Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в жовтні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , КП «ВМБТІ» про встановлення факту права власності та зобов`язання провести перерахунок часток власності між співвласниками Позов мотивовано тим, що 04.03.2021 року позивач звернулася із заявою до КП «ВМБТІ» в тому, що 03.10.2018 року КП «ВМБТІ» в інвентарній справі № 1552 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вказали власниками: [PERSON] - 17/100 відсотків, [PERSON] - 17/100 відсотків. Також [PERSON] просила внести зміни до технічної документації щодо встановлення особи власника в інвентарній справі № 1552 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] з [PERSON] - 17/100 відсотків, [PERSON] - 17/100 відсотків на дійсного власника [PERSON] . 17.06.2021 року [PERSON] було направлено КП «ВМБТІ» ухвала у справі № 127/14777/19 для постійного користування за призначенням, але така інформація відповідачем до інвентарної справи № 1552 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] не внесена. Позивач зазначає, що вона також особисто зверталася до КП «ВМБТІ» про проведення перерахунку часток та відсотків між співвласниками по домоволодінню [ADDRESS] у порядку та вимогами укладеної мирової угоди. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області № 127/14777/19 від 28.05.2021 року затверджено мирову угоду у цивільній справі № 127/14777/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно, згідно якої: 1.Частка у праві спільної часткової власності [PERSON] складає 33/50 часток будинковолодіння. 2.Частка у праві спільної часткової власності [PERSON] складає 17/100 та 17/100 часток будинковолодіння. 3.Сторони встановлюють наступний порядок користування будинковолодінням [ADDRESS] : [PERSON] користується коридором 1-2 площею 4.7 кв. м., коридором 1-3 площею 4.7 кв.м., кімнатою 1-4 площею 16.1 кв. м., кімнатою 1-5 площею 11.7 кв.м., кімнатою 1-6, площею 14.9 кв.м., кімнатою 1-7 площею 7.4.кв.м., кухнею 1-8 площею 7,0 кв.м. Разом 65.8 кв.м. [PERSON] користується; коридором 2-1 площею 4.4.кв.м., коридором 2-2 площею 3.7 кв.м., санвузлом 2-3 площею 5,4 кв.м., кухнею 2-4 площею 11.5 кв.м, кімната 2-5 площею 10.5 кв.м, кімната 2-6 площею 9,0 кв.м., Разом 44,5кв.м. Коридором 3-1 площею 1,3 кв.м. санвузлом 3-2 площею 1,6 кв.м., кімнатою 3-3 площею 19,2 кв.м., кімнатою 3-4 площею 10,7 кв.м., коридором 3-5 площею 3.6 кв.м., кухнею 3-6 площею 5.1 кв.м Разом 41.5.кв.м. [PERSON] користується: наступними господарськими спорудами сарай під літерою «б», сарай під літерою «Б», погрібом «п/Б», криницею 5. [PERSON] користується; наступними господарськими спорудами гараж під літерою «Д», з оглядовою ямою «о/Д», сарай під літерою «В», погріб «п/В», вбиральня під літерою «Г», сарай під «б- 1». [PERSON] зобов`язується у місячний термін з дня набрання чинності даною мировою угодою демонтувати тимчасовий гараж під літ «Ж». Дана мирова угода є підставою для проведення державної реєстрації речового права. Судові витрати понесені кожною із сторін залишаються за ними. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно закрито. Позивач зазначає, що своїми діями КП «ВМБТІ» подає у виданому ним технічному паспорті в інвентарній справі № 1552 про власників невірну інформацію. Протягом тривалого часу сторони не можуть дійти згоди щодо користування та розпорядження майном (земельною ділянкою). У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та згідно заяви про збільшення позовних вимог просила встановити юридичний факт, що 17.03.1972 року набуто право власності згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 17/50 від рідного батька [PERSON] та будинок [ADDRESS] виданого і зареєстрованого ВМБТІ від 17.03.1972 року № 1355 зареєстрованого під № 82 є одна і та ж особа, тобто [PERSON] ; встановити юридичний факт, що 08.08.1984 року набуто право власності згідно договору дарування [PERSON] на 17/100 рідною мамою [PERSON] на будинок [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі № 2-1003 07.08.1984 року у ВООБТІ є одна і та ж особа, тобто [PERSON] ; встановити, що власниками домоволодіння на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] є: [PERSON] - 43,61%, [PERSON] - 56,39%; зобов`язати КП «ВМБТІ» внести зміни в інвентарній справі № 1552 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , що власниками є: [PERSON] - 43,61%, [PERSON] - 56,39%. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Семенюк І.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Путілін Є.В. заперечили у задоволенні позову. Також надали суду відзив на позов, який мотивовано тим, що з правовстановлюючих документів на будинковолодіння, а саме: свідоцтва про право на спадщину від 17.03.1972 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках перейшло у спадщину 17/50 часток будинковолодіння по [ADDRESS] тобто 17/100 кожному. Інша частка 33/50 належала [PERSON] також на підставі вказаного свідоцтва. 08.05.1984 року між співвласниками будинковолодіння було нотаріально погоджено договір про порядок користування будинковолодінням згідно яким: [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з чотирьох кімнат, позначених на плані цифрами 1-6, 1-7, 2-4, 2-5, сіни 2-2, Ѕ, частина кухні 1-2, Ѕ частина коридора 1-1, Ѕ часина коридора 1-3, Ѕ частина сарая з прибудовою «Б», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частина огорожі № 1. [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з двох кімнат, позначених на плані цифрами 1-4, 1-5, Ѕ частина коридора 1-3, Ѕ частина коридора 1-1, Ѕ частина кухні 1-2, Ѕ частина сарая з прибудовою «Б», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частини огорожі № 1. [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з однієї кімнати, позначеної на плані цифрами 2-6, тамбур 2-1, сіни 2-1, кухні 2-3, сарай з погребом «В», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частина огорожі № 1. Договором дарування від 07.08.1984 року [PERSON] подарувала 17/100 часток [PERSON] . Договором дарування від 01.11.1985 року [PERSON] подарувала 49/100 часток будинковолодіння [PERSON] . В даний час вказані правовстановлюючі документи є чинними не скасованими і згідно вказаних правовстановлюючих документів частка позивача складає 17/100 та 17/100 часток. Частка [PERSON] 33/50 часток. Представник КП «ВМБТІ» адвокат Слишинський І.В. заперечив у задоволенні заяви, надавши суду відзив. У відзиві зазначається, що в частині з приводу встановлення факту права власності [PERSON] , то представник зазначає, що позивач просить встановити факт відносин, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Позивачем не зазначено правового обґрунтування, чому саме судом такі факти мають бути встановлені та якими доказами це підтверджується. В частині вимог про проведення перерахунок часток власності, зазначив, що на даний час на ринку послуг з технічної інвентаризації працює суб`єктів господарювання, що мають право на проведення таких робіт. Технічну інвентаризацію об`єктів нерухомого майна здійснюють за ініціативою замовника або його довіреної особи на підставі оформленого договору із суб`єктом господарювання. Дійсно, позивач виступав замовником за договором від 17.06.2021 року № 7026 предметом якого було виготовлення інформаційного листа щодо ідеальних часток об`єкта з проведенням розрахунку. Представником КП «ВМБТІ» замовнику було надано консультацію та роз`яснено що розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна може бути виконаний лише за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. Однак, через відсутність такої заяви виконання робіт за договором не вбачалось можливим з незалежних від підприємства причин. Також інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна визначено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часок питання вирішується в судовому порядку. Однак, позивачем порушено питання про зобов`язання КП «ВМБТІ» провести перерахунок часток, а відтак така вимога суперечить вищевказаній інструкції та за своєю природою є втручанням в господарську діяльність суб`єкта господарювання. Також в частині вимоги про внесення відповідних змін, то дана вимога також не підлягає задоволенню, так як на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти. Чинною інструкцією не передбачено ведення інвентарних справ, а тому внести міни в неіснуючий документ неможливо з об`єктивних підстав. Також в матеріалах справи міститься відповідь на відзив. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. З приводу встановлення юридичного факту, що 17.03.1972 року набуто право власності згідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 17/50 від рідного батька [PERSON] та будинок [ADDRESS] виданого і зареєстрованого ВМБТІ від 17.03.1972 року № 1355 зареєстрованого під № 82 є одна і та ж особа, тобто [PERSON] ; встановлення юридичного факту, що 08.08.1984 року набуто право власності згідно договору дарування [PERSON] на 17/100 рідною мамою [PERSON] на будинок [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі № 2-1003 07.08.1984 року у ВООБТІ є одна і та ж особа, тобто [PERSON] суд зазначає. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17.03.1972 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках перейшло у спадщину 17/50 часток будинковолодіння по [ADDRESS] тобто 17/100 кожному. Інша частка 33/50 належала [PERSON] також на підставі вказаного свідоцтва. 08.05.1984 року між співвласниками будинковолодіння було нотаріально погоджено договір про порядок користування будинковолодінням згідно яким: [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з чотирьох кімнат, позначених на плані цифрами 1-6, 1-7, 2-4, 2-5, сіни 2-2, Ѕ, частина кухні 1-2, Ѕ частина коридора 1-1, Ѕ часина коридора 1-3, Ѕ частина сарая з прибудовою «Б», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частина огорожі № 1. [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з двох кімнат, позначених на плані цифрами 1-4, 1-5, Ѕ частина коридора 1-3, Ѕ частина коридора 1-1, Ѕ частина кухні 1-2, Ѕ частина сарая з прибудовою «Б», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частини огорожі № 1. [PERSON] переходить в користування: частина будинку, яка складається з однієї кімнати, позначеної на плані цифрами 2-6, тамбур 2-1, сіни 2-1, кухні 2-3, сарай з погребом «В», 1/3 частина вбиральні «Г» та 1/3 частина огорожі № 1. Договором дарування від 07.08.1984 року [PERSON] подарувала [PERSON] 17/100 часток частин жилого будинку в [ADDRESS] . Договором дарування від 01.11.1985 року [PERSON] подарувала [PERSON] 49/100 частин жилого будинку з відповідно часткою господарських будівель в [ADDRESS] . В даний час вказані правовстановлюючі документи є чинними та не скасованими і згідно вказаних правовстановлюючих документів частка позивача складає 17/100 та 17/100 часток, частка [PERSON] 33/50 часток. Відповідно до ст. 319 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Всупереч цьому [PERSON] просить встановити факт відносин, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Зазначені відносини регулюються зокрема ЦК України та ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області № 127/14777/19 від 28.05.2021 року затверджено мирову угоду у цивільній справі № 127/14777/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно, згідно якої: 1.Частка у праві спільної часткової власності [PERSON] складає 33/50 часток будинковолодіння. 2. Частка у праві спільної часткової власності [PERSON] складає 17/100 та 17/100 часток будинковолодіння. 3. Сторони встановлюють наступний порядок користування будинковолодінням [ADDRESS] : [PERSON] користується коридором 1-2 площею 4.7 кв. м., коридором 1-3 площею 4.7 кв.м., кімнатою 1-4 площею 16.1 кв. м., кімнатою 1-5 площею 11.7 кв.м., кімнатою 1-6, площею 14.9 кв.м., кімнатою 1-7 площею 7.4.кв.м., кухнею 1-8 площею 7,0 кв.м. Разом 65.8 кв.м. [PERSON] користується; коридором 2-1 площею 4.4.кв.м., коридором 2-2 площею 3.7 кв.м., санвузлом 2-3 площею 5,4 кв.м., кухнею 2-4 площею 11.5 кв.м, кімната 2-5 площею 10.5 кв.м, кімната 2-6 площею 9,0 кв.м., Разом 44,5кв.м. Коридором 3-1 площею 1,3 кв.м. санвузлом 3-2 площею 1,6 кв.м., кімнатою 3-3 площею 19,2 кв.м., кімнатою 3-4 площею 10,7 кв.м., коридором 3-5 площею 3.6 кв.м., кухнею 3-6 площею 5.1 кв.м. Разом 41.5.кв.м. [PERSON] користується: наступними господарськими спорудами сарай під літерою «б», сарай під літерою «Б», погрібом «п/Б», криницею 5. [PERSON] користується; наступними господарськими спорудами гараж під літерою «Д», з оглядовою ямою «о/Д», сарай під літерою «В», погріб «п/В», вбиральня під літерою «Г», сарай під «б- 1». [PERSON] зобов`язується у місячний термін з дня набрання чинності даною мировою угодою демонтувати тимчасовий гараж під літ «Ж». Дана мирова угода є підставою для проведення державної реєстрації речового права. Судові витрати понесені кожною із сторін залишаються за ними. Провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно закрито. Стосовно вимоги про встановлення, що власниками домоволодіння на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] є: [PERSON] - 43,61%, [PERSON] - 56,39% та зобов`язати КП «ВМБТІ» внести зміни в інвентарній справі № 1552 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , що власниками є: [PERSON] - 43,61%, [PERSON] - 56,39% вважаю за потрібне зазначити слідуюче. Так, відповідно до висновку ФОП [PERSON] співвласнику [PERSON] належить загальної площі 56,39% (86,0 : 152,5 х 100), в т.ч. 49,65% (49,4 : 99,5 х 100) житлової площі. Співвласнику [PERSON] належить загальної площі 43,61% (66,5 : 152,5 х 100), в т.ч. 50,35% (50,1 : 99,5 х 100) житлової площі. Даний висновок спеціаліста, на який посилається позивач, як підставу перерахунку часток був виконана ний особою, яка не має відповідної ліцензії. Розрахунок був проведений без врахування положення Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 Згідно матеріалів технічної інвентаризації проведеної КП «ВМБТІ» 25.04.2018 року в будинковолодіння наявні самочинно переобладнані будівлі та споруди, зокрема, прибудова під літерою а2 та сарай під літерою б2. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Пунктом 2.3 глави 2 Інструкції передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України. Ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво жилого будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво, або відведена не для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої із зазначених умов. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146 (далі Методичні рекомендації). Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм України В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Отже, норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо) (розділ 3.4 Методичних рекомендацій). При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286цс15. Посилання позивача на проведення державної реєстрації речового права на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 року є безпідставні з огляду на наступне. Велика палата Верховного суду в постанові від 23.06.2020 року по справі № 680/214/16 (п. 55.) вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів статті 376 ЦК України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (див. постанову від 7 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 (пункти 6.31- 6.33)). У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed