Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про збільшення розміру аліментів, за якою просить суд: змінити спосіб та порядок виконання рішення Бердянського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року № 310/2665/17, збільшивши та стягнувши з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ПОВНОЛІТТЯ. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03 жовтня 2015 року, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис №11. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 19.02.2016 року видане Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області від 19.02.2016 року. Однак у квітня 2017 року, вони припинили шлюбні відносини, після чого офіційно розірвали шлюб, про що свідчить рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області в цивільній справі № 310/1351/17 від 14 червня 2017 року. Після розлучення, за усною домовленістю з відповідачем, спільний син постійно проживав разом з позивачкою. 03 липня 2017 року Бердянський міськрайонний суд у цивільній справі № 310/2665/17 виніс рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 гривень щомісяця й до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач [PERSON] , порушив усні домовленості між сторонами, щодо проживання дитини з матір`ю. А саме, 14 березня 2020 року, відповідач приїхав у місто Рівне, де позивачка гостювала у родичів разом з дитиною, та забрав сина для тимчасового проживання з батьком у [ADDRESS] , за згодою позивачки на літній період. Однак з того часу, не повертає сина та чинить перешкоди у вільному спілкування матері з дитиною. У зв`язку з епідемічною ситуацією в країні транспортні засоби зупинили здійснення своїх маршрутів і у позивачки не було змоги забрати свою дитину додому, як тільки ситуація покращилась, вона приїхала по місцю перебування свого сина та пробувала домовитись мирним шляхом з відповідачем, пояснюючи, що дитині краще проживати разом з матір`ю, на що чоловік зреагував негативно та не підтримав у її рішенні. Позивачка не мала іншого вибору та звернулась із заявою до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області (копія талону-повідомлення єдиного обліку № 22736 від 28.08.2020 року, про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, додається) за допомогою, але через те, що рішенням суду не визначено місце проживання дитини, а батьки відповідно до законодавств України мають одинакові права щодо участі у вихованні дитини, її звернення залишилося без розгляду. Оскільки після по становлення рішення Бердянським міськрайонним судом від 03 липня 2017 року значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, значно підвищилася вартість життя та враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, просить суд збільшити розмірі аліментів на користь [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2022 року судом було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою позивача - [PERSON] до відповідача - [PERSON] в частині позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, оскільки за ухвалою від 11.05.2021 року матеріали справи за позовом представника позивача [PERSON] , адвоката Караман Наталії Юріївни до [PERSON] , зацікавлена особа Служба у справах дітей Ужгородської Райдержадміністрації, про визначення місця проживання дитини, були передані на розгляд Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, суд вважав, що у провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Зазначена ухвала у апеляційному порядку оскаржена не була. За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2022 року судом було відкрите провадження у справі № 308/1015/22 за позовною заявою позивача - [PERSON] до відповідача - [PERSON] в частині позовної вимоги про збільшення розміру аліментів в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначене на 23 березня 2022 року на 16 год. 10 хв., про що сторін повідомлено шляхом розміщення оголошення на сайті суду через воєнний стан в Україні. У подальшому розгляд справи був відкладений на 31.05.2022 року на 15 год. 40 хв. через неявку всіх учасників розгляду справи. Позивач та її представник не прибули на розгляд справи, незважаючи на той факт. Що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14.06.2017 року у справі № 310/1351/17 (провадження № 2/310/1563/17) за наслідками розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов був задоволений, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03 жовтня 2015 року Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис № 11. Зазначене рішення набуло законної сили 05.07.2017 року. При цьому судом було встановлено, що сторони знаходились у шлюбі з 03 жовтня 2015 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Бердянського району Запорізької області, актовий запис №11 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 03.10.2015р.) Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони припинили через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, спільне господарство не ведеться, спору про розподіл спільно набутого майна та місця проживання дитини не мають. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, стали проживати окремо, вважають, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим і недоцільним, за таких обставин, сумісне проживання сторін та збереження їхньої сім`ї стало неможливим, шлюб між ними слід розірвати. У подальшому, за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03.07.2017 року у справі № 310/2665/17 (провадження № 2/310/2084/17) за наслідками розгляду цивільної справи у за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Андріївка, Бердянського району Запорізької області (ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 14 травня 2008 року ) на користь [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області 07 листопада 2015 року) аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Андріївка, Бердянського району Запорізької області (ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 14 травня 2008 року ) на користь [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Бердянським МВ УДМС України в Запорізькій області 07 листопада 2015 року) аліменти на її утримання у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини розпочати з 12 травня 2017 року. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Андріївка, Бердянського району Запорізької області (ІПН [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 14 травня 2008 року) судовий збір на користь держави у розмірі 640,00 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини і на утримання дружини допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Зазначене рішення набуло законної сили 14.07.2017 року. При цьому судом було встановлено, що сторони з 03.10.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки між подружжям припинені, дитина залишилася проживати з матір`ю. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, отримує щомісячну державну допомогу на утримання дитини у розмірі 860 грн. Позивачка є інвалідом 3 групи, отримує державну соціальну допомогу у розмірі 1247 грн. щомісячно. Інших доходів у неї не має. Відповідач постійної роботи не має. Суду пояснив, що займається різними підробітками в селі. В середньому на місяць має дохід у 1500-1600 грн. Інших утриманців у нього не має. У травні і червні 2017 року відповідач надав позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини в загальному розмірі 1600 грн., на підтвердження чого надав копію розписки від 09.06.2017 року. Статтею 7 Закону України « Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на одну особу з 01 травня 2017 року у розмірі 1624,00 грн. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить з 01 травня 2017 року - 1426 грн. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи матеріальний стан сторін, те, що відповідач є працездатною особою, але не має постійного стабільного доходу, не має інших утриманців, крім сина та дружини, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно, а також на утримання дружини у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Визначений розмір аліментів в сукупності з отриманими позивачем доходами у вигляді державної соціальної допомоги на дитину у розмірі 860 грн. і державної соціальної допомоги по інвалідності у розмірі 1247 грн. не буде меншим прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб та дитини віком до 6 років. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положенням ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України саме за заявою одержувача. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У позовній заяві позивач зазначила, що 14 березня 2020 року, відповідач приїхав у місто Рівне, де позивачка гостювала у родичів разом з дитиною, та забрав сина для тимчасового проживання з батьком у [ADDRESS] , за згодою позивачки на літній період. Однак з того часу, не повертає сина та чинить перешкоди у вільному спілкування матері з дитиною. У зв`язку з епідемічною ситуацією в країні транспортні засоби зупинили здійснення своїх маршрутів і у позивачки не було змоги забрати свою дитину додому, як тільки ситуація покращилась, вона приїхала по місцю перебування свого сина та пробувала домовитись мирним шляхом з відповідачем, пояснюючи, що дитині краще проживати разом з матір`ю, на що чоловік зреагував негативно та не підтримав у її рішенні. Позивачка не мала іншого вибору та звернулась із заявою до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області (копія талону-повідомлення єдиного обліку № 22736 від 28.08.2020 року, про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, додається) за допомогою, але через те, що рішенням суду не визначено місце проживання дитини, а батьки відповідно до законодавств України мають одинакові права щодо участі у вихованні дитини, її звернення залишилося без розгляду. Оскільки після по становлення рішення Бердянським міськрайонним судом від 03 липня 2017 року значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, значно підвищилася вартість життя та враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду менший від мінімального розміру аліментів, визначеного законом, що не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, виходячи із принципів розумності та справедливості, просить суд збільшити розмірі аліментів на користь [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2021 року у справі № 308/4750/21 матеріали справи за позовом представника позивача [PERSON] , адвокатом Караман Наталією Юріївною, до [PERSON] , зацікавлена особа Служба у справах дітей Ужгородської Райдержадміністрації, про визначення місця проживання дитини, передати на розгляд до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (71118 м. Бердянськ вул. Консульська 64). За ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.08.2021 року у справі № 308/4750/21 про існування якої суду стало відомо 31.05.2022 року, було позовну заяву [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Караман Наталія Юріївна, до [PERSON] , заінтересована особа: служба у справах дітей Ужгородської райдержадміністрації, про визначення місця проживання дитини - залишено без розгляду, оскільки 19.08.2021р. до початку підготовчого засідання представник позивача - адвокат Караман Н.Ю. подала заяву про залишення позовної заяви без розгляду. Будь - яких інших рішень про визначення місця проживання дитини у Єдиному державному реєстрі судових рішень судом не виявлено. Відтак суд вважає встановленим той факт, що дитина - [PERSON] , [INFO] , на цей час проживає разом із батьком. Позивачем суду не надано жодних доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я відповідача. При цьому позивачем суду надана довідка від 09.02.2021 року № 14 ТОВ «База» з якої вбачається, що вона з 06.02.2021 року працює на посаді продавця продовольчих товарів з окладом 6 100,00 грн., а згідно довідки від 20.10.2021 року № 21 ФОП [PERSON] з 12 жовтня 2021 року працює на посаді продавця продовольчих товарів з окладом 6 000,00 грн., позитивно характеризується, є прихожанкою Апостольської православної церкви, має належні умови проживання (згідно акту від 23.10.2020 року), регулярно отримує заробітну плату згідно довідки про рух грошових коштів за рахунком, тобто у її матеріальному стані відбувся ряд позитивних змін. Враховуючи викладене та беручи до уваги рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України та відповідно до положень ст. 192 СК України відсутні підстави задля задоволення позову позивача, оскільки суду не доведено належними та допустимими доказами, що дитина проживає на цей час разом із матір`ю, а також той факт, що змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився або поліпшився стан здоров`я відповідача, тоді як ці ж обставини у позивача зазнали позитивних змін з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат судом не проводиться, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Outcome: dismissed