Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

29 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи Відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір в сумі 908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.05.2004 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Григоренком Г.І. Відповідач [PERSON] , який є чоловіком її доньки, зареєстрований у належній їй квартирі з 2017 року. Однак з моменту реєстрації [PERSON] в квартирі не проживає, власних речей в квартирі не має, комунальних платежів не сплачує. Відповідач не бажає добровільно знятися з реєстрації. [PERSON] змушена нести витрати на утримання квартири, що ставить її в складне матеріальне становище, оскільки вона є пенсіонером, хворіє на цукровий діабет, що потребує значних коштів на придбання ліків, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг. За таких обставин [PERSON] звернулася до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Чирва В.П. в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Крім того позивач [PERSON] зазначила, що укладення мирової угоди з відповідачем неможливо. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гонтар В.М. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник надав заяву, в якій просить відкласти розгляд справи у зв`язку з досягненням між сторонами порозуміння та з метою погодження мирного врегулювання спору. Третя особа Відділ ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність їх представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. В установлений судом строк відповідач та його представник відзив на позовну заяву не надали, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В відповідності до ст.280 ЦПК України та враховуючи, що позивач не має наміру вирішити спір з відповідачем шляхом мирного врегулювання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 05 травня 2004 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Григоренком Г.І. та зареєстрованого в реєстрі. Даний факт підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане 02.08.2004 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером 4314395. (а.с.11-12). Відповідно до даних Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11.01.2022 року №123/01-27, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] з 2017 року по теперішній час зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , що зазначено у довідці Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №60 від 27.12.2021 року №14 та акту про не проживання осіб за місцем реєстрації від 27.12.2021 року, складеному представником ОСББ зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.16, 17). Відповідач добровільно знятись з реєстрації не бажає. Такими діями він порушує право позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За нормою ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, пред`явивши разом із тим вимогу щодо позбавлення права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою, оголошення особи померлою. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.386 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. В ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В ст. 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, - є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач, який є членом сім`ї позивача, за місцем реєстрації фактично не проживає з 2017 року, тобто більше 1 року, обов`язків щодо утримання житла не виконує, наміру проживати у вищевказаному помешканні не виявляє. На підставі положень статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved