Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 грудня 2016 року [PERSON] для отримання банківських послуг підписала заяву № б/н, у якій підтвердила свою згоду на те, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Надалі [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 6 200 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.2.3, 2.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при його укладанні надала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням й ініціативою банку. Однак, [PERSON] , уклавши з Банком кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, порушувала свої договірні зобов`язання. [INFO] [PERSON] померла. На дату смерті заборгованість позичальника перед банком за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2016 року становить 6 187,52 грн. Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (6 місяців з дня відкриття спадщини), не заявив про відмову від неї. Згідно паспортних даних позичальника разом з нею постійно проживав [PERSON] , якому було направлено лист-претензію про необхідність погашення заборгованості. 13 грудня 2020 року Банк звернувся із претензією кредитора до приватного нотаріуса Маріаша Владислава Івановича, на що 29 січня 2021 року отримав відповідь. Оскільки спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю в межах вартості майна, одержаного у спадщину, тому просить позов задовольнити. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав заяву, у якій просив справу розглядати без його участі та відмовити у позові, оскільки про будь-які кредитні зобов`язання спадкодавець [PERSON] його не повідомляла, спадщину за такою не отримував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч. 1 ст. 611 ЦК України) Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Встановлено, що 28 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (який у подальшому змінив назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] , [INFO] , було укладено договір про надання банківських послуг, згідно якого банк 28 грудня 2016 року встановив позичальнику кредитний ліміт у розмірі 4 000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 20, 21, 22-76). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття\~ будь-якого\~ розміру\~ Кредитного\~ ліміту,\~ встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні вказаного Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання, є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 30 березня 2017 року встановлений відповідачу кредитний ліміт підвищився та склав 6 200 грн, після чого був зменшений та станом на 14 вересня 2018 року склав 0,00 грн. Протягом вказаного періоду кредитування [PERSON] було надано дві кредитні картки (остання з терміном дії до 06/21) (а. с. 19, 79). Разом з цим позивач зазначає, долучаючи в якості доказу розрахунки заборгованості станом на 31 березня 2019 року та 26 серпня 2021 року, що за життя [PERSON] порушила зобов`язання по кредитному договору, а відтак заборгованість за ним склала 6 187,52 грн, яка складається з 6 187,52 грн заборгованості за тілом кредиту, в тому числі простроченим (а. с. 12-13, 14-15). Разом з цим встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] померла, що стверджується копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00028958832 від 17 грудня 2020 року (а. с. 119-120). 19 листопада 2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Перечинського районного нотаріального округу Закарпатської області Маріаша В.І. з претензією кредитора (а. с. 84). 29 січня 2021 року Банком було отримано відповідь про те, що спадкова справа щодо померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а. с. 85). 08 червня 2021 року лист-претензія був надісланий [PERSON] (а. с. 86). Із копій паспортів, доданих позивачем до позовної заяви, видно, що як померла позичальник [PERSON] , так і відповідач були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] (а. с. 80, 81). Разом з цим, з повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області від 12 листопада 2021 року № 1882/07-02 вбачається, що згідно картотеки реєстраційного обліку громадян Перечинської міської ради [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , знята з реєстрації 12 червня 2018 року у зв`язку зі смертю. На час її смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - брат, [PERSON] , [INFO] , - дружина брата, [PERSON] племінниця, та [PERSON] племінниця (а. с. 122, 123).\~ Крім цього, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові права та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 62949680 від 17 грудня 2020 року, наданої приватним нотаріусом Маріаш В.І., вбачається, що спадкова справа стосовно [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена (а. с. 121). Таким чином, на обґрунтування того, що відповідач є спадкоємцем за померлим позичальником, Банком надано лише копію паспорта відповідача [PERSON] станом на 03 березня 2008 року з відомостями про реєстрацію місця проживання за однією і тією ж адресою, що і позичальник [PERSON] (а. с. 80, 81). Поряд з цим, з повідомлення Перечинської міської ради Закарпатської області від 18 жовтня 2021 року № 1482/07-02 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 100). Вказане також підтверджується копією паспорта громадянина України [PERSON] , у якому на сторінках 11, 12 містяться відмітки про зняття 19 грудня 2017 року з реєстрації\~ місця проживання за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію цього ж дня нового місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а. с. 128 та зворот, 129).\~ Зі смертю позичальника зобов`язання із повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами статей 1281, 1282 ЦК України (у редакції чинній на момент смерті позичальника) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням статті 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Спадкоємець успадковує разом із правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Доводи позивача про те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із позичальником на час відкриття спадщини, є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, є необґрунтованими та повністю спростовуються наданою відповідачем копією паспорта громадянина України, з якого вбачається, що такий до смерті позичальника змінив зареєстроване місце проживання, та повідомленням Перечинської міської ради Закарпатської області від 18 жовтня 2021 року № 1482/07-02, згідно якого відповідач [PERSON] на момент смерті [PERSON] зареєстрованим у [ADDRESS] не значиться. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем [PERSON] , заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подавав, відтак не вважається таким, що прийняв спадщину за померлою, тобто позичальником. Отже, при зверненні до суду з позовом Банком, по-перше, не визначено коло спадкоємців померлого позичальника, які проживали з останнім на момент його смерті, по-друге заборгованість заявлена не станом на момент смерті позичальника ( [INFO] ), а станом на 31 березня 2019 року та 26 серпня 2021 року (а. с. 12-13, 14-15), по-третє не визначено склад спадкового майна, в межах вартості якого належить пред`являти позовну вимогу. Оскільки позиція позивача, яка зводиться до того, що так як відповідач і померлий позичальник були зареєстровані за однією адресою, відтак відповідач прийняв спадщину за спадкодавцем, суперечать встановленим судом обставинам справи, а тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed