Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

До Недригайлівського районного суду звернулися позивач [PERSON] , мешканець [ADDRESS] . та його представник, адвокат Солошенко Л.Є. з позовом до відповідача [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , з позовом про зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із донькою, про зміну порядку прийняття участі у вихованні малолітньої дитини, в якому просив: зобов`язати [PERSON] , не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , в тому числі без перешкод надавати дозвіл на виїзд за межі України з метою відпочинку та оздоровлення доньки. У випадку виявлення будь-яких ознак захворювання доньки та отримання нею травм, невідкладно повідомляти про це [PERSON] та спільно вирішувати питання щодо методів та способу лікування. змінити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме: [PERSON] має право на спілкування з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме на перебування дитини у батька за адресою [ADDRESS] , три дні кожного тижня з урахуванням відвідування шкільного закладу, з яких: три дні на тиждень з 09-00год. неділі до 09-00 год. середи, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів. До досягнення дитиною віку чотирнадцяти років [PERSON] має право на спільний з донькою [PERSON] відпочинок протягом 45 (сорока п`яти) діб (в літній період) один раз на рік без присутності матері. Кожні шкільні канікули не менше 7 (семи) діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України та за її межами. [PERSON] має право необмеженого спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та донькою; у день побачень з донькою [PERSON] має право забирати доньку з дому чи школи. Також просив стягнути з [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та судові витрати по наданню правничої допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та матір`ю дитини [PERSON] не укладався, сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з 2012 року, але згодом стосунки між сторонами погіршилися та з березня 2017 сторони проживають окремо. Рішенням Недригайлівського районного суду від 30.08.2017 року було визначено місце проживання дитини разом з матір`ю та ухвалою суду від 31.01.2018 року було затверджено мирову угоду, якою визначено позивачу систематичні побачення з дитиною, а саме щотижня з 10 год. 00 хв. суботи по 10 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та протягом літа сумарно тридцять календарних днів з можливістю оздоровлення дитини поза межами місць проживання батьків та дитини. Всі інші питання мали врегулюватись, щодо виховання дитини, шляхом перемовин. Не зважаючи на ухвалу суду від 31.01.2018, відповідачка систематично її не виконує, всіляко перешкоджає позивачу в побаченнях з дитиною, та вчиняє інші дії, щоб не вирішувати питання щодо виховання, лікування, оздоровлення дитини шляхом перемовин, оскільки змушує дитину не відповідати на телефонні дзвінки, сама не відповідає на телефонні дзвінки, чим перешкоджає у виконанні позивачем батьківських обов`язків, які полягають не лише у сплаті аліментів та побаченнях з дитиною один раз на тиждень. В тому числі, в день, що визначений судом для побачень з дитиною, відповідачка неодноразово не відчиняла двері, повідомляла про неіснуючі хвороби дитини. Позивач любить свою дитину, бажає піклуватися про дочку та більше часу проводити з нею, оскільки вона підросла та не потребує постійної присутності матері і також бажає більше часу проводити з батьком. Позивач має добрий стан здоров`я, матеріально забезпечений, має у власності будинок, в якому створені для дитини всі умови. Позивач з метою змінити порядок прийняття участі у вихованні та спілкуванні з донькою звернувся до Служби в справах дітей Недригайлівської селищної ради та 31.03.2021 року отримав відповідь про те, що заява від 26.03.2021 року розглянута та така заява підлягає розгляду за місцем проживання (перебування) дитини, що підтверджується копією листа. З аналогічною заявою позивач звернувся до Коровинської сільської ради та отримав відповідь від 15.04.2021 року, якою повідомлено, що, оскільки, порядок прийняття участі у вихованні дитини встановлено ухвалою Недригайлівського райсуду в справі №582/1644/17, яка є обов`язковою до виконання та є рішенням вищої інстанції та рекомендовано звернутись до суду. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнала в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат Селяніна Ю.О. надала відзив на позовну заяву, в якій проти позову заперечувала з повному обсязі з огляду на те, що відповідач [PERSON] не чинила [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON] . Докази, якими позивач обґрунтовує свою позовну вимогу вже досліджувалися судами в іншій цивільній справі інші докази на підтвердження позовних вимог відсутні, тому вимога про зобов`язання [PERSON] не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із донькою є необґрунтованою, передчасною та не підлягає задоволенню. Стосовно інших вимог позивача, представник у відзиві зазначила, що 31.01.2018 р. ухвалою Недригайлівського районного суду у справі № 582/1644/17 була затверджена мирова угода між сторонами, згідно умов якої визначено [PERSON] систематичні побачення з донькою [PERSON] , щотижня з 10 год. 00 хв. суботи по 10 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та протягом літа сумарно тридцять календарних днів з можливістю оздоровлення дитини поза межами місць проживання батьків та дитини. Протягом останніх трьох років позивач бачиться і спілкується з донькою без присутності матері, навіть у інші, ніж визначені рішенням дні. Відповідач жодним чином не перешкоджає батькові у спілкуванні з донькою, більше того, вона в повній мірі усвідомлює свій обов`язок гармонійного розвитку доньки, який також залежить від спілкування з батьком. Обґрунтовуючи необхідність зміни способу участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини позивач посилається на висновок психолога, який вже досліджувався в цивільній справі №582/1101/20 ПРИ розгляді питання про визначення місця проживання дитини та не містить доказів того, що збільшення спілкування з батьком змінить чи покращить емоційний стан дитини. Крім того, побачення з батьком серед навчального тижня, на думку представника, не буде сприяти належній організації навчального процесу дитини та буде негативно впливати на психо-емоційний стан дитини, та на успішність в навчанні. Щодо запропонованого позивачем порядку зміни у його спілкування із донькою у дні канікул (45 діб в літній період та не менше 7 діб кожні шкільні канікули), то вони значною мірою дискримінуватимуть права матері відносно дитини та не відповідатимуть якнайкращим інтересам дитини. Крім того, позивач не довів що встановлений раніше порядок побачень не відповідає інтересам дитини, тому що позовні вимоги в цій частині також не можуть бути задоволені. Представник третьої особи - органу опіки і піклування Коровинської сільської ради Роменського району Сумської області направив до суду висновок щодо розв`язання спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини, затверджений рішення виконавчого комітету №113 від 16.09.2021, (а.с.125-127), в якому зазначив, що не вбачає потреби у збільшенні днів побачень батька з дитиною, оскільки батько проявляє авторитарний стиль спілкування, проявляє тиск з елементами агресії та ознаками психологічного насильства, що негативно впливає на здоров`я дитини та перешкоджає її нормальному розвитку. Представник органу опіки і піклування Недригайлівської селищної ради Роменського району Сумської області направив до суду висновок щодо розв`язання спору щодо участі одного із батьків у вихованні дитини, затверджений рішення виконавчого комітету №137 від 30.09.2021, (а.с.143-146), в якому зазначив, що в сім`ї [PERSON] створені належні умови для повноцінного і гармонійного розвитку малолітньої дитини та вважає доцільним збільшення часу спілкування [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] . В судових засіданнях позивач та його представник та відповідач і її представник, а також представники третіх осіб свої позиції підтримали в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, з`ясувавши думку малолітньої дитини сторін [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Недригайлівського районного суду від 30 серпня 2017 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матір`ю, [PERSON] в [ADDRESS] ( а.с.11-13). Ухвалою Недригайлівського районного суду від 31 січня 2018 року затверджено мирову угоду, укладену позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у цивільній справі №582/1644/17 за позовом [PERSON] , до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. Відповідно до умов мирової угоди [PERSON] визначено систематичні побачення з донькою, [PERSON] , щотижня з 10 год. 00 хв. суботи по 10 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та протягом літа сумарно тридцять календарних днів з можливістю оздоровлення дитини поза межами місць проживання батьків та дитини. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні закрито (а.с.14-15). На підтвердження своєї позовної вимоги про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною донькою [PERSON] , позивачем та його представником подані докази, які стосуються звернення [PERSON] до поліції з вимого притягти [PERSON] до кримінальної відповідальності за невиконання ухвали суду від 13 січня 208 року та матеріали щодо результатів їх розгляду ( а.с.16-35), матеріали виконавчого провадження при виконанні виконавчого листа № 582/1644/17 від 18.09.2020, який виданий Недригайлівським районним судом ( а.с.42-44), а також за клопотанням представника позивача допитані начальник Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), [PERSON] та державний виконавець цього ж відділу Глущенко С.А. щодо обставин виконання виконавчого листа № 582/1644/17 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, виконавче провадження по якому закрито у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. Всі досліджені документи датовані вереснем-листопадом 2020 року. Інших доказів за інші періоди часу на підтвердження створення [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з [PERSON] позивачем та його представником не надано. Рішенням Недригайлівського районного суду від 15 лютого 2021 року в цивільній справі № 582/1101/20 (а.с.94-101), залишеним без змін постановою Сумського апеляційного суду від 25 травня 2021 року (а.с.103-108) відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Недригайлівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини з батьком. При розгляді цієї справи судом допитувалась в якості свідка начальник Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), щодо обставин відкриття виконавчого провадження у 2020 році, коли [PERSON] звернувся до Недригайлівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) із виконавчим листом щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, виконавче провадження по якому закрито у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. Також досліджувались матеріали справи, зокрема заява позивача від 27.08.2020 до начальника служби у справах дітей Недригайлівської районної державної адміністрації про необхідність повернути дитину матері, документи на підтвердження перебування [PERSON] в м. Київ у зв`язку з перебуванням її під постійним наглядом лікарів у зв`язку з вагітністю, яка завершилася пологами 20.10.2020, матеріали виконавчого провадження за заявою [PERSON] щодо невиконання [PERSON] ухвали суду про затвердження мирової угоди про встановлення [PERSON] систематичних побачень з донькою. Всі досліджені при розгляді цієї цивільної справи докази стосувалися подій з серпня - листопада 2020 року. На підставі вищенаведених досліджених доказів суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт навмисного ухилення відповідача від виконання рішення суду, що є основною підставою для застосування ч. 4 ст. 159 СК України. Відповідно до ч.3-4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Отже, судом в цивільній справі №582/1101/20 встановлені обставини, що [PERSON] протягом серпня - листопада 2020 року не ухилялася від виконання рішення суду про встановлення побачень малолітньої доньки сторін з батьком, тобто не чинила перешкод [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] . Доказів щодо наявності інших фактів створення позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною, ніж встановлені наведеним вище судовим рішенням не надано, що дає підстави суду прийти до висновку про те, що [PERSON] не чинила перешкод [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] . Отже, у задоволенні вимоги про зобов`язання [PERSON] , не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] слід відмовити. Стосовно інших вимог позивача суд зазначає наступне. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Як зазначив Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі № 520/21178/18ц, провадження № 61-5968св2 у більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей. Правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро- емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки. Вирішуючи питання про встановлення такого способу участі у виховання для одного з батьків, який постійно не проживає з дітьми, як регулярні особисті спілкування, та необхідності визначення особистого спілкування одного з батьків з дитиною (дітьми) у присутності іншого з батьків, суди повинні враховувати усю сукупність обставин конкретної справи. Крім того, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Як зазначено вище, ухвалою Недригайлівського районного суду від 31 січня 2018 року затверджено мирову угоду, укладену позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у цивільній справі №582/1644/17 за позовом [PERSON] , до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні (а.с.14-15). Відповідно до умов мирової угоди [PERSON] визначено систематичні побачення з донькою [PERSON] , щотижня з 10 год. 00 хв. суботи по 10 год. 00 хв. неділі з можливістю перебування дитини за місцем проживання батька та протягом літа сумарно тридцять календарних днів з можливістю оздоровлення дитини поза межами місць проживання батьків та дитини. З часу затвердження мирової угоди пройшло більше 3 років, на цей час [PERSON] 9 повних років, у червні 2022 року виповниться 10 років. Встановлено, що 26.03.2021 позивач [PERSON] направив до служби у справах дітей Недригайлівської селищної ради заяву з проханням змінити графік спілкування з дитиною, визначений ухвалою суду від 31.01.2021, оскільки дитина за час, який пройшов з часу її постановлення підросла, не потребує постійної присутності матері, а позивач бажає бачитися з дитиною частіше (а.с.39) та отримав відповідь (а.с.40), в якій йому роз`яснено, що така заява підлягає розгляду за місцем проживання (перебування) дитини. З листа від 15.04.2021 про розгляд звернення, який адресований [PERSON] Коровинською сільською радою (а.с.41) вбачається, що заявнику роз`яснено, що для зміни встановлених ухвалою суду побачень з дитиною йому слід звернутися до суду. В матеріалах справи також містяться: довідки видані лікувальними установами про те, що [PERSON] не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра та інших «Д» обліках, здоровий.(а.с.47-48), свідоцтво про право власності на будинок в [ADDRESS] , за [PERSON] (а.с.49), довідка про склад сім`ї позивача ( а.с.50), характеристика з місця проживання [PERSON] , в якій він позитивно характеризується (а.с.51), довідка про відсутність судимості у позивача (а.с.52), розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, з якого вбачається, що станом на 11.03.2021 заборгованість відсутня (а.с.53), виписки з рахунків позивача, які він подав на підтвердження свого достатнього матеріального забезпечення (а.с.54-56), копія висновку практичного психолога щодо психологічного стану малолітньої [PERSON] (а.с 57-58), висновок органу опіки та піклування Коровинської сільської ради затверджений рішенням виконавчого комітету 16.09.2021 (а.с.126-127) та висновок органу опіки і піклування Недригайлівської селищної ради від 01.10.2021 (а.с.143-145). Згідно ч.4-6 ст. 19 СК при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коровинської сільської ради, матір`ю [PERSON] , [PERSON] створено належні умови для проживання виховання та розвитку дитини: дитина має власну кімнату, місце для навчання та сну, необхідні навчальні приладдя, іграшки та ігри. Орган опіки не вбачає потреби у збільшенні днів побачень батька з дитиною, оскільки батько проявляє авторитарний стиль спілкування, проявляє тиск з елементами агресії та ознаками психологічного насильства, що негативно впливає на здоров`я дитини та перешкоджає її нормальному розвитку. Як з`ясовано в судовому засіданні 28.01.22 з пояснень представника органу опіки та піклування [PERSON] така характеристика позивачу була надана у зв`язку з його поведінкою на засіданні органу, на якому позивач поводив себе агресивно та посварився з головою сільської ради. З огляду на це суд вважає, що висновок органу опіки і піклування необґрунтований і суперечить інтересам дитини. З висновку органу опіки і піклування Недригайлівської селищної ради від 01.10.2021 вбачається, що комісією було проведено обстеження умов проживання батька малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] та встановлено, що ним створені належні умови для проживання та виховання малолітньої дитини - [PERSON] має власну кімнату, яка належно умебльована та має спальне і робоче місця, шафу з речами дитини, ноутбук. [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання, не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку : постійно спілкується з дитиною, дбає про її повноцінний розвиток забезпечує дитину харчуванням, одягом, тощо. Щорічно організовує відпочинок для дитини на морі. Тому орган опіки і піклування вважає доцільним збільшення часу спілкування батька з дитиною. Відповідно до ст. 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Судом без присутності батьків була з`ясована думка дитини щодо позовних вимог. [PERSON] пояснила, що любить обох батьків однаково та хотіла б спілкуватися з ними обома без перешкод та однаковому об`ємі не за встановленим графіком, а за власним бажанням. Вона розуміє, що з приводу часу, який вона має проводити з батьком існує спір, запропонований порядок побачень з батьком не створюватиме перешкод навчальному процесу та буде для неї зручним. Щодо канікул дитина не змогла однозначно визначитися, з її пояснень зрозуміло, що вона не хоче, щоб графік охоплював весь її вільний час, бо вона б хотіла мати можливість самостійно ним розпоряджатися. Також судом було досліджено висновок практичного психолога [PERSON] з якого вбачається, що станом на час обстеження [PERSON] в однаковій мірі потребує спілкування як мамою так і з батьком. Об`єктивних причин психологічного характеру, які перешкоджають спілкуванню з батьком психологом не виявлено. [PERSON] , в повному обсязі виконує свої батьківські обов`язки, піклуючись про фізичне, духовне та фінансове благополуччя дочки. У своєму висновку психолог надала рекомендації для забезпечення психічного здоров`я дитини : створення для [PERSON] умов для спокійного, розміреного, стабільного життя, (по можливості без стресів, конфліктів та серйозних протиріч міжособистісного характеру між батьками);щадного психологічного режиму (уникнення психотравмуючих ситуацій, зменшення по можливості несприятливих умов мікросередовища);послідовність виховання: вимоги до [PERSON] повинні бути несуперечливого характеру по значущим питанням виховання та узгодженні батьками, найбільш ефективний та оптимальний варіант для [PERSON] - відвідування батьків 3-4 або 4-3 рази на тиждень. Представник відповідача в відзиві на позовну заяву та в дебатах заявляла про неможливість врахування при розгляді даної справи в якості доказу висновку психолога від 23.01.2021 з огляду на те, що він вже був предметом судового розгляду в цивільній справі № 582/1101/20. На момент звернення до психолога предметом дослідження було питання доцільності зміни місця проживання дитини, саме цьому контексті проводилася діагностика. Крім того, обстеження дитини проводилося без присутності матері. Суд не погоджується з такою позицією представника. Висновок психолога не є обставиною, яка вже була встановлена судом. Він демонструє психологічний стан дитини та її відносини з батьками на момент звернення до психолога, носить загальний характер, а не виключно тільки щодо питань визначення місця проживання дитини. Крім того, в судовому засіданні за клопотанням позивача була допитана психолог [PERSON] , яка фактично підтвердила свій попередній висновок. Так вона пояснила, що познайомилася з [PERSON] та [PERSON] в січні 2021 року, коли вони звернулися до неї за консультацією, за її наслідками склала висновок на запит адвоката Цюпки О.В. Потім, 21 жовтня 2021 року до неї на консультацію звернулися [PERSON] , [PERSON] з донькою [PERSON] . Вона провела з дитиною консультативно-діагностичну бесіду, за наслідками якої надала рекомендації батькам. Висновок за наслідками цієї бесіди не складала, бо сторони про це не запитували. [PERSON] пояснила, що і в січні 2021 року, і в жовтні 2021 року з бесіди з [PERSON] вона зробила висновок, що дитина однаково відноситься до обох батьків, дуже їх любить і переживає, що вони сваряться між собою, боїться їх образити. Також дитина зацікавлена в тому, щоб мати можливість однаково часу перебувати як з батьком так і з матір`ю. Але найбільше б їй сподобалося б мати можливість самій обирати час спілкування з мамою та татом: «захотіла пішла до тата, захотіла повернулася до мами». В будь якому разі найкращим інтересам дитини відповідає встановлення певного стабільного режиму чи графіку, щоб дитина кожен раз не мусила приймати рішення, бо це її травмує, так як вона своїм рішенням боїться образити чи маму чи тата. Таким чином, беручи до уваги висновок від 21.03.2021, пояснення психолога, які вона надала за наслідками спілкування з [PERSON] та сторонами 21.10.2021, пояснення самої [PERSON] , суд мав можливість проаналізувати в динаміці ставлення малолітньої [PERSON] до батьків та її потребу в спілкуванні з ними за період часу з 21.03.2022. по день ухвалення рішення. Дослідження цих доказів дає достатньо підстав суду для висновку про те, що в дитина рівною мірою зацікавлена в спілкуванні з обома батьками. Отже, встановлений раніше ухвалою суду порядок участі позивача [PERSON] у спілкуванні та вихованні [PERSON] може бути змінений шляхом збільшення часу, який батько може проводити з дитиною. При зміні порядку і способу спілкування з дитиною, суд враховує, що батько не обмежений у спілкуванні внаслідок будь-яких протиправних дій, має постійне місце проживання в якому зареєстрований, матеріально забезпечений. В будинку батька є кімната для дитини, необхідні речі. З пояснень батька встановлено, що він має автомобіль та може відвозити та забирати дитину зі школи, а також за необхідності може придбати комплект підручників. Таким чином, перебування дитини у батька не вплине негативно на учбовий процес. Доказів того, що збільшення часу, який дитина проводитиме з батьком буде негативно на неї впливати чи не відповідатиме її найкращим інтересам протягом судового розгляду не встановлено. Отже, суд вважає за можливе змінити спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини [PERSON] , встановивши порядок спілкування дитини з батьком таким чином : дитина [PERSON] перебуває (проживає) у батька за адресою [ADDRESS] три дні на тиждень з 09-00 год. неділі до 09-00 год середи, з урахуванням відвідування шкільного закладу, без обмеження місця прогулянок, з можливістю поїздки до родичів. У день побачень з донькою [PERSON] має право забирати доньку з дому чи школи.; до досягнення дитиною віку 14 років [PERSON] має право спільний з донькою [PERSON] відпочинок протягом 30 днів в літній період один раз на рік без присутності матері; [PERSON] має право спільний з донькою [PERSON] відпочинок під час зимових шкільних канікул протягом 7 днів. [PERSON] має право необмеженого спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою. Такий графік спілкування з дитиною на думку суду відповідатиме принципу рівної участі батьків у вихованні дітей, не обмежуватиме права матері на спілкування з дитиною та відповідатиме найкращим інтересам дитини. Також суд вважає за можливе зобов`язати [PERSON] невідкладно повідомляти [PERSON] у випадку виявлення будь-яких ознак захворювання доньки [PERSON] , чи отримання нею травм, оскільки відповідно до ст. 43 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» щодо пацієнта віком до 14 років (малолітнього пацієнта) медичне втручання здійснюється за згодою їх законних представників. Також в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , з огляду на висновки психолога про необхідність забезпечення батьками дитині стабільного, розміреного життя, щадного психологічного режиму та послідовності в вихованні, суд вважає за необхідне доповнити резолютивну частину рішення застереженням про те, що спілкування [PERSON] з неповнолітньою донькою [PERSON] має відбуватись за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного і морального розвитку дитини, з урахуванням режиму дня та особливостей відповідного віку. Вимога про зобов`язання [PERSON] без перешкод надавати дозвіл на виїзд за межі України з метою відпочинку та оздоровлення доньки задоволенню не підлягає, оскільки порядок надання дозволу на виїзд дитини за межі України врегульований ч. 5 ст.157 СК України, та вирішується за відсутності згоди батька/матері в кожному конкретному випадку окремо. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представником позивача у судових дебатах заявлена вимога про стягнення судових витрат, а докази понесення їх позивачем представник позивача надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. Таким чином, вимога про стягнення судових витрат буде розглянута судом на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України після надання представником позивача відповідних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: partial