Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

15.11.2021\~року позивач\~Криворізького міськрайонного\~центру зайнятості\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] \~ про\~стягнення незаконно\~отриманої допомоги\~по безробіттю\~в сумі\~6285\~грн.29\~коп.\~В обґрунтування\~позову,\~зазначили,\~ [PERSON] (далі - Відповідач), звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості (надалі - Центр), як шукаючий роботу. Наказом Центру № НТ201030 від 30.10.2020 р. Відповідачу був наданий статус безробітного з 17.09.2020 року відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067-VI від 05.07.2012 р. та наказом №НТ201030 від 17.09.2020 р. призначена допомога по безробіттю відповідно ч.1,2,4 ст. 22 та ч.1 ст.23 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року з17.09.2020р. У заяві про надання статусу безробітного від 17.09.2020 Відповідач підтвердив своїм підписом, що ознайомлений зі своїми правами та обов`язками відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. [PERSON] приховав факт отримання пенсійних витрат та не повідомив про даний факт центр зайнятості, внаслідок чого обманним шляхом продовжував перебувати на обліку як безробітний та незаконно отримувати допомогу по безробіттю в сумі 6\~285,29 грн. за період з 23.11.2020 по 21.02.2021. 22.02.2021 Криворізьким міськрайонним центром зайнятості було видано наказ №30 про відшкодування коштів. 01.03.2021 Відповідачу вручено під особистий підпис копію наказу про обов`язок відшкодування коштів №30 від 22.02.2021 та лист про відшкодування коштів №01-10/615. Відповідач зобов`язався сплатити заборгованість потягом 6 місяців, та перший платіж зробити до 15 числа наступного місяця. Станом на 15.11.2021 відповідь на претензію до Криворізького міськрайонного центру зайнятості не надходило, та відповідачем не було зроблено жодної спроби добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь 6285,29 гривень та витрати по справі судовий збір в розмірі 2270,00 гривень. Ухвалою суду від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 20.01.2022 року, розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою відповідача. 03.03.2022 року справу знято з розгляду, відповідач до суду не прибув, про день розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, відзиву не надав. Враховуючи, що відповідач на даний час не має реєстрації, суд відповідно до ч.2 ст.128 ЦПК України надав оголошення через офіційний веб-сайт судової влади України. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 17.09.2020 року, [PERSON] звернувся до Криворізького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, в якій вказав, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а.с. 4). Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ201030 від 30.10.2020 року [PERSON] надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 17.09.2020 року, відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» №5067-VI від 05.07.2012. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», та на підставі заяви відповідача, наказом № НТ201030 від 17.09.2020 року Відповідачу призначена допомога по безробіттю, відповідно до п.п. 1,2,4 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики, Державної податкової служби України №60/62 від 13.02.2009р. (далі - Порядок), центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань: проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України, шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (п. 4 Порядку). В результаті обміну інформацією між Державним центром зайнятості та Пенсійним Фондом України було встановлено, що [PERSON] призначена пенсія за віком під час перебування на обліку в центрі зайнятості, дата призначення пенсії 23.11.2020 р. В індивідуальному плані працевлаштування безробітного від 09.11.2020, п.4.2.7, відповідач погодився з необхідністю інформувати Центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини, що впливають на припинення реєстрації безробітного, у разі необхідності та відповідно до законодавства повертати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг, що передбачено частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». (а.с. 5). Відповідно до\~акту №109\~розслідування страхових\~випадків та\~обґрунтованості виплат\~матеріального забезпечення\~відповідно до\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування на\~випадок безробіття»\~ [PERSON] \~з листопада\~по грудень\~2020\~року отримував\~соцвиплати,\~вид виплат\~ пенсія\~за віком,\~дата призначення\~виплат з\~23.11.2020\~(а.с.8)\~ Згідно розрахунку допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 17.09.2020 по 21.02.2021 нараховано допомогу в розмірі 20754,26 гривень. Відповідач отримав допомогу за період з 23.11.2020 по 04.01.2021 в розмірі 6285,89 гривень, сума 6188,59 грн. за період з 05.01.2021 по 21.02.2021 в розмірі 6188,59 гривень не виплачувалось. (а.с.10). Наказом Криворізького міськрайонного центру № 30 від 22.02.2021 р. було прийнято рішення про повернення [PERSON] незаконно отриманих коштів протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з цим наказом (а.с.11). [PERSON] 01.03.2021 отримав претензію Криворізького міськрайонного центру зайнятості про повернення незаконно отриманих коштів в розмірі 6285,29 гривень, які зобов`язався на протязі шести місяців погасити. (а.с.12). Відповідач на протязі встановленого строку жодної спроби добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю не зробив. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд доходить висновку, що оотримання застрахованою особою, яка має статус пенсіонера за віком, що впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення вказаної обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до \~статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~є підставою\~для стягнення\~із відповідача\~на користь\~позивача суми\~виплаченого забезпечення\~за період\~з 23.11.2020\~р.\~по 21.02.2021\~р.,\~в розмірі 6285,29 гривень. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується вимогами ст.141\~ЦПК України та задовольняючи вимоги позивача, стягує з відповідача [PERSON] документально підтверджені та сплачені судові витрати по справі в розмірі 2270,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved