Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить визнати, що [PERSON] [INFO] та який помер [INFO] в місті Одесі про що 15 вересня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було складено актовий запис №9115, є батьком [PERSON] , [INFO] , а також визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , [INFO] та який помер [INFO] в місті Одесі, терміном в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. При цьому позивачка посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є біологічним батьком позивачки, однак оскільки в її свідоцтві про народження зазначено, що батьком є [PERSON] і запис про батьків в свідоцтві про народження був зроблений відповідно до норм КпШС України, який був чинним на той час, а саме відповідно до норм ст. 54 КпШС України, [PERSON] позбавлена права на отримання спадщини, а тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки адвокат Ричков М.Ю. до судового засідання не з`явився, повідомлявся, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] , яка є рідною сестрою померлого [PERSON] ,та її адвокат Непомяща Л.Б. до судового засідання не з`явились, повідомлялись, надали до суду заяву в якій просили розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі. 3-я особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шипікова Ю.А. до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, надала до суду лист в якому просила розгляд справи проводити за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого відділом РАЦС Київського РВК міста Одеси 02 березня 1992 року. В свідоцтві про народження зазначено, що матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком є [PERSON] Запис про батьків в свідоцтві про народження було зазначено відповідно до норм КпШС України, який був чинним на той час, а саме відповідно до норм ст. 54 КпШС України, якою було встановлено, що батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них. При цьому відомості про батька позивачки були зазначені всупереч фактичний обставинам, оскільки, на момент народження [PERSON] та отримання свідоцтва про народження [PERSON] була розлучена з [PERSON] відповідно до рішення Народного суду Київського району Одеси від 11.03.1990 року по справі №2-686. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Положеннями абз. 1 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, передбачено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного\~\~стану\~\~(далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року по справі була призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза, перед якою ставились питання щодо кровної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] (рідною сестрою померлого [PERSON] ) і згідно висновків проведеної експертизи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є біологічними родичами (на рівні тітка-племінниця) на 99,95%. Відповідно до п.п. 6, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При таких обставинах, суд вважає, що вимоги [PERSON] про визнання батьківства обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню. Щодо вимог про надання додаткового строку для подання до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст.1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви\~\~про прийняття спадщини. Відповідно до змісту ст.\~1272\~ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Відповідно\~\~до\~роз`яснень, вказаних в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про\~\~судову практику\~\~у справах про спадкування»\~\~вбачається, що вирішуючи питання про визначення\~\~особі додаткового строку, суд досліджує поважність\~\~причини пропуску строку\~\~для прийняття спадщини. При цьому\~\~необхідно виходити\~\~з того, що поважними є причини, пов`язані \~з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, для спадкоємця на вчинення\~\~цих дій. Окрім того, відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розглядаючи аналогічну справу Верховний Суд колегією у складі п`яти суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 17.10.2018 року по справі №681/203/ 17-ц дійшов висновку про те, що «незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог». При таких обставинах та проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.\~60\~ЦПК України докази\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~про надання\~додаткового строку для\~подання до\~нотаріальних органів\~заяви про\~прийняття спадщини,\~також підлягають задоволенню.

Outcome: approved