Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

у січні 2022 р. позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті його матері [PERSON] , 1941 року народження, на один місяць після набрання рішення законної сили. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті матері [PERSON] виник спір між відповідачем [PERSON] та ним і його дочкою [PERSON] щодо законності спадкування майна за заповітом. Згідно довідки з Державного реєстру речових прав встановлено, що 20.07.2016 укдадено договір дарування серія № 59, який виданий ПНКМНО Чібісовим Г.О. , на підставі якого [PERSON] є власником Ѕ частини кв. [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2021 у справі № 759/7215/17 визнано недійсною довіреність від 27.05.2016, посвідчену приватним нотаріусом КМНО№ Лештаковою І.Є., за № 755, як наслідок визнано недійсним договір дарування Ѕ частини кв. [ADDRESS] від 20.07.2016 серія №597, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чібісовим Г.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.01.2022 відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого засідання (а.с. 35). Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити, оскільки позивач займав пасивну позицію відносно реалізації права прийняття спадщини в межах визначеного законодавством строку на прийняття спадщини за законом. Суд, вислухавши думку учасників процесу, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1941 року народження (а.с. 9). Згідно довідки з Державного реєстру речових прав встановлено, що 20.07.2016 укдадено договір дарування серія № 59, який виданий ПНКМНО Чібісовим Г.О. , на підставі якого [PERSON] є власником Ѕ частини кв. [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2021 у справі № 759/7215/17 визнано недійсною довіреність від 27.05.2016, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Лештаковою І.Є., за № 755, як наслідок визнано недійсним договір дарування Ѕ частини кв. [ADDRESS] від 20.07.2016 серія №597, укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом КМНО Чібісовим Г.О. Проведеною судово-медичною експертизою встановлено, що за станом здоров`я 27.05.2016 [PERSON] не могла власноручно виконати підпис на довіреності від 27.05.2016 за № 755 так як страждала хворобою Паркінсона. За результатами судово-психіатричної експертизи, встановлено, що ступінь виразності психічного розладу досяг такого рівня, що позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при вчинені підпису на довіреності від 27.05.2016, посвідченої приватним нотаріусом Лештаковою І.Є. (а.с. 12-21). 24.12.2021 постановою Дванадцятої КДНК відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке належало [PERSON] оскільки він пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із пунктом 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України). Згідно із листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень Цивільного кодексу про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її брата та визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved