Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У травні 2021 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з [PERSON] , ЖЕД № 4 матеріальну шкоду у розмірі 10 293,00 грн., моральну шкоду 10 000,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що позивач є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Нехтуючи правилами добросусідства та технічної безпеки, через невідомі причини, систематично заливав та продовжує заливати квартиру позивача. Так дії призвели до значного погіршення фізичного стану майна, а саме пошкоджено оздоблення стін та стелі, наявні плями площею від 0,1 кв.м до 0,5 кв.м вздовж всієї стіни суміжної з ванною кімнатою, у приміщенні кухні на стелі та стіні спостерігаються брудні плями з іржею, подекуди присутні тріщини на поверхні стелі. Більше, того в приміщенні квартири з`явилася цвіль та пліснявий грибок, що негативно впливає на здоров`я позивача та її родини. Починаючи з 27.08.2020р. позивачем надіслано ряд запитів до ЖЕД № 4 з вимогою провести комісійне обстеження та складання акту із зазначенням причин систематичного підтоплення її квартири за адресою: [ADDRESS] . Проте жодних дій на момент подачі позовної заяви зі сторони ЖЕД № 4 щодо припинення порушення [PERSON] не здійснено, комісійне обстеження не проведено, акт комісійного обстеження квартири не складено. На звернення [PERSON] до КП «Керуюча компанія Святошинського району м.Києва», 14.09.2020р. на її адресу було направлено працівників, якими підтверджено факт залиття квартири [ADDRESS] та зазначено, що характер та розташування старих плям від залиття свідчить, що вода надходила із вище розташованої квартири № 50 . Оскільки власник квартири відмовлявся надати доступ до обстеження комунікаційних мереж у квартирі [ADDRESS] , точну причину залиття встановити було ускладнено. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 13.05.2020р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін/а.с.93/. 18.11.2021р. протокольною ухвалою суду залучено співвідповідача КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва". Позивач та представник позивача позов підтримали та просили задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач проти позовних вимог заперечував. Відповідач надав до суду відзив в якому зазначив, що починаючи з 13.07.2020р. квартира, яка є його власністю знаходиться у користуванні [PERSON] відповідно до договору оренди житлового приміщення від 13.07.2020р. З серпня 2020р. орендарі повідомили про те, що позивач почала звертатися до них з повідомленням, що почали з`являтися сліди підтоплення на стелі. У подальшому вони запросили [PERSON] до квартири, яка пересвідчилась у тому, що сліди підтікань або надмірної вологості в квартирі відсутні. Жодного недбалого ставлення до сантехнічного обладнання та відмови в надані доступу до обстеження про які зазначає позивач не знаходить свого підтвердження. Жодного акту не складалось. Відповідача, як власника квартири не запрошували для складання акту. Приписи про надання доступу до квартири йому та орендарям не вручали. Представником позивача надано відповідь на відзив в якому зазначив, що позивач один раз дійсно відвідувала квартиру відповідача, але не самостійно, а у супроводі слюсара-сантехніка ЖЕД № 4, який був направлений після отримання виклику на гарячу лінію аварійної служби про підтоплення квартири. Під час проведення огляду було встановлено протікання у трубопровідному стояку квартири № 50 , а саме каналізаційній трубі. Для встановлення точної причини підтоплення квартири позивача, в той же день позивач зі слюсарем, піднялися в квартиру № 57 для огляду трубопровідного стояку у ванній кімнаті, але жодних причин підтікання води не було встановлено. Точна дата залиття не встановлена позивачем, адже значні прояви затоплення проявились тільки у серпні місяці 2020р. після того, як почали відклеюватися шпалери від чорного грибка, що має накопичувальний характер від постійної володи та з`являється відразу. Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив в якому пояснив, що жодного акту не складалося з причин, що не залежали від волі відповідача. Його як власника квартири не запрошували для складання акту, приписи про надання доступу до квартири не вручали. Доступ до труби дійсно не надав, оскільки слюсар вимагав надати доступ до труби шляхом зламу плитки свієї стіни у ванній кімнаті, адже спочатку потрібно знайти причину, а не відразу шкодити ремонт. Представником КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" надано письмові пояснення в яких зазначив, що факт залиття квартири позивача по справі належним чином не підтверджено та неможливо встановити причину та час коли виникли плями на стелі квартири позивача. Витрати на проведення ремонтно-відновлювальних робіт несуться саме власниками квартир, на яких і покладений обов`язок як співвласників будинку, забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку. Крім того, позовні вимоги позивача щодо солідарної відповідальності за заподіяну шкоду декількох відповідачів з урахуванням відсутності спільних дій та спільного наміру в завданні шкоди позивачу не може бути задоволено судом. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 03.10.2007р. [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] /а.с.10/. Як вбачається із матеріалів справи позивач неодноразово зверталась до начальника ЖЕД № 4 із проханням провести комісійне обстеження та складання акту обстеження із зазначенням причин систематичного підтоплення стелі та стіни у квартирі/а.с.20-22/. Відповідно листа КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва" від 08.10.2020р. № 107/56/Ж-437-689 повідомлено, що характер та розташування старих плям від залиття свідчить, що вода надходила із вище розташованої квратири № 50, ймовірною причиною залиття є халатне відношення мешканців квартири № 50 до санітарно-технічного обладнання, а саме через розгерметизацію примикання ванни до стіни у ванній кімнаті/а.с.23/. Відповідно до звіту про оцінку майнових збитків, що завданий в результаті залиття квратири [ADDRESS] від 23.02.2021р. сума збитку, нанесеного замовнику в результаті пошкодженого водою належного майна квартири [ADDRESS] складає 7 793,00 грн./а.с.64/. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За правилами ст. 1192 ЦК України урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року за N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. У свою чергу статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Судом встановлено, що квартира (поверхом вище) [ADDRESS] належить [PERSON] , який здає її в оренду/а.с. 103-108/. Як вбачається із матеріалів справи, а саме листа від 13.08.2021р. № 107/56-1805 працівниками дільниці ЖЕД № 4 неодноразово складались приписи щодо надання доступу до інженерних мереж квартири [ADDRESS] . Ці приписи наклеювались на вхідні двері квартири № 50 , вручались особам, які в ній проживають та направлялись поштою/а.с.141/. 23.09.2020р. було складено акт про попередження мешканцям квартири № 50 щодо термінового надання доступу до інженерних мереж /а.с.142/. Відповіднро до ст. 322 ЦК визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом Суд вважає, що відповідач як власник квартири, несе обов`язок по забезпеченню схоронності належного йому на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання у квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачу має нести саме [PERSON] . Доказів на спростування доводів позивача [PERSON] не надав. Крім того, [PERSON] не спростувано належними та допустимими доказами свою вину у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» на користь позивача матеріальної шкоди, оскільки судом не встановлено, що саме з вини керуючої компанії відбувалося підтоплення квартири. Щодо моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як вбачається з положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Водночас, п.5 постанови Пленуму Верховного суду від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, зниження якості проживання, небажання відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. Також, згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В якості документів, що підтверджують розмір витрат та їх надання представником позивача до суду подано - договір про надання правової допомоги № 22/04-2021 від 22.04.2021, меморіальний ордер № @PL979972 від 22.04.2021р. про оплату за надання правової допомоги. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Тобто, у відповідності до статті 141 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із проведенням будівельно-технічної експертизи в сумі 2 500,00 грн., які також підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial