Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстрації місця проживання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, державним актом на право власності на земельну ділянку. Згідно довідки про склад сім`ї та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, разом із позивачкою за вказаною адресою зареєстрований та проживає її син, [PERSON] , [INFO] та її дочка [PERSON] , [INFO] . Проживання разом із відповідачем робить нестерпним й неможливим проживання [PERSON] , у власному житловому будинку, яке належить їй на праві приватної власності, так як відповідач постійно чинить перешкоди для проживання в ньому. До того ж, неодноразово відповідач намагався заволодіти правовстановлюючими документами на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Спільне проживання завдає позивачці моральних страждань, заважає нормальному проживанню у житловому будинку та належно користуватися своїм приватним майном. Будь-які заходи примирення не дали результатів для вирішення даного конфлікту. Доказом поданих фактів є багаторазові звернення позивачки до відповідних правоохоронних органів, що підтверджується зверненням до Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури від 26.04.2018 року та висновком Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області від 08.05.2018 року. Крім того, численні факти виклику поліції не були зафіксовані у встановленому законодавством порядку. Відповідач заважає [PERSON] , вільно користуватись належним їй на праві приватної власності будинком та в добровільному порядку виселятись не збирається. Позивачка була змушена звернутися до суду, сподіваючись усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення із житлового приміщення відповідача. Іншої можливості відновити своє право [PERSON] , не має, що і стало підставою для звернення до суду. Вказана позовна заява [PERSON] , надійшла до Володимирецького районного суду Рівненської області 28.09.2018 року. Ухвалою суду від 02.10.2018 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. (Том 1 а.с. 17) 25.10.2018 року відповідачем [PERSON] , було подано до суду заяву про надання додаткового строку для подання відзиву.(Том 1 а.с. 21-22). 25.10.2018 року представником відповідача адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду заяву про надання додаткового строку для подання відзиву.(Том 1 а.с. 26) Ухвалою суду від 25.10.2018 року у даній справі було задоволено клопотання про відкладення підготовчого судового засідання та надано відповідачу додатковий строк для подання відзиву. (Том 1 а.с. 31) Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, 09 листопада 2018 року відповідачем [PERSON] , було подано відзив на цивільний позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі посилаючись на недоведеність безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. (Том 1 а.с. 32-33). Вказував, що відсутні будь-які із передбачених законом підстав для його виселення із займаного житла. 22 листопада 2018 року відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , було подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що обставини, наведені у відзиві, є безпідставними та необґрунтованими та не спростовують наведених фактів у позовній заяві. (Том 1 а.с. 48-49). Крім того, користуючись наданим законом правом, [PERSON] 09.11.2018 року в строк, встановлений для подачі відзиву, подав зустрічний позов. (Том 1 а.с. 36-37). В обґрунтування зустрічного позу [PERSON] , зазначив, що він разом із своєю сім`єю, тобто з матір`ю [PERSON] , дружиною та двома синами проживали і проживають в с. Суховоля. Коли він мав намір розпочати будівництво власного житлового будинку, його матір [PERSON] почала переконувати його не будувати окремий будинок, а здійснити ремонт в тому, в якому вони проживають, тобто на даний час - вже в спірному, і залишитися в ньому проживати і надалі однією сім`єю. Після довгих переконань з її сторони, її посилань на те, що вона у зв`язку з похилим віком потребує допомоги та постійної уваги і їй буде ліпше та комфортніше, коли [PERSON] , з дружиною та дітьми будуть проживати з нею разом, а не окремо, відповідач погодився. Після цього з дозволу [PERSON] , [PERSON] , з дружиною та дітьми розпочали капітальний ремонт, а вірніше реконструкцію спірного будинку: добудували дві кімнати, повністю замінили дах, істотно укріпили фундамент, переробили пічне опалення на парове, поміняли електропроводку, вікна, двері, збудували системи водопостачання та водовідведення, утеплили та оздобили фасад будинку, в середині будинку зняли стару штукатурку, по новому поштукатурили, пошпаклювали оздобили, поклали плитку та інші елементи декору, поміняли вікна тощо. Доказами проведення капітального ремонту та невід`ємних поліпшень спірного житлового будинку являються квитанції та довідки торгових закладів про придбання відповідних будівельних матеріалів та обладнання. Саме ці докази свідчать про понесення [PERSON] , витрат на проведення ремонтних робіт в житловому будинку та його істотне збільшення у своїй вартості. В силу даний обставин, [PERSON] вважає, що він набув права на частку у власності на будинковолодіння в с.Суховоля. Таким чином позивач за зустрічним позовом вважає, що спірний будинок належить [PERSON] , та [PERSON] , на праві спільної власності в рівних частках, тобто по 1/2 частці. Крім того, [PERSON] , також побудовано і господарську будівлю, сарай та гараж біля спірного будинку. Тому просив визнати спірний будинок об`єктом права спільної сумісної власності та визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного будинку. Ухвалою суду від 12.11.2018 року у даній справі зустрічний позов був прийнятий до розгляду одночасно з первісним позовом [PERSON] , та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. (Том 1 а.с. 43) Не погоджуючись з пред`явленими вимогами за зустрічним позовом, 22 листопада 2018 року відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] , було подано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що наведені у зустрічному позові обставини є необґрунтованими та не підтверджуються жодними належними доказами. (Том 1 а.с. 55-59). 14.05.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду заяву про збільшення та уточнення зустрічних позовних вимог. (Том 1 а.с. 150-161). Просила визнати об`єктом спільної сумісної власності сторін будинковолодіння [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 73/100 частини цього об`єкту нерухомості, за [PERSON] право власності на 27/100 частини, а також визнати за [PERSON] права забудовника незавершеної будівництвом господарської будівлі з прибудовою, а також на будівельні матеріали та обладнання, використані для її спорудження. Того ж числа 14.05.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду заяву про зміну предмету позову. (Том 1 а.с. 193-195). Просила усунути перешкоди в користуванні [PERSON] належним їй будинковолодінням в [ADDRESS] шляхом виселення з цього будинку [PERSON] 05.06.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду відзив проти заяви про збільшення та уточнення позовних вимог. (Том 2 а.с. 229-234). З приводу витребування доказів, призначення експертиз та з інших процесуальних питань представниками сторін подано такі клопотання та заяви. 05.12.2018 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.(Том 1 а.с. 67-68). Ухвалою суду від 05.12.2018 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження в справі.(Том 1 а.с. 78). 26.02.2019 року до Володимирецького районного суду надійшов висновок експерта №782/5 від 22.02.2019 року. (Том 1 а.с. 82-130). Ухвалою суду від 27.02.2019 року було поновлено провадження у справі.(Том 1 а.с. 133). Ухвалою суду від 21.03.2019 року було усунуто представника позивачки за первісним позовом від участі у розгляді справи та призначено представника. (Том 1 а.с. 137). 04.04.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою (Ширко) М.Р., було подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.(Том 1 а.с. 141-142). 05.12.2018 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи. (Том 1 а.с. 67-68). Також в судовому засіданні представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи.(Том 1 а.с. 191-192). 14.05.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду заяву про виклик свідків. (Том 1 а.с. 199). 14.05.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. (Том 1 а.с. 200-202). Ухвалою суду від 14.05.2019 року у даній справі було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 05.06.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду заяву про залучення до участі у справі третіх осіб. (Том 2 а.с. 227-228). 06.06.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду заперечення щодо поданих доказів. (Том 2 а.с. 252-253). 07.08.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Івановою М.Р., було подано до суду клопотання про розподіл судових витрат. (Том 2 а.с. 289-290). Ухвалою суду від 07.08.2019 року у даній справі було відмовлено у задоволенні клопотань про залучення третіх осіб та призначення додаткової експертизи. (Том 2 а.с. 303-304). Ухвалою суду від 07.08.2019 року у даній справі було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду в судовому засіданні по суті. (Том 2 а.с. 305) 03.09.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду клопотання про долучення доказів. (Том 2 а.с. 321-322). Ухвалою суду від 10.10.2019 року у даній справі було задоволено клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та відкладення судового засідання. (Том 2 а.с. 367). 07.11.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Савонік Л.О., було подано до суду клопотання про зупинення провадження по справі. (Том 2 а.с. 382-383). 07.11.2019 року представником [PERSON] , адвокатом Ширко М.Р., було подано до суду клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. (Том 2 а.с. 388-391). Ухвалою суду від 07.11.2019 року у даній справі було призначено додаткову судово будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження в справі.(Том 2 а.с. 392). 20.02.2020 року експертом О.В. Зібер було надіслано до суду клопотання про надання додаткових матеріалів. (Том 2 а.с. 398-399). 09.07.2020 року до Володимирецького районного суду надійшло повідомлення судового експерта про неможливість надання висновку експерта. (Том 1 а.с. 402-130). Ухвалою суду від 13.07.2020 року було поновлено провадження у справі. (Том 2 а.с. 404). 02.07.2020 року представником [PERSON] , адвокатом Ширко М.Р., було подано до суду повторно клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. (Том 2 а.с. 405-408). Ухвалою суду від 31.07.2020 року у даній справі було призначено додаткову судово будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження в справі.(Том 2 а.с. 410). Ухвалою суду від 14.12.2020 року було поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 15.03.2021 року було зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі за позовом [PERSON] до Лозківської сільської ради Володимирецького району, [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради щодо оформлення права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. 28.12.2021 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою суду від 28.02.2022 року було оголошено перерву в судовому засіданні. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник підтримали уточнені позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та в інших заявах по суті справи. [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] та інші члени його сім`ї постійно влаштовують з нею сварки, перешкоджають їй в доступі до кухні, інших місць спільного користування, дровітні, тобто влаштовують нестерпні умови проживання. Також заперечила проти зустрічних позовних вимог, пояснила, що будівництво та ремонт відповідач здійснював з її відома та згоди, за рахунок її коштів, фінансової допомоги інших членів сім`ї. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти первісного позову та підтримала уточнені зустрічні позовні вимоги, з мотивів, викладених в відзиві, зустрічній позовній заяві та інших заявах по суті справи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії [NUMBER] , витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серії СВУ № 548891, державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 899022 від 17.08.2009 року. (Том 1 а.с. 10-12). Рішенням Рівненського апеляційного суду від 28.10.2021 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Лозківської сільської ради, [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради щодо оформлення права власності на нерухоме майно, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно довідки про склад сім`ї № 858 від 05.09.2018 року та акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, разом із [PERSON] , в житловому будинку [ADDRESS] зареєстрований та проживає, [PERSON] , [INFO] та її дочка [PERSON] , [INFO] . (Том 1 а.с. 8-9). На підставі пояснень сторін та їх представників судом також встановлено, що крім відповідача [PERSON] , в спірному житловому будинку проживають також члени його сім`ї дружина [PERSON] та двоє повнолітніх дітей. Згідно висновку від 08.05.2018 року затвердженого т.в.о. начальника Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області вбачається, що [PERSON] , зверталася до поліції з приводу неправомірних, на її думку, дій [PERSON] (Том 1 а.с. 13-14). Також судом встановлено, що [PERSON] , приблизно з 2000 року здійснював реконструкцію та ремонт спірного будинку, що підтверджується копіями квитанцій та накладних. (Том 1 а.с. 175-184). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №782/5 від 22.02.2019 року, було визначено варіанти поділу спірного будинковолодіння, встановлено його ринкову вартість та вартість ремонтно-будівельних робіт. (Том 1 а.с. 82-130). Згідно заяви [PERSON] , від 14.05.2018 року вбачається, що саме вона була замовником на виготовлення документації на земельну ділянку кадастровий номер 56208869200:05:044:0078 з наступним її поділом. (Том 1 а.с. 164-166). Рішенням №26 від 29.05.2018 року Лозківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області було присвоєно поштову адресу земельній ділянці [PERSON] , [ADDRESS] . (Том 1 а.с. 167-169). З повідомлення Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області вбачається, що згідно з даними Єдиного реєстру ведення якого розпочато з 20.05.2011, відсутня інформація щодо документів, які б надавали право на виконання підготовчих/будівельиих робіт та/або підтверджували прийняття в експлуатацію об`єктів щодо капітального ремонту або реконструкції житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, у вказаному Реєстрі міститься інформація про зареєстроване 11.07.2012 року за №РВ 06212115943 повідомлення про початок виконання будівельних робіт по об`єкту «Будівництво господарської будівлі: [ADDRESS] ». замовник - [PERSON] . (Том 1 а.