Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін Позивач, в особі свого представника адвокат Левчишиної О.В., звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь неї аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які виражені у конкретній грошовій сумі 5 897 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто сім) гривень 50 коп, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви і до повноліття дітей. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що кошти на утримання дітей отримує від відповідача, але нерегулярно і не в достатній кількості. Змушена розраховувати на свої можливості, щоб забезпечувати у повному обсязі дітям достатній рівень життя та сприяти всебічному їхньому розвитку. Будь-яких домовленостей щодо виплати аліментів на утримання дітей з колишнім чоловіком не досягнуто. Сторона позивача вважає за необхідне просити суд про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Підставами виконання аліментних зобов`язань відповідачем [PERSON] , який є фізичною особою-підприємцем, саме таким чином слугує неможливість визначення чистого доходу та мінливість та нерегулярність отримуваних доходів підприємця. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 11.08.2020. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 11.01.2021 зазначена справа передана у провадження судді Чорненької О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 12.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 09 годину 30 хвилин 09.03.2021. Судові засідання призначені 09.03.2021, 26.04.2021 було відкладено через неявку сторін. Перед початком судового засідання призначеного 07.07.2021 представник позивача [PERSON] заявила клопотання про витребування доказів та надала у письмовому вигляді до суду. Клопотання обгрунтувала наступним, що відповідач є фізичною-осбою підприємцем, з 23.05.2019 взятий на відповідний облік органами статистики, Міндоходів, Пенсійного фонду України. Однак, інформація щодо виду та розміру доходів [PERSON] у колишньої дружини [PERSON] відсутня. Відзив позивачу стороною відповідача не направлявся, тому невідомо, як саме, у якому розмірі відповідач отримує дохід, який є підставою для сплати аліментів. З метою встановлення зазначених обставин до ГУ ДПС у Київській області, Білоцерківське управління, Рокитнянська ДПІ (Рокитнянський район) 18.07.2020 було направлено відповідний адвокатський запит, у наданні відповіді на який було відмовлено із посиланням на захист персональних даних платника податків, тому самостійно отримати зазначені докази сторона позивача не має можливості. Представник відповідача [PERSON] в задоволенні клопотання просив відмовити оскільки позивач та її представник мали звернутися з вказаним клопотанням при поданні позовної заяви та вказав про те, що позивач звертається з вказаним позовом з розрахунку прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання. Представник позивача спростувала вказані обставини, вказавши, що відповідь на адвокатський запит надійшов значно пізніше подачі позову до суду, а тому вказане клопотання не могло бути поданим разом з позовною заявою. Окрім того зазначила, що дійсно сума аліментів в твердій грошовій сумі була розрахована саме з прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, так як суму доходу відповідача не можливо було отримати. Разом з тим зазначила, що позивач може скористуватись правом на збільшення або зменшення позовних вимог до початку розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, а тому наполягала на задоволенні вказаного клопотання. Ухвалою суду від 07.07.2021 витребувано від відповідача довідку про доходи та від ГУ ДПС У Київські області систему оподаткування, на якій знаходиться підприємець та його податкову звітність за останній звітній період. 02.09.2021 суд ухвалив на місці відкласти розгляд справи для виконання ухвали суду про витребування доказів у відповідача. Справу 28.102021, 06.12.2021, 24.01.2022 знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено до судового розгляду на 05.04.2022, який згодом за клопотанням представника відповідача було відкладено та призначено розгляд справи на 30.05.2022. На судовий розгляд справи призначений 30.05.2022 позивачка та її представник не прибули, натомість представником подано заяву, де зазначено, що позивач позовні вимоги викладені у заяві про збільшення позовних вимог від 25.10.2021 підтримує, просить задовольнити в повному обсязі та здійснювати розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідач та його представник на судовий розгляд справи не прибули. Однак представником [PERSON] подано додаткові пояснення, в яких збільшення позовних вимог не визнають та просить здійснювати розгляд справи у відсутності представника. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин З матеріалів справи судом встановлено, що 04.05.2006 між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 25.02.2020 розірвано. