Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач просить суд його позов задовольнити - в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . На обгрунтування вимог зазначає, що означене спірне майно було придбане під час перебування в шлюбу, а отже на майно поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. В судове засіданні сторона позивача направила клопотання про розгляд справи за відсутності. Позов підтримують та просять вимогу задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив заяву про неможливість прийняття участі у справі у зв`язку із хворобою, однак жодних документів на підтвердження зазначено не подав, тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлено наступні обставини. Отже, 25.09.2005року між сторонами справи було укладено шлюб, який розірвано 23.09.2021року рішенням Тернопільського міськрайонного суду. За час спільного проживання останніми було набуто у власність за договором купівлі-продажу ВРО 001492 від 27.12.2011року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Береш Л.І., за реєстровим №6569, квартиру [ADDRESS] , право власності на котру зареєстроване за відповідачем [PERSON] , що стверджується інформаційною довідкою 281382036 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тп Реєстру прав власності на нерухоме майно. Як передбачено ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від грудня 2007 р. № 11). Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Загалом, спірна квартира підлягає поділу між Позивачем та Відповідачем у рівних частках, виходячи із того, що належить на праві спільної сумісної власності: Спірна нерухомість була набута подружжям [PERSON] . Незважаючи на те, що титульним власником квартири є відповідач, означене нерухоме майно належить до спільної сумісної власності, оскільки було набуте сторонами по справі в період подружніх відносин. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведене суд вважає доведеним позивачем поширення режиму спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру, відтак позивачу в разі поділу майна належить його 1/2 ідеальна частка. На підставі викладеного,

Outcome: approved