с. 248). Із заяви [PERSON] від 02.05.2018 року вбачається, що остання зверталася до працівників поліції з приводу неправомірних дій [PERSON] , який викрав у неї документи, однак свою заяву в подальшому просила не розглядати, оскільки [PERSON] , повернув їй в добровільному порядку документи. (Том 2 а.с. 267). Також встановлено, що 05.08.2019 року відносно [PERSON] , було складено протокол серії ГР №215920 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. (Том 2 а.с. 284). Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.08.2019 року було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за вказаною статтею, за відсутністю складу адміністративного правопорушення. (Том 2 а.с. 323-324). З приводу первісних позовних вимог суд прийшов до наступних висновків. Позивачем заявлено позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні будинковолодінням шляхом виселення, із зняттям з реєстрації відповідача [PERSON] . Суд прийшов до висновків, що відповідач [PERSON] проживає в житловому будинку своєї матері [PERSON] як член її сім`ї; доказів укладення договору найму, чи будь-яких інших договорів з приводу користування даним житлом сторони суду не надали. Порядок виселення громадян із житлових приміщень регулюється положеннями Цивільного Кодексу України та Житлового Кодексу України. Так, у відповідності до ст.379-381 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. [PERSON] є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Як вбачається зі ст.ст.383, 405 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як вбачається зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст.157 Житлового Кодексу України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином, підстави виселення членів сім`ї власника житлового будинку наведено в ч.1 ст.116 Житлового Кодексу України, з якої вбачається, що виселення є можливим, якщо особа, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. При цьому, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Для підтвердження заявлених позовних вимог чи заперечень на них кожна із сторін повинна надати суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, як це вбачається з вимог ст.81 ЦПК України. Разом з тим, позивач [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів наявності передбачених законом підстав для виселення [PERSON] із займаного їм житла. Зокрема, письмові докази, надані позивачем, не підтверджують фактів псування або руйнування відповідачем житлового приміщення, використання його не за призначенням, а також систематичного порушення [PERSON] правил співжиття, вчинення насильства в сім`ї, створення неможливих для позивача умов проживання. Так, [PERSON] зверталась до відділення поліції з приводу привласнення [PERSON] належних їй документів. В той же час, розгляд цього звернення було припинено за заявою самої [PERSON] , оскільки документи було повернуто. З цього приводу [PERSON] пояснив, що він документів матері не крав, вони весь час знаходились в будинку, і коли він їх знайшов, то відразу віддав матері. Складений відносно [PERSON] протокол за фактом насильства в сім`ї було закрито судом за відсутності в його діях ознак складу адміністративного правопорушення. Будь-яких інших доказів на підтвердження позовних вимог, суду позивачем не надано. При цьому, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не спростовують висновків суду. Зокрема, свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили суду, що про конфлікти [PERSON] з сином та його сім`єю їм відомо зі слів самої позивачки, яка скаржилась на напружені відносини між ними. Свідок [PERSON] пояснила, що була свідком сварки між [PERSON] та [PERSON] , під час цієї сварки [PERSON] кричав на матір, ображав та принижував її. [PERSON] пояснив суду, що він як працівник поліції, виїжджав за викликом [PERSON] , перевіряв факт насильства в сім`ї, зокрема опитав заявницю, її сина. При ньому жодного конфлікту не було. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що між відповідачем та його матір`ю [PERSON] деколи могли виникнути суперечки на побутові теми, однак будь-якого насильства чи погроз до позивача ніколи ніхто не застосовував. Після звернення до суду відносини в сім`ї погіршились. Таким чином, показання свідків не підтверджують фактів систематичного насильства в сім`ї та порушення прав позивачки [PERSON] урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що її позовні вимоги не доведені і підстав для виселення [PERSON] та задоволення позову суд не вбачає. При цьому, у відповідності до Конвенції з прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, які є частиною цивільного законодавства України у відповідності до ст.10 ЦПК України, суд приймає до уваги, що термін «житло» в тлумаченні Суду означає насамперед місце, де особа є «вдома». Цей висновок ґрунтується на семантичному тлумачення терміну «житло» офіційними мовами Конвенції, де наголос робиться на аспекті важливості об`єкту (помешкання) для особи, задоволення її потреб, а не на характеристиці самого об`єкту, приміром, його відповідності певним вимогам. При цьому, важливе значення має зв`язок особи із конкретним житлом, важливість даного помешкання для задоволення потреб людини у житлі. З огляду на це, виселення особи із житла, яке є її єдиним і постійним місцем є крайнім заходом, і може застосовуватись виключно у передбачених законом випадках. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що житловий будинок в [ADDRESS] є єдиним місцем постійного проживання [PERSON] , його батьківським домом, з яким у відповідача існує тривалий, сталий зв`язок. При цьому, і позивач, і допитані в судовому засіданні свідки не заперечували тієї обставини, що [PERSON] та члени його родини постійно проживають в будинку, дбають про його стан, доглядають житло. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову [PERSON] про виселення [PERSON] слід відмовити. Що стосується зустрічного позову [PERSON] , то він також не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів квитанцій, товарних чеків, висновку судової будівельної експертизи вбачається, що в домогосподарстві [ADDRESS] було проведено реконструкцію будівлі, ремонт приміщень, розпочато будівництво господарської споруди. Із наданих суду відомостей з Державного реєстру, вбачається, що 11.07.2012 року за №РВ 06212115943 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт по об`єкту «Будівництво господарської будівлі: [ADDRESS] ». замовник - [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що починаючи орієнтовно з 2012 року, [PERSON] здійснював ремонт та переобладнання житлового будинку в с.Суховоля, де проживав він разом дружиною, синами та матір`ю. [PERSON] купляв будівельні матеріали, розраховувався за них, домовлявся про доставку, наймав майстрів та розраховувався за їх роботу, частину робіт виконував самостійно разом з синами, знайомими. При цьому, [PERSON] було відомо про ремонт, вона була при цьому присутня, ніколи не висловлювала жодних заперечень. У відповідності до вимог ст.ст.375, 383 Цивільного Кодексу України, ст.152 Житлового Кодексу України, а також ст.90 Земельного Кодексу України, власник житлового будинку має право на реконструкцію та ремонт належного йому житла, крім того, власник земельної ділянки має право на її забудову. В той же час, здійснення ремонту чи реконструкції житла, зведення будівель чи споруд на чужій земельній ділянці, іншими особами (не власниками об`єкту нерухомості), за змістом положень чинного законодавства не тягне за собою виникнення права власності цих осіб на вказане майно. Зокрема, сама по собі участь інших осіб (не власника) у спорудженні будинку не може слугувати підставою для визнання за такими особами права власності на частку у спорудженому будинку. Такі особи можуть лише вимагати відшкодування власником будинку понесених ними затрат. Лише у виняткових випадках, якщо з урахуванням всіх обставин справи та в результаті з`ясування істинних правовідносин сторін буде встановлено, що сторонні особи брали участь у спорудженні будинку на підставі укладеної із забудовником та членами його сім`ї угоди про створення спільної власності на будинок з метою забезпечення зазначених осіб жилими приміщеннями, за особами, які, не будучи членами сім`ї забудовника, брали участь у спорудженні будинку, може визнаватися право на частку в будинку. Такий правовий висновок сформулював Верховний суд України в постанові від 16.12.2015 року по справі №6-2710цс15. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що участь [PERSON] в реконструкції та ремонті житлового будинку та в будівництві господарської споруди, навіть за умови доведення даної обставини належними та допустимими доказами, не тягне за собою виникнення у нього права власності на будівлю або її частину. При цьому, суд враховує, що в даному випадку будь-якої угоди про спільне переобладнання житлового будинку чи спільне спорудження господарської будівлі з метою набуття на них спільної власності між сторонами не укладалось, у зв`язку з чим підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Виходячи із змісту ст.ст.133, 141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що в задоволенні як первісного, так і зустрічного позову судом відмовлено, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки понесені кожною із сторін витрати відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed