Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

17 січня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з 20.08.2007 року і по теперішній час перебуває із відповідачем в трудових відносинах. Відповідно до наказу МОЗ від 01.11.2021 року №2393 «Про затвердження змін до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» до даного переліку додано п.6: «підприємства, установи та організації, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави,затвердженого Кабінетом Міністрів України від 04.03.2015 року №83. Оскільки ДП «Схід ГЗК» відноситься до вищезазначеного переліку, на підприємстві було видано наказ №444 від 18.11.2021 року, яким працівникам підприємства, кожному персонально у строк до 03.12.2021 року необхідно надати безпосередньому керівнику, а керівникам відділів, служб, цехів, лабораторій тощо у строк до 06.12.2021 року до служби (груп) по роботі з персоналом документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення проти СОVID-19. Згідно з п.2.1. Наказу №444 від 18.11.2021 року, до роботи допускаються з 09.12.2021 року тільки ті працівники, які пройшли обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, або надали довідку ЛКК від сімейного лікаря про перенесений коронавірус чи довідку про абсолютні показання до щеплення, зазначені в п.1 цього щеплення. 03 грудня 2021 року відповідач повідомив позивача про необхідність обов`язкового профілактичного щеплення проти СОVID-19 для того, щоб він продовжив свою роботу на підприємстві з 09.12.2021 року. У протилежному випадку позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Про відмову (ухилення) працівників ГМЗ від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19 та/або ненадання документа, який підтверджує профілактичне щеплення проти СОVID-19, або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти СОVID-19, зокрема і позивача, 06.12.2021 року відповідачем було складено акт №49. 07.12.2021 року позивача було ознайомлено з наказом №1468-ос від 07.12.2021 року про його відсторонення з 09.12.2021 року від виконуваної роботи на строк до усунення причин, що його зумовили. Крім того, даним наказом було доручено начальнику служби по роботі з персоналом та головному бухгалтеру підприємства період відсторонення не зараховувати позивачу до стажу, що дає право на щорічну відпустку та не здійснювати сплату страхового внеску на соціальне страхуванню та допомогу по тимчасовій непрацездатності. Позивач вважає, що наказом №1468-ос від 07.12.2021 року про відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від СОVID-19, відповідач порушив його право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України та КЗпП України. Крім того, у спірному наказі міститься пункт 2, яким відповідач, перевищуючи свої повноваження та не маючи на те жодного права, формально «посадив під домашній арешт» позивача, оскільки він на час відсторонення мав залишатися вдома. Наказом МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 затверджено «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Сам наказ МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, визначено відповідним Переліком, який підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності і який, відповідно, не уповноважений визначити окремі професії, виробництва та організації, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб. Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тобто фактично з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який входить до переліку, затвердженого наказом МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 є незаконним, оскільки саме до компетенції МОЗ України входить повноваження визначити Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що відповідно зобов`язує МОЗ самостійно визначати відповідні хвороби та інфекції. Позивач вважає, що сама по собі вимога відповідача про надання ним доказів проведення відносно себе якихось медичних маніпуляцій, тобто проведення щеплень, є незаконною, оскільки згідно ст.286 ЦК України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до колективного договору, який діє на підприємстві, а саме відповідно до п.2.5 Колективного договору роботодавець зобов`язаний відсторонити працівника від роботи без збереження заробітної плати лише у таких випадках: поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, відмови або ухилення від проходження обов`язкових медичних оглядів. Тобто, перелік передбачених колективним договором випадків за якими працівника можливо відсторонити від роботи без збереження заробітної плати є вичерпним. Крім того, якщо розглядати ситуацію, яка склалась із відстороненням в розрізі Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», позивач вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 2 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: 1) забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; 2) забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; 3) повагу до гідності кожної людини; 4) забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб. Однак, у даному випадку, на думку позивача, приймаючи низку підзаконних нормативних актів, пов`язаних з дією на території України карантинних обмежень, Держава Україна не дотрималась розумного балансу обов`язків, покладених на неї «Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», який полягає в тому, що обов`язок держави утримуватися від втручання з метою поваги до прав людини. У разі ж якщо таке втручання відбувається, воно має бути на підставі закону, переслідувати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві. На думку позивача, відповідач, вручивши повідомлення про необхідність подання перелічених в ньому документів та відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від СОVID-19, фактично покладає на позивача обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові. З наведених відповідачем нормативних актів, які є підставою відсторонення від роботи вбачається, що вакцинація від СОVID-19 не включена до календаря щеплень ні як обов`язкове, ні як профілактичне щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показниками. Відтак, наказом відповідача про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від СОVID-19 порушує його права, гарантовані Конвенцією про захист прав та основоположних свобод. Крім того, позивач вважає, що відповідач міг би вдатись до альтернативних заходів, направлених на обмеження контакту невакцинованої особи з іншими працівниками, які могли б мати менший «травматичний» ефект для позивача. Покладення Постановою КМУ на відповідача обов`язку відстороняти від роботи без збереження заробітної плати працівника, який не має протипоказань до вакцинації, але не вакцинований від СОVID-19, тоді як інша категорія осіб не має вакцинації від СОVID-19, але має протипоказання, на думку позивача, має ознаки дискримінації. Позивач вважає, що не можна назвати справедливим залишення його без засобів для існування, та ще й наказ сидіти вдома, тоді як ст.23 ЗУ «Про захист від інфекційних хвороб» та п.4.15 Колективного договору по підприємству визначено, що за працівниками, які не можуть виконувати свої обов`язки в колективі за станом здоров`я з тих чи інших причин, у зв`язку з чим відстороняються від роботи або переводяться на іншу роботу, зберігається середній заробіток. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить поновити його на роботі на умовах, які були до відсторонення, з наступного робочого дня, який слідує за днем ухвалення судом рішення, а також просить зобов`язати відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи з розрахунку середньоденної заробітної плати за кожен робочий день до ухвалення судового рішення по справі. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02 лютого 2021 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від відповідача ДП «СхідГЗК» надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що відповідно до ст.91 ЦК України та ст.62 ГК України ДП «СхідГЗК» є самостійним суб`єктом господарювання і діє на основі Статуту. Відповідно до постанови KMУ №1236 від 09.12.2020, з наступними змінами, керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю У країни, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 ЗУ «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. 09 грудня 2021 року набрав чинності наказ МОЗ від 01.11 № 2393 «Про затвердження Змін до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Отже, пунктом 6 цього Переліку визначено, що працівники ДП «СхідГЗК» мають обов`язково отримати профілактичне щеплення проти COVID-19, оскільки ДП «СхідГЗК» відноситься до підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04 березня 2015 року № 83. Тому, наказом в.о. генерального директора від 18.11.2021 №444 «Про обов`язкове профілактичне щеплення працівників підприємства проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» було визначено дії працівників ДП «СхідГЗК» щодо виконання наказу МОЗ України від 01.11.2021 № 2393. Даний наказ є організаційно-розпорядчим документом, який було видано керівником підприємства в межах його повноважень щодо здійснення керівництва підприємством на підставі ч.3 ст.64 ГКУ та Статуту ДП «СхідГЗК» і як такий, що відповідає нормам чинного законодавства України. Відповідно до пункту 1.1.11 Інструкції з діловодства на ДП «СхідГЗК» усі накази належать до організаційно-розпорядчих документів. Пунктами 3.2.1, 3.2.2 Інструкції з діловодства на ДП «СхідГЗК» визначено, що до розпорядчих документів, що видаються на ДП «СхідГЗК», належать накази і розпорядження. Всі накази, які видаються на ДП «СхідГЗК», підписує генеральний директор ДП «СхідГЗК», а в разі його відсутності - особа, яка виконує обов`язки. Розпорядження підписує генеральний директор, головний інженер, заступники генерального директора в межах наданих повноважень. ДП «СхідГЗК» заперечує проти твердження позивача, що відповідач порушив його право на працю, гарантоване ст.43 Конституції України та КЗпП України, тому що відповідно до роз`яснення Державної служби України з питань праці від 28.10.2021 року №7366/1/4.1.-21, роботодавець може відсторонити працівника від роботи, якщо працівник: - з`явився на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; - відмовляється або ухиляється від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; - в інших випадках, передбачених законодавством (стаття 46 КЗпП України). До інших випадків, передбачених законодавством належить, зокрема відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Це передбачено статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Тому, як інформувала Державна служба України з питань праці, відмова або ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19 є підставою для його відсторонення. Якщо працівник не надає сертифікат про проходження обов`язкового щеплення - це також є підставою для його відсторонення від роботи. Постановою КМУ від 15 грудня 2021 р. № 1336 внесено зміни до постанови КМУ від 9 грудня 2020 р. № 1236, а саме пункту 1, де зазначено «Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 (далі - СОVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. на території України карантин». ДП «СхідГЗК» заперечує проти твердження позивача, що «відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати має ознаки дискримінації та несправедливого залишення його без засобів до існування...», оскільки ДП «Схід ЗГК» вважає, що відсутні підстави для задоволення похідної вимоги про виплату невиплаченої заробітної плати за час відсторонення позивача від роботи. У п.41-6 Постанови № 1236 зазначено, що на час відсторонення від роботи оплата праці працівників здійснюється з огляду на ст.94 КЗпП та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тобто заробітна плата виплачується саме за виконану роботу. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується. ДП «СхідГЗК» заперечує проти твердження позивача, що «відповідно до п.4.15 Колективного договору у разі відсторонення працівника від роботи за медичним висновком, оплата за період до вирішення питання про працевлаштування або звільнення з роботи, здійснюється у розмірі 100% тарифної ставки, посадового окладу працівника», оскільки даний пункт Колективного договору стосується працівників, які працюючи на підприємстві відповідача, щорічно проходять медичний огляд згідно наказу МОЗ від 21.05.2007 р. № 246 "Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій", за результатами якого можливий висновок комісії про неможливість виконувати роботу за своєю професією згідно з медичним висновком у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника до виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я. Позивач [PERSON] будь яких медичних висновків або довідку про неможливість виконувати роботу за своєю професією згідно з медичним висновком у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника до виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я відповідачу не надавав, а тому у відповідача немає жодних правових підстав застосовувати п.4.15 Колективного договору щодо оплати за період відсторонення. Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, відповідно до статті 82 Кодексу законів про працю України, не враховується період відсторонення. Також відповідач зазначає, що згідно з вимогами ч.1 ст.39-1 Основ законодавства України про охорону здоров`я, пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Разом з тим, інформація щодо проведення обов`язкового профілактичного щеплення не містить в собі даних щодо стану здоров`я, факту звернення за медичною допомогою, діагнозу, а також відомостей, одержаних при медичному обстеженні. Окрім того, відповідач зазначає, що тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Крім того, ДП «СхідГЗК» звертає увагу, що вимога позивача про поновлення на роботі є неналежним способом захисту прав відстороненого від роботи працівника, оскільки поновленню на роботі підлягають лише звільнені працівники. Звільнення працівника, на відміну від відсторонення, веде до повного припинення трудових відносин із працівником. Враховуючи вищевикладене, ДП «СхідГЗК» вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи, наказ в.о. генерального директора від 18.11.2021 №444 «Про обов`язкове профілактичне щеплення працівників підприємства проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинене коронавірусом SARS-СоV-2», а також наказ від 07.12.2021 №1468-ос «Про відсторонення [PERSON] » є правомірними та відповідають вимогам чинного законодавства України. Від позивача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що резолюцією Парламентської асамблеї Ради Європи (ПАРЄ) від 27.01.21 р. за № 2361 (2021) «Вакцини проти COVID-19: етичні, юридичні та практичні міркування», та профільним законодавством України визначено, що щеплення проти СОVID-19 не є обов`язковим. Так, зокрема, у даній резолюції ПАРЄ зазначено: «Вакцини проти СОVID-19: етичні, правові і практичні питання»: «Забезпечити, щоб громадяни були проінформовані про те, що вакцинація не є обов`язковою і що ніхто не піддається політичному, соціальному чи іншому тиску з метою зробити собі вакцинацію, якщо вони не хочуть робити це самі» (ст. 7.3.1); «Гарантувати, що ніхто не піддаватиметься дискримінації за те, що він не був вакцинований, через можливі ризики для здоров`я або небажання пройти вакцинацію» (ст.7.3.2). Відповідач у Відзиві спирається на ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", згідно якої обов`язковими профілактичними щепленнями в Україні є щеплення від дифтерії, кору, правця, кашлюка, поліомієліту, туберкульозу і включені до Календаря профілактичних щеплень в Україні (Календар щеплень), затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 року за №595, в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 р. за №551, зареєстрований в Міністерстві юстиції України. Календар щеплень встановлює перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення. В той же час, Календар щеплень серед переліку обов`язкових щеплень, які можуть бути введені за епідеміологічними показниками, не передбачає щеплення проти гострої респіраторної вірусної інфекції СОVID- 19. Отже, така підстава для відсторонення від роботи, як відмова/ухилення від проведення профілактичних щеплень проти СОVID-19, що зазначена у спірному наказі, на думку позивача, не передбачена нормативно-правовим актом, який регулює такі правовідносини (гостра респіраторна вірусна інфекція СОVID-19 не внесена в Календар щеплень, як хвороба, проти якої обов`язково слід робити щеплення). На думку позивача, відповідач обмежив його право доступу до засобів існування, визначивши у наказі №1468-ос від 07.12.2021 р. місце перебування на час відсторонення - «на дому», залишивши позивача без можливості заробляти кошти та годувати родину, а також, по суті, заборонивши виходити з дому, відповідач вдається до дій, які мають явні ознаки дискримінації. Обов`язковий медичний огляд, з медичним висновком комісії про відповідність здоров`я займаній посаді, позивач пройшов 26.03.2021 року. Згідно з висновком комісії про відповідність здоров`я, виданого після проходження медичного огляду, позивач працював на підприємстві до моменту відсторонення. Надавати вищезазначену інформацію про стан свого здоров`я позивач відмовився, спираючись на ст.286 ЦК України, ст.39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», ст.60 Конституції України. Також, позивачем завчасно було надано аргументацію позиції у Запереченні №3363-р 06.12.2021 р. на ім`я в.о. генерального директора ДП «Схід ГЗК» Шовгелі С.В. Таким чином, позивач вважає, що виконав всі умови стосовно проходження даного обов`язкового медичного огляду та не зобов`язаний надавати відповідачу будь-яку інформацію стосовно щеплення проти СОVID-19. Отже, враховуючи вищезазначене, позивач вважає що відповідач повинен діяти згідно з п.4.15 Колективного договору. Крім того, на думку позивача, відповідачем було порушено порядок відсторонення згідно наказу МОЗ України №66 від 14.04.1995 року, а саме порушено п.п.2.1-2.9 «Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності». Таким чином, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року по справі за позовом [PERSON] до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час відсторонення було зупинено провадження. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року провадження по вищезазначеній справі було поновлено та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.08.2007 року працює на ДП «СхідГЗК» відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] . /а.с.17-19/ Загальна сума його доходу за період з червня 2021 року по листопад 2021 року складає 145035,21 грн. /а.с.20/ З метою забезпечення стабільного виробничого процесу в усіх структурних підрозділах підприємства, враховуючи вимоги наказів МОЗ України від 04.10.2021 №2153, від 01.11.2021 №2393,

Outcome: dismissed