Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що 11 листопада 1995 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці Чернівецької області Україна, актовий запис за № 2071 від 11.11.1995 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який вже повнолітній, проживає окремо від батьків та у даний час створив свою власну сім`ю. Позивач вказує, що з початку 2013 року між нею та відповідачем все частіше почали виникати суперечності, сімейне життя з відповідачем почало складатись невдало і вони поступово втратили почуття любові та взаємної поваги один до одного. Після того, як виріс їх син, у них з відповідачем виявилась невідповідність їхніх поглядів на сімейне життя та обов`язки кожного із подружжя, які відповідач уникав виконувати. Їхні спроби примиритися не дали ефекту і їх шлюб вже 9 років існує тільки формально. Майнового спору між ними немає. Тому просить суд розірвати між ними шлюб та залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 11 листопада 1995 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Чернівецького міськвиконкому м. Чернівці Чернівецької області Україна, актовий запис за № 2071 від 11.11.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Судом встановлено, що через різні погляди на життя та погані взаємовідносини сторони втратили один до одного почуття взаємної любові, довіри, взаєморозуміння та поваги. Сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не підтримують подружні стосунки на протязі останнього часу. Шлюб між сторонами існує формально. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та заявами сторін. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно із частиною 1\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з ч.2 цієї статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Кирилюк і партнери» 29 квітня 2022 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується оплатити працю адвоката у розмірі 3000 грн. Позивачкою також додано акт №1 виконаних робіт із зазначенням наданих послуг та їх вартістю, а також квитанцію №0.0.2530250690.1 від 29.04.2022\~\~року про оплату 3000 грн. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу. З огляду на вищевикладене, зокрема те, що позовні вимоги були розглянуті в спрощеному провадженні, відповідач не перешкоджав у розгляді справи, та позов задоволено,\~суд вважає можливим визнати судові витрати, на обидві сторони пропорційно розміром в 1500 гривень.

Outcome: approved