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.11.2006, та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.2013. Ще до винесення судового рішення про розірвання шлюбу сторони понад рік проживали окремо. З цього періоду між ними було попередньо досягнуто усної домовленості про надання відповідачем грошових коштів на утримання дітей у добровільному порядку. Однак, ця домовленість з боку відповідача інколи порушувалася як щодо часу надання коштів, так і щодо розміру щомісячного платежу. Це спонукало позивачку додатково звертатися до відповідача, нагадувати та просити про надання коштів на утримання їх спільних дітей. Та позивач змушена була розраховувати на свої можливості, щоб забезпечувати у повному обсязі дітям достатній рівень життя та сприяти всебічному їхньому розвитку. Будь-яких домовленостей щодо виплати аліментів на утримання дітей з колишнім чоловіком не досягнуто. На утримання дітей позивачка [PERSON] державної допомоги не отримує. [PERSON] тривалий час очолював кілька підприємств. Наразі зареєстрований приватним підприємцем, проте інформація щодо системи оподаткування відповідача станом на день подання позову відсутня. У зв`язку з цим стороною позивача до розрахунку береться розмір середньої заробітної плати у Київській області, яка згідно даних Головного управління статистики у Київській області, станом за червень 2020 року становила 11 795 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рекомендований розмір аліментів на дитину складає 100% прожиткового мінімуму та не може перевищувати 50% від усіх видів доходу. А отже, цілком прийнятним для позивача є розмір аліментів, який становить 1/2 частину від середньої зарплати, а саме - 5 897 грн. 50 коп. на обох дітей. З довідки наданої ГУ ДПС у Київській області до суду від 03.08.2021 встановлено, що ФОП [PERSON] з 23.05.2019 перебуває на обліку в Рокитнянській ДПІ ГУ ДПС у Київській області як фізична особа підприємець та здійснює діяльність на спрощеній системі оподаткування єдиний податок (3 група). За 2020 рік ФОП [PERSON] подано декларацію платника єдиного податку № 1248791 від 12.01.2021 та задекларовано 1795244,62 грн отриманих доходів. З урахуванням наданих даних про дохід відповідача, представником позивача 02.11.2021 подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог , шляхом стягнення з відповідача на утримання двох дітей аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, починаючи від дати подання позову до досягнення кожним з дітей повноліття. 30.05.2022 представник відповідача надав до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначає, що у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж на п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких грунтується вимога позивача представник позивача не має процесуального права на зміну підстав позову на даній стадії розгляду справи, що виключає також можливість збільшення розміру позовних вимог. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Ст. 49 ч. 3 ЦПК України передбачає, що у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж на п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Висновки суду Між сторонами склалися правовідносини з обов`язку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами СК України. Згідно до частини другої статті 89 ЦПК жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Водночас, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що збільшення позовних вимог спрямоване в інтересах дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість збільшення позовних вимог, так як сформувати позовні вимоги прийнятні для позивачки та дітей на час подання позову до суду не було можливості через відсутність будь-якої інформації про розмір доходу відповідача та неможливості самостійно у до судовому порядку отримати відповідну інформацію. Тому за вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки про стягнення із відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду - з 11.08.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо судових витрат Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Сторона позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 7500 грн. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280сц180). Представником відповідача [PERSON] до матеріалів справи долучено розрахунок виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 01.10.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 0001152 від 01.06.2020 та копія квитанції № 445227 від 01.10.2021 про оплату правової допомоги [PERSON] на загальну суму 7500грн. Аналіз поданих документів свідчить про те, що надання правової допомоги позивачу вказаним адвокатом доведено. За таких обставин суд вбачає підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу. Крім того, відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату подання позову. Таким чином мінімальна сума судового збору, яка підлягає сплаті становить 840,80 гривень. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved