Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Демидівської селищної ради, Дубенського району, Рівненської області про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, що належала [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії РВ № 0195206, виданого 02.04.1997 року Демидівською райдержадміністрацією, Демидівського району, Рівненської області та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5250, від 07.04.1997 року, в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів із земель бувшого КСГП " Зоря України" Демидівського району, Рівненської області, яка померла [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що [INFO] в с.Вербень, Демидівського району (на даний час Дубенського району) Рівненської області померла її мама [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі, із земельної ділянки, яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0195206, виданого 02.04.1997 року Демидівською РДА, Демидівського району, Рівненської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5250 від 07.04.1997 року, в розмірі 2,14 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на землях КСГП "Зоря України", що знаходилась на території Вербенської сільської ради, Демидівського району, Рівненської області. Позивачка фактично всупила в управління спадковим майном після смерті матері шляхом проживання з нею за однією адресою. Мама за життя не склала заповіт. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері. Для оформлення спадкових прав, позивачка 23 лютого 2022 року звернулась до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Котюбіна І.Ф., але відповідно до постанови від 23.02.2022 року вих.№ 02-14/1 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на право на земельну частку (пай) фактично нею успадкованого після смерті мами - [PERSON] . Підставою відмови зазначено відсутність документу, який підтверджує право її матері на земельну частку (пай), що перебуває на землях колишнього КСГП "Зоря України", що було розташоване на території Вербенської сільської ради Демидівського району Рівненської області. На даний час позивачка не може оформити земельну ділянку на своє ім`я, оскільки втрачені документи, які підтверджували право її мами на вказану ділянку. З вище викладених підстав, позивачка [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Під час розгляду справи в суді позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Представник відповідача Демидівської селищної ради Рівненської області на розгляд справи не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника селищної ради. Не заперечує проти заявлених позовних вимог позивачки. /а.с.16/. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачкою позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с.Вербень, Демидівського району Рівненської області /а.с.6/. При вирішенні даного спору, суд застосовує до спірних правовідносин положення ст.ст. 524, 525, 534, 549 Цивільного кодексу № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами), що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та її прийняття позивачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 524 ЦК від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Статтею 529 ЦК від 18 липня 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Про те, що [PERSON] є донькою [PERSON] , підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER] /а.с.7/. З листа відділу у Демидівському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 29-17-0.21-3/105-21 від 13.01.2021 року вбачається, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Демидівською РДА Рівненської області на ім`я [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) КСГП "Зоря України", Демидівського району серії РВ № 0195206, про що у книзі зроблено запис за № 5250 від 07.04.1997 року. /а.с.10/. Відповідно до оголошення в газеті «Вісник Демидівщини» в номері від 03 червня 2022 року, вбачається, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0195206 від 07.04.1997 року, виданий на ім`я [PERSON] був втрачений. /а.с.28/. Ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР передбачала, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Під час розгляду справи в суді на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті мами [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, оскільки на день смерті мами була зареєстрована та фактично проживала з нею в [ADDRESS] з 22 квітня 1980 року і фактично вступила в управління та володіння майном покійної мами. /а.с.5/. 23 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), що перебуває на землях КСГП "Зоря України", що було розташоване на території Вербенської сільської ради, Демидівського району, Рівненської області, як спадкоємиці за законом./а.с.8/. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, дослідженими доказами по справі встановлено, що позивачка [PERSON] у порядку та строки, передбачені ст.ст. 524, 549 Цивільного кодексу № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами) , що діяв на час виникнення правовідносин, прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON] . За життя [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), однак сертифікат втрачено, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли б спадщину після смерті [PERSON] не встановлено. Крім того, в ході розгляду справи відповідачем були визнані позовні вимоги позивачки (а.с. 30). Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що за відсутності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0195206 від 02.04.1997 року, позивачка [PERSON] позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану земельну частку (пай), що і стало причиною її звернення до суду з позовною заявою. У позовній заяві позивачка [PERSON] посилалася на положення ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221, 1268 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року. Однак, вказані правові норми не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки Цивільний кодекс України № 435-ІV від 16 січня 2003 року (набрав чинності з 1 січня 2004 року) застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року). Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки [PERSON] та їх задоволення. Відповідно до ст.ст. 524, 525, 534, 549 Цивільного кодексу № 1540-VІ від 18 липня 1963 року (з наступними змінами),

Outcome: approved