Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 11.06.2021 року, скориставшись канцелярією, звернулися у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 11410), в якій просять ухвалити рішення про визнання за ними права власності на домоволодіння у складі двох житловий будинків садибного типу (позначені у технічній документації літерами «А-1» та «Б-1») загальною площею 69,5 кв. м., житловою площею 45,6 кв. м. та загальною площею 176,8 кв. м., житловою площею 62,5 кв. м., з підвалом «пд», сходами «б», з приналежними до нього господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Є»), гаражем (позначений у технічній документації літерою «Е»), та спорудами - огорожею (позначена у технічній документації літерою «І»), колодязем (позначений у технічній документації літерою «К»), розташоване по [ADDRESS] , котре входило до складу колишнього колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , зокрема по 1/6 частинах за кожним як на частку у майні колишнього колгоспного двору, а позивач [PERSON] по 1/6 та 1/12 частинах також у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодаця [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області, та у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду у розмірі 2 043 грн. 80 коп., позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишають за собою й при ухваленні рішення у даній справі просять покласти на них. Позов обґрунтовано тим, що згідно запису в погосподарських книгах в с. Комарів Підгірцівської сільської ради Стрийського району Львівської області, станом на 15.04.1991 року спірне домоволодіння рахувалося як майно колгоспного двору, головою котрого був батько позивача 1 [PERSON] та відповідачки [PERSON] - [PERSON] , а, окрім нього, членами цього колгоспного двору були також їх матір - [PERSON] , позивачка 2 [PERSON] як дружина позивача 1 [PERSON] , а також двоє їхніх дітей - позивач 3 [PERSON] та позивачка 4 [PERSON] , тобто кожному з них як членів згаданого колгоспного двору належало по 1/6 частині спірного домоволодіння. У свою чергу, усі позивачі є тими членами колгоспного двору, які не втратили права на частку в його майні й бажають оформити своє право на 1/6 частину у такому майні, котре належало цьому колгоспному двору і збереглося після припинення його існування. При цьому голова, а також одна із членів цього колгоспного двору, тобто обоє батьків позивача 1 [PERSON] та відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , померли. Після їх смерті відкрилась спадщина, до складу котрої увійшло належне їм право на 1/6 частину вищевказаного домоволодіння, яке значилося як майно колишнього колгоспного двору. Обоє спадкоємців за життя склали заповіти щодо розпорядження своїм правом на майно колишнього колгоспного двору, зокрема спадкодавець [PERSON] заповів свою частку позивачеві 1 [PERSON] , а спадкодавиця [PERSON] заповіла свою частку позивачеві 1 [PERSON] та відповідачці [PERSON] порівну, й при тому обидва заповіти спадкодавців до дня смерті кожного з них ними не змінювались та не скасовувались. Отже таке спадкування після смерті кожного із зазначених спадкодавців повинно відбуватися за їх заповітами. Позивач 1 [PERSON] зазначає, що після смерті зазначених спадкодавців прийняв спадщину, а тому вважає, що повинен оформити свої права на 1/6 та 1/12 частини спірного домоволодіння, однак оформити таке право на його відповідні частини позивач 1 [PERSON] не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Крім того, зазначений позивач, як і решту позивачів, усі разом не можуть також оформити й свої права на 1/6 частину спірного домоволодіння як майно колишнього колгоспного двору, а, отже, в цілому, оскільки це не передбачено чинним законодавством. З цією метою, зокрема, вони зверталися із відповідною заявою до Стрийської міської ради, однак останньою відмовлено їм в оформленні права власності на спірне домоволодіння, мотивуючи відсутністю у Стрийської міської ради відповідних повноважень, та рекомендовано звертатися для вирішення цього питання до суду. З огляду на вказане, отримавши також попередньо ще й відмову приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Палінської О.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітами, позивач 1 [PERSON] та усі решта позивачів, були змушені звертатися за захистом своїх невизнаних відповідачкою [PERSON] прав на спірне нерухоме майно у відповідних частинах до суду із даним позовом. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строки та порядку, а саме 28.09.2021 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський мськрайонний суд Львівської області відзив на позовну заяву позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до неї, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Стрийської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та в порядку спадкування за заповітами (зареєстрований в діловодстві суду за вх. № 14474), у котрому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Заперечення [PERSON] проти зазначеного позову обґрунтовані тим, що спірне домоволодіння у складі двох житлових будинків та приналежних до них господарських будівель і споруд було збудоване нині покійними батьками позивача 1 [PERSON] та відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, котрий був зареєстрований ще 26.02.1949 року й до дня смерті першого із вказаного подружжя розірваний не був. При цьому обоє зазначених батьків позивача 1 [PERSON] та відповідачки [PERSON] за життя працювали у Ходовицькому склозаводі (правонаступник - ЗАТ «ГУТА») та кожен виконували роботу із особливо шкідливими умовами праці, а тому спірне домоволодіння не могло входити до категорії колгоспного двору та, на переконання відповідачки [PERSON] , входило до категорії робітничого двору, у зв`язку з чим застосуванню у даному випадку підлягають загальні, а не спеціальні норми діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема положення КпШС Української РСР та СК України, відповідно до котрих спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] й [PERSON] .. Отже, на переконання відповідачки [PERSON] , належна кожному із зазначеного подружжя частка у спірному домоволодінні,виходячи з їх рівності, становить по 1/2 частині. За таких обставин вона вважає, що має право на 11/36 частин, а позивач 1 [PERSON] - на 25/36 частин спірного домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] , а також останній має право на 1/2 частину цього ж домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , у зв`язку з чим просить у позові відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, - Стрийська міська рада у запропоновані судом строк та порядку письмових пояснень на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , за її участі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки, про визнання права власності на нерухоме майно, котре входило до складу колишнього колгоспного двору, та в порядку спадкування за заповітами, не подала. Однак уповноваженими представницями такої третьої особи - начальницею юридичного відділу Темник Н.С. (належно засвідчена копія довіреності від 24.11.2020 року за вих. № 143/3.17 знаходиться у матеріалах справи) та головною спеціалісткою юридичного відділу Капко Н.Б. (належно засвідчена копія довіреності від 24.11.2020 року за вих. № 142/3.17 знаходиться у матеріалах справи) під час підготовчого провадження у цій справі зазначено про те, що вони проти задоволення позовних вимог не заперечують, а при вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в особі своєї уповноваженої представниці - адвокатеси Дмитрович Н.В. (ордери на надання правничої (правової) допомоги серія ВС № 1114809 від 13.05.2021 року, серія ВС № 1114811 від 13.05.2021 року, серія ВС № 1114813 від 13.05.2021 року та серія ВС № 1111802 від 10.06.2021 року знаходяться у матеріалах даної справи) 16.12.2021 року, скориставшись канцелярією, подали у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву про витребування доказів (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 24210), в якій просили витребувати від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, окрім як тих, котрі стосувалися відкладення підготовчого та судових засідань у ній, оголошення та продовження у судовому розгляду справи по суті перерви, й котрі б залишалися не вирішеними у визначеному чинним ЦПК України порядку, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 05.07.2021 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка у цьому позові не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. За ініціативою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачки - Стрийську міську раду. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 10.08.2021 року, 10.30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 10.08.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання у цій справі відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 21.10.2021 року, 12.30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 21.10.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання у цій справі відкладено на підставі ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, а також для можливості оговорити примирення й підготувати проект мирової угоди. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 23.11.2021 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 23.11.2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у підготовчому засіданні у цій справі оголошено перерву за клопотанням уповноваженої представниці позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокатеси Дмитрович Н.В. для можливості вжиття заходів для подання додаткових доказів в силу того, що сторони у справі не дійшли згоди щодо примирення. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 17.12.2021 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 17.12.2021 року підготовче провадження у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 07.02.2022 року, 10.00 год.. Задоволено заяву позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , подану через їх уповноважену представницю - адвокатесу Дмитрович Н.В., про витребування доказів. Витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. За ініціативою суду витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. Витребувані від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) докази у вигляді належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області, надійшли на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області 26.01.2022 року разом із супровідним листом (зареєстрований в діловодстві суду за вх. № 1338). Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області, зазначеною нотаріальною конторою не заводилась. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 07.02.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час наступного судового засідання щодо розгляду даної справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 21.03.2022 року, 12.00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 21.03.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, у судовому засіданні щодо розгляду цієї справи по суті, зокрема після надання присутніми учасниками справи пояснень щодо предмета спору, встановлення порядку такого судового розгляду, дослідження зібраних у ній письмових доказів, оголошено перерву за клопотанням уповноваженої представниці позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - адвокатеси Дмитрович Н.В., з-поміж іншого для можливості підготуватися до судових дебатів. Визначено місце, дату та час наступного судового засідання для продовження й закінчення розгляду даної справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 20.05.2021 року, 10.00 год.. Учасники справи кожного разу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження цьому. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу підстави звільнення від доказування визначені у ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких їх прав відповідачки [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів. Присутніми під час судового розгляду цієї справи по суті учасниками справи у наданих ними поясненнях, як і в позовній заяві та відзиві на позовну заяву, визнаються, а отже в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню ті обставини, згідно з котрими позивач 1 [PERSON] та відповідачка [PERSON] , є сином та дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як і те що їх батьки з лютого 1949 року перебували у зареєстрованому шлюбі та до дня смерті кожен проживали у спірному домоволодінні по [ADDRESS] , а протягом певного періоду свого життя кожен працювали у Ходовицькому склозаводі (правонаступник - ЗАТ «ГУТА») грельщиком та відпальницею скловиробів відповідно, й суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання сторонами (належно уповноваженими представниками сторін) у справі. Як вбачається з наявних у справі довідок Старостинського округу № 7 Стрийської міської ради від 05.05.2021 року за вих. № 377, вих. № 378 та вих. № 379, сформованих на онові погосподарської книги (книга № 8 ст. 35) в с. Комарів Стрийського району Львівської області (оригінали містяться у справі, а. с. 19, 20, 21), господарство по [ADDRESS] , з відповідним особовим рахунком відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , членами якого були його дружина - [PERSON] , його син [PERSON] (позивач 1 у справі), його невістка - [PERSON] (позивачка 2 у справі), його онук - [PERSON] (позивач 3 у справі) та його онука - [PERSON] (позивачка 4 у справі). Зазначене господарство збереглося станом на 01.06.1991 року. Разом із головою двору [PERSON] станом на день його смерті у домоволодінні по [ADDRESS] проживали та були зареєстрованими усі вищевказані члени колгоспного двору. У свою чергу станом на день смерті члена двору [PERSON] у згаданому домоволодінні надалі проживали та залишалися зареєстрованими решта членів цього колгоспного двору, тобто усі позивачі у справі. Судом становлено, шо ані голова зазначеного колгоспного двору, ані його члени, відповідне право власності на спірне домоволодіння за цим колгоспним двором у визначеному діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством не зареєстрували (не оформили). Поряд з цим, з долученого до матеріалів позовної заяви технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 06.01.2007 року (копія міститься у справі, а. с. 12-17), вбачається, що спірне домоволодіння складається з двох житловий будинків садибного типу (позначені у технічній документації літерами «А-1» та «Б-1») загальною площею 69,5 кв. м., житловою площею 45,6 кв. м. та загальною площею 176,8 кв. м., житловою площею 62,5 кв. м. відповідно, з підвалом «пд», сходами «б», до котрих приналежні господарські будівлі - сарай (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральня (позначена у технічній документації літерою «Є»), гараж (позначений у технічній документації літерою «Е»), та господарські спорудами - огорожа (позначена у технічній документації літерою «І»), колодязь (позначений у технічній документації літерою «К»). Дані житлові будинки побудовані в 1960 році (той, що позначений у технічній документації літерою «А-1») та в 1986 році (той, що позначений у технічній документації літерою «Б-1»), вони не являються об`єктами самочинного будівництва. У свою чергу відповідачкою [PERSON] до відзиву на позовну заяву долучено акт державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 27.10.1999 року та розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації від 20.12.1999 року за № 780 «Про затвердження акту державної технічної комісії по прийомці в експлуатацію індивідуальних житлових будинків» (копії містяться у справі, а. с. 53, 54), за змістом котрих будівництво одного із згаданих житлових будинків здійснювалося на підставі рішення Стрийської районної Ради депутатів трудящих від 05.08.1976 року за № 230, а будівельно-монтажні роботи та благоустрій відведеної для цієї мети земельної ділянки виконані згідно з проектною документацією, погодженою головним архітектором Стрийського району Львівської області ще 06.09.1976 року. Дати ж завершення робіт із будівництва цього житлового будинку зазначені документи не містять. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.06.2000 року Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 29 від 02.06.2000 року (копія міститься у справі, а. с. 6), [PERSON] помер [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.10.2006 року Підгірцівською сільською радою Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 21 від 24.10.2006 року (копія міститься у справі, а. с. 7), [PERSON] померла [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області. Отже членами кологоспного двору, до котрого входило спірне домоволодіння, залишилися усі позивачі у справі, а їх частка у майні цього колгоспного двору становить по 1/6 частині. У той же час спадщина після смерті обох спадкодавців як колишніх голови та члена цього колгоспного двору відкрилася у день смерті кожного з них, тобто [INFO] та [INFO] відповідно. Кожен із спадкодавців за життя, а саме 28.02.2000 року та 15.04.2005 року відповідно, на випадок своєї смерті у Підгірцівській сільській раді Стрийського району Львівської області щодо розпорядження своїми правами та обов`язками, у тому числі й частками у майні колгоспного двору (по 1/6 частині у кожного) склали заповіти (копії містяться у справі, а. с. 10, 11), за змістом котрих спадкодавець [PERSON] заповів усе позивачеві 1 [PERSON] , а спадкодавиця [PERSON] заповіла усе позивачеві 1 [PERSON] та відповідачці [PERSON] порівну. Відповідно, спадкування після смерті кожного із зазначених спадкодавців повинно відбуватися за їх заповітами, оскільки доказів зміни чи скасування спадкодавцями цих заповітів, або ж визнання цих заповітів недійсними у встановленому порядку, матеріали цієї справи не містять. Судом встановлено, що позивач 1 [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті кожного із зазначених спадкодавців, так як на момент смерті кожного з них фактично проживав та мав зареєстрованим своє місце проживання в одному з ними житловому будинку, зокрема у спірному домоволодінні, де й проживає надалі. Окрім того щодо спадщини по спадкодавцеві [PERSON] , то після його смерті позивач 1 [PERSON] вступив в управління спадковим майном. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 02.06.2021 року за № 63/02-16 щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії (копія міститься у справі, а. с. 11), позивачеві 1 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів для підтвердження відповідного права на частку у спірному домоволодінні. У свою чергу з витребуваних матеріалів спадкової справи № 47/2007, заведеної Стрийською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 25.01.2007 року щодо майна померлої спадкодавиці [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 92-110) вбачається, що така справа була заведена на підставі заяви відповідачки [PERSON] як тієї спадкоємиці за заповітом, яка не проживала на день смерті із зазначеною спадкодавицею, про прийняття нею спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте у такій заяві відповідачка [PERSON] не вказувала у переліку спадкового майна частку спадкодавиці [PERSON] у спірному домоволодінні, правовстановлюючого документа на таке майно не надала, у зв`язку з чим відповідного свідоцтва про право на спадщину на частку у такому майні їй видано не було. Спадкова справа на підставі згаданої заяви відповідачки [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину закінчена 02.11.202 року. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, котре входило до колгоспного двору, у тому числі й внаслідок спадкування таких прав, в залежності від часу виникнення та існування відповідних правовідносин, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі - ЦК Української РСР 1963 року), Цивільним кодексом України (надалі - СК України), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівками по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами. Так, прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини у частині майна колгоспного двору виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української РСР 1963 року та діючими на той час законодавчими актами. В іншій частині, зокрема щодо спадкування, суд при розгляді даного спору керується положеннями чинних ЦК Української РСР 1963 року та ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української РСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою усіх членів двору. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю, тощо. Відповідно до статей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст. 126 ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 525 ЦК Української РСР 1963 року, як і частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 зазначеного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння входило до майна колишнього колгоспного двору, а право на таке майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають усі позивачі як ті члени двору, які не втратили права на частку в його майні й бажають його оформити, а решта його членів, зокрема [PERSON] та [PERSON] - померли, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначеного порушеного права усіх позивачів у спосіб визнання за ним відповідного права власності у цілому на майно колишнього колгоспного двору, зокрема на 1/6 його частин за кожним як на належну їм частку у майні колишнього колгоспного двору. При цьому суд відхиляє як надумані твердження відповідачки [PERSON] про віднесення спірного домоволодіння до категорії двору робітників, так як наявність у справі відповідних довідок ЗАТ «ГУТА» щодо підтвердження працевлаштування їх з позивачем 1 [PERSON] обох батьків протягом зазначених у цих довідках періодів в Ходовицькому склозаводі ще не свідчить про вказану обставину та аж ніяк не спростовує наявних у Старостинському окрузі № 7 Стрийської міської ради відомостей з приводу віднесення спірного домоволодіння до колгоспного двору, очевидно в силу зайняття на господарстві у вільний від роботи час або ж у період до чи після звільнення з роботи. За таких встановлених обставин справи суд переконаний, що у даному конкретному випадку норми законодавства про спільну сумісну чи спільну часткову власність подружжя, котрі врегульовували на час виникнення спірні правовідносини, застосуванню не підлягають. Щодо наданих відповідачкою [PERSON] на підтвердження своїх заперечень проти позову акта державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови до експлуатації від 27.10.1999 року та розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації від 20.12.1999 року за № 780 «Про затвердження акту державної технічної комісії по прийомці в експлуатацію індивідуальних житлових будинків», за змістом котрих був прийнятий в експлуатацію із затвердженням відповідного акта у наведеній частині один із житлових будинків, котрий входить до складу спірного домоволодіння, то названі документи, на переконання суду, підтверджують лише зазначені у них обставини, однак не свідчать про дату завершення будівництва, враховуючи, що таке здійснювалося на підставі рішення Стрийської районної Ради депутатів трудящих від 05.08.1976 року за № 230, а будівельно-монтажні роботи та благоустрій відведеної для цієї мети земельної ділянки виконані згідно з проектною документацією, погодженою головним архітектором Стрийського району Львівської області ще 06.09.1976 року. Натомість у технічному паспорті, виготовленому КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 06.01.2007 року на підставі існуючої в цьому підприємстві усієї технічної документації, значаться дати побудови житлових будинків, котрі входять до складу спірного домоволодіння, - 1960 рік та 1986 рік відповідно, що, виходячи з дати винесення рішення про дозвіл на будівництво одного з них та дати погодження відповідної проектної документації, є більш ймовірним та саме вказаному документу суд надає перевагу при вирішенні питання про віднесення цього житлового будинку до категорії колгоспного двору у складі спірного домоволодіння. Щодо права на решту 1/6 та 1/6 частини спірного домоволодіння як на частки у майні цього колишнього колгоспного двору у порядку спадкування за заповітами після смерті двох інших його членів - батьків позивача 1 [PERSON] та відповідачки [PERSON] , то такі підлягають спадкуванню зазначеними позивачем 1 [PERSON] та відповідачкою [PERSON] відповідно до змісту вказаних заповітів, тобто позивачем 1 [PERSON] у межах пред`явлених ним позовних вимог на 1/6 частину та 1/12 частину (половину від 1/6 частини) відповідно. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід Визнати за усіма позивачами право власності за кожним на 1/6 частину спірного домоволодіння у складі двох житловий будинків садибного типу (позначені у технічній документації літерами «А-1» та «Б-1») загальною площею 69,5 кв. м., житловою площею 45,6 кв. м. та загальною площею 176,8 кв. м., житловою площею 62,5 кв. м., з підвалом «пд», сходами «б», з приналежними до нього господарськими будівлями - сараєм (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Є»), гаражем (позначений у технічній документації літерою «Е»), та спорудами - огорожею (позначена у технічній документації літерою «І»), колодязем (позначений у технічній документації літерою «К»), котре в цілому входило до складу колишнього колгоспного двору, як на належну їм частку у майні цього колишнього колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . Крім того, за позивачем 1 [PERSON] слід також визнати право власності на 1/6 та 1/12 частини вказаного домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області, та у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці [PERSON] , що настала [INFO] у с. Комарів Стрийського району Львівської області, виходячи з волі цих спадкодавців, наведених у їх заповітах. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду вимогами майнового характеру, у загальному розмірі 2 043 грн. 80 коп. і підтверджуються квитанцією № 22 від 10.06.2021 року (оригінал наявний у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції усіх зазначених позивачів з вказаного приводу, слід покласти на останніх та залишити за ними. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду з вимогами майнового характеру, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved