Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою до відповідача, просять ухвалити рішення, яким звільнити їх від обов`язку утримувати свого батька [PERSON] , [INFO] , та від обов`язку брати участь у додаткових витратах. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що відповідач [PERSON] являється рідним батьком позивачів. З 1998 року він їх вихованням не займався, не піклувався про їхнє здоров`я, не турбувався про їх духовний та моральний розвиток, не забезпечував здобуття ними освіти, жодної матеріальної допомоги на їх утримання не давав, аліментів не сплачував. На даний час відповідач є інвалідом ІІ групи та проживає у комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» та у зв`язку з захворюванням потребує стороннього догляду. 23.02.2016 між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та позивачкою [PERSON] укладено угоду, згідно якої вона зобов`язалась проводити оплату за проживання свого батька [PERSON] . Однак на даний час позивачі не мають можливості надавати відповідачу матеріальну допомогу, тому з огляду на невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] 17.01.2022 подав заяву про визнання позову, ствердив, що дійсно не надавав жодної допомоги позивачам та не сплачував аліменти, тому не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації 14.02.2022 подав до суду пояснення, у яких вказав, що між КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» та позивачкою [PERSON] укладено угоду, остання зобов`язалась проводити оплату за проживання свого батька [PERSON] у вказаній установі. Інших заяв по суті справи, виключно в яких в силу вимог ч.1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору сторони не подали. Інформація про рух справи та процесуальні дії, вчинені судом в процесі її розгляду. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2021 вказаний позов передано за підсудністю до Личаківського районного суду м. Львова. Ухвалою від 06.12.2021 справу прийнято до провадження, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження одночасно з відкриттям провадження у справі розпочато підготовче провадження. Підготовче судове засідання призначено на 28.01.2022. Одночасно з відкриттям провадження у справі суд направив сторонам інформаційне повідомлення про права та обов`язки сторін (а.с.49), в тому числі про обов`язок подати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, а також неможливість приховування доказів. Цим же повідомленням сторонам роз`яснено порядок та строки подання доказів. Справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, та на підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову суд приймає рішення у підготовчому судовому засіданні. Відтак, суд у відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Крім того, сторони не повідомляли суду про існування інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи. Суд у відповідності до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Також судом враховано положення ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Узагальнена позиція сторін під час розгляду справи. Повноважний представник позивачів - адвокат Зварич Н.Т. подала до суду заяву, згідно якої просить проводити судовий розгляд заяви в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить такий задоволити. Відповідач [PERSON] в заяві про визнання позову просив проводити судовий розгляд справи в його відсутності, позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Також відповідач вказав, що є інвалідом ІІ групи та проживає у комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» з 26.02.2016 по даний час, потребує стороннього догляду, отримує пенсію та сам може забезпечити своє існування. Повноважний представник третьої особи Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації подав до суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності. Позиція суду. Дослідивши матеріали справи та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками відповідача [PERSON] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а.с.27-28, 37-38). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №814056 (а.с.29) відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Згідно довідки комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» №331 від 09.09.2021 (а.с.34) батько позивачів - відповідач [PERSON] , [INFO] , інвалід ІІ групи проживає у комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» з 26 лютого 2016 року по даний час та у зв`язку з захворюванням потребує стороннього догляду. Відповідно до угоди №41 від 23.02.2016 (а.с.35 - 36), укладеної між комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський геріатричний пансіонат» та позивачем [PERSON] , остання зобов`язалась проводити своєчасну плату згідно законодавства за проживання батька [PERSON] у КЗ ЛОР «Львівський геріатричний пансіонат» . Однак як ствердила позивач [PERSON] ,, ні вона ні позивач [PERSON] , не в змозі проводити оплату за проживання батька у вказаній установі, про що долучили відповідні документи про доходи (а.с.18,23-26). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Відповідно ч.1 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч.1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Отже, тлумачення статті 204 СК України свідчить, що вона може застосовуватися, якщо встановлено у сукупності такі обставини: (а) непрацездатність матері, батька; (б) потребу матері, батька в матеріальній допомозі; (в) ухилення матері, батька від виконання батьківських обов`язків. Тобто, звільнення від обов`язку утримувати матір, батька може мати місце лише у випадку, якщо такий обов`язок у дочки, сина виник. Відтак, під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодної участі у житті дітей не брав, призначених аліментів не сплачував, розвитком дітей не цікавився, тобто ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, про що сам ствердив в своїй заяві про визнання позову, тому суд приймає рішення про задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved