Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові за участі третьої особи: приватного нотаріуса Сосновської Орисі Ярославівни про зняття арешту з майна. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майна, а саме Ѕ частка квартири по [ADDRESS] . Друга частка квартири належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру. 29 березня 2012 року, позивач був засуджений Залізничним районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 307 КК України та його, позивачу, призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з конфіскацією всього належного мені майна. Після набрання вироком законної сили, його було передано до Франківського вiддiлу виконавчої служби міста Львова, яким було накладено арешт на мене та все його, позивача, майно. Про що внесено відповідні відомості в Державний реєстр. 02 червня 2014 року ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської областi, йому, позивачу, скорочено невiдбутий термін покарання 1 рік 11 мiсяцiв та 23 дні на половину. 24 лютого 2015 року Апеляційним судом Львівської області частково задоволено апеляційну скаргу позивача, скасовано ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 02.062014 в частині підстав застосування до засудженого [PERSON] амністії та скорочення йому невідбутого терміну покарання скасовано. У цій частині ухвалено нову ухвалу, якою застосовано до [PERSON] , засудженого за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 29.03.2012 за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна, ст. 2 Закону України «про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 та звільнити його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі. Оскільки після смерті матері, позивач був зареєстрований та проживав з нею до дня смерті, він ,фактично прийняв спадщину. На даний час позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення свого спадкового права на частку в квартирі. Нотаріусом роз`яснено, що не зважаючи на те, що він повністю відбув покарання, оскільки в частині строку до нього застосовано амністію таке додаткове покарання як конфіскація майна, а саме накладення арешту на все майно може бути знято лише органом, який виконував дану частину покарання, а саме Франківським вiддiлом виконавчої служби у м. Львові. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12548651 та зазначено, що підставою обтяження є постанова відкриття виконавчого провадження, 32729995, 23.05.2012, старший державний виконавець Франківського ВДВС ЛМУЮ Скоробогатова В. Д. Об`єктом обтяження визначено квартиру по [ADDRESS] . З даного приводу позивач звернувся до Франківського відділу виконавчої служби у м. Львові, якими надану щодо зняття заборони та арешту зі всього майна, що перебуває або буде перебувати у його власності. Крім цього позивачу надано роз`яснення щодо звернення з цього питання до суду. Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує права позивача як власника, щодо вiльного розпорядження майном. Просить зняти арешт накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 32729995 від 23.05.2012 Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова на квартиру за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 12548651. Ухвалою судді Франківського районного суду від 04.10.2021 відкрито загальне позовне провадження у справи та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача- адвокат Кісь О. Р. подала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відзиву на позов не подав. Третя особа- приватний нотаріус Сосновська О. Я. судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності. У відповідності до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до ч.1 ст. 15ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2015 [PERSON] померла [INFO] (аркуш справи 9). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12548651 та зазначено, що підставою обтяження є постанова відкриття виконавчого провадження, 32729995, 23.05.2012, старший державний виконавець Франківського ВДВС ЛМУЮ Скоробогатова В. Д. Об`єктом обтяження визначено квартиру по [ADDRESS] (аркуш справи 17). З відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові за підписом в.о начальника відділу Макухіна І. В. вбачається, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (аркуш справи 18-19). Згідно з ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення тільки у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно з ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи, що будь-яких виконавчих проваджень, за якими боржником є батько позивача - немає та те, що виконавче провадження знищено через сплив строків зберігання, суд вважає, що відсутні законні підстави для збереження арешту даного майна. Частиною 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», визначено підстави, за якими зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини здійснюється у відкритому виконавчому провадженні. Згідно з 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Тож у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Разом з тим, при розгляді таких спорів суди повинні враховувати роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в Постанові Пленуму від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Так, згідно п. 2 зазначеної Постанови Пленуму вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, позивач у свою чергу не може скористатись правом спадкування. Відповідно до ст.316ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб. Згідно з ст.319ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Нормами ч.ч.1.2 ст.321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно з ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У свою чергу положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950, передбачають, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч. 2 ст. 16ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушували право, примусового виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 2ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю заборгованості позивача перед стягувачем та фактичним виконанням судового рішення, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням вищевказаного та враховуючи встановлені обставини, а час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право позивача на володіння майном, внаслідок чого він буде позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, суд дійшов висновку, що відповідно до встановлених обставин та закону, арешт накладений на майно боржника знімається та скасовується, державним виконавцем не були здійснені заходи щодо зняття арешту, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування постанови про арешт майна та зняття арешту з даного майна. На підставі наведеного,

Outcome: approved