Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона проживала однією сім`єю з відповідачем з грудня 2008 року. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, і з грудня 2010 року вони проживають окремо. Донька залишилась проживати з матір`ю. В 2014 році вона, позивачка, звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист, але стягнення по ньому не відбувалося. Відповідач аліменти не сплачував, ніякої допомоги на утримання дитини не здійснював. З 2010 року дитину ні разу не бачив і навіть не цікавився її життям. Отже, відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її успіхами в школі, не відвідує навчальний заклад, не відвідує доньку дома, не сплачував аліменти, не здійснював матеріальну допомогу. Виховання дитини здійснює саме позивачка, тому вона вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою від 27.01.2022 року відкрито провадження за названим позовом та призначено справу до підготовчого засідання на 22.02.2022 року. 22 лютого 2022 року представник позивача надала заяву про залучення у якості третьої особи Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області та про зобов`язання її надати висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 22.02.2022 року підготовче засідання було відкладено на 24.03.2022 року, клопотання представника задоволено, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області та зобов`язано орган опіки та піклування Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області надати суду висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. 18.03.2022 року представник позивача [PERSON] надіслала суду заяву про долучення доказів, а саме висновку органу опіки та піклування Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області та Акт обстеження умов проживання. Ухвалою від 24.03.2022 року було закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті на 28.04.2022 року. 28.04.2022 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 26.05.2022 року у зв`язку з відсутність відповідача та необхідністю його повторного виклику. В судове засідання 26.05.2022 року позивач та її представник не прибули, про час та місце його проведення повідомлені згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду надіслали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області та довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області. Судову повістку відповідач [PERSON] отримав особисто. Треті особи Орган опіки та піклування Болградської районної державної адміністрації Одеської області, Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області - надали заяву про розгляд справи у відсутності представника. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв щодо відкладання судового засідання чи поважності неприбуття не надав, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві також надано ним не було, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 19.06.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області та актового запису № 80, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 23.09.2014 року, з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] та 16.12.2014 року видано виконавчий лист. Але з довідки № 40-54 Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області від 31.08.2021 року вбачається, що до відділу виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей на примусове виконання не надходив та на виконанні не перебуває. 30 червня 2019 року батько дитини, [PERSON] , надав засвідчену нотаріально згоду своїй малолітній доньці [PERSON] , [INFO] , на тимчасовий виїзд з держави Україна до Російської Федерації на строк з 30.06.2019 року по 30.06.2020 року у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , на яку він, тобто [PERSON] , покладає відповідальність за життя та здоров`я його малолітньої доньки, та яка по закінченні зазначеного в заяві строку забезпечить повернення доньки на Україну, у місто Одесу. Відповідно до характеристики на ученицю 6 класу Кубейського закладу загальної середньої освіти імені Академика Олександра Теодорова-Балана Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 27.08.2022 року, [PERSON] , [INFO] , навчається у школі з першого класу, зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована уважна учениця, проживає з матір`ю та бабусею, які займаються її вихованням і приділяють увагу її навчанню. Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради № 1183 від 27.08.2021 року. Як встановлено актом обстеження умов проживання від 27.08.2021 року, дитина проживає разом з матір`ю, бабусею, веде здоровий образ життя, має власну обладнану кімнату в будинку, із членами сем`ї доброзичливі стосунки. Батько [PERSON] з дитиною стосунки не підтримує, проживає окремо, ніякої допомоги не надає, участі у вихованні не приймає. Згідно висновку Органу опіки та піклування Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 15.03.2022 року за №1 прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Отже, суд прийшов до висновку, що своєю бездіяльністю відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України щодо обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 цього ж Закону встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти й вважає можливим задовольнити позов і позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При цьому, відповідно до ст.168 СК України батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, в силу названих процесуальних вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved