Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

22.12.2021р. позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та користуються послугами КП «Водоканал». Однак в порушення норм чинного законодавства оплату за послуги централізованого холодного водопостачання та водовідведення в повному обсязі не здійснюють, у зв`язку з чим за період з 01.09.2017р. по 30.09.2021р. утворилась заборгованість в розмірі 7629,31грн. Просить стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн. Ухвалою суду від 23.12.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом та призначено відкрите судове засідання. 18.01.2022р. від представника відповідачів [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідачі позовні вимоги не визнали повністю, вважають, що розрахунок заборгованості зроблений з порушенням норм законодавства, є поверховим та формальним. в ньому не враховані норми споживання для споживачів без приладів обліку. Нарахування у січні 2021р. та березні 2021р. відповідно в розмірі 802,03грн та 372,82грн. для двох споживачів без приладів обліку за нормою споживання є незрозумілим. Крім того, відповідач [PERSON] має 50% пільгу на сплату житлово-комунальних послуг як особа, евакуйована із зони відчуження ЧАЕС в 1986р., що не враховано позивачем під час здійснення нарахувань. [PERSON] вказаний як квартиронаймач, але власником квартири він став 22.07.2021р. після того, як прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] відносини між сторонами до сих пір не врегульовані договором. На заяву представника відповідача щодо укладання відповідного договору позивач лише вніс зміни щодо ПІБ споживача до особового рахунку № [NUMBER] , замість того, щоб відкрити новий особовий рахунок. Також вказують, що позивач звернувся до суду з цим позовом з пропуском строку позовної давності, що за їх заявою є підставою для відмови в позові. Просять в позові відмовити повністю. 11.02.2022р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивача Нечет О.В. , в яких вона зазначила, що в зазначеній квартирі зареєстровано три особи. Прилад обліку холодної води було узято на облік лише 22.09.2021р., тому до цього часу нарахування здійснювалось за встановленими нормами споживання на кількість зареєстрованих осіб, а з 22.09.2021р. - за фактичними обсягами споживання відповідно до показників приладу обліку. Норми споживання встановлені рішеннями виконкому ЗМР. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідачі не здійснювали оплату наданих послуг, в січні 2018р. надання послуг централізованого водовідведення було обмежено. В січні 2021р. працівниками КП «Водоканал» було здійснено обстеження мереж та виявлено самовільне підключення відповідачів до мережі централізованого водовідведення, у зв`язку з чим з січня 2021р. нарахування плати за ці послуги було відновлено. Щодо пільг, то відповідно до Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою КМУ №373 від 17.04.2019р., з 01.10.2019р. такі пільги були монетизовані і виплачувались безпосередньо споживачеві в грошовій формі через АТ «Ощадбанк». Підприємство нарахування пільг не здійснює. Щодо укладання договору на надання послуг, то листом від 11.08.2021р. відповідачам було повідомлено про необхідність обрати модель організації договірних відносин відповідно до ст.14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, обов`язок споживачів здійснювати оплату за житлово-комунальні послуги виник на підставі акту органу місцевого самоврядування, а саме рішення ЗМР №546 від 28.10.1999р. «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення». Факт відсутності письмового договору не є підставою для звільнення споживачів від оплати фактично наданих підприємством житлово-комунальних послуг. Просить позов задовольнити повністю. Представник позивача Нечет О.В. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (далі - Закон №1875-IV), який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017р. (далі - Закон №2189-VIII), який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, згідно з ст.32 Закону України №1875-IV та ст.7,9 Закону України №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Суд встановив, що КП «Водоканал» є постачальником послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення населенню м.Запоріжжя. Квартира [ADDRESS] знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення, на неї відкритий особистий рахунок № [NUMBER] . В зазначеній квартирі зареєстровані три особи, в т.ч. відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно з розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.09.2017р. по 30.09.2021р. нарахована плата за послуги централізованого холодного водопостачання і водовідведення в загальній сумі 7629,31грн., сплачено -0, заборгованість становить 7629,31грн. При цьому, в період з січня 2018р. по грудень 2020р. включно щомісячна плата за вказані послуги взагалі не нараховувалась, оскільки в цей період ці послуги фактично не надавались, споживач був відключений від мережі централізованого водовідведення у зв`язку з наявною заборгованістю. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира відповідачів підключена до мережі централізованого холодного водопостачання і водовідведення. Ці послуги у зазначений період їм надавалися і ними споживались. За спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. При цьому, суд враховує, що відповідачі в межах розгляду цієї справи факту отримання вказаних житлово-комунальних послуг, свого обов`язку щодо їх оплати та факту виникнення заборгованості жодними чином не спростували. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] став власником житла 22.07.2021р. в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , представник відповідача не обґрунтував яке правове значення має ця обставина для вирішення даного спору і не надав відповідних доказів. Доводи відповідачів про відсутність письмового договору між сторонами щодо надання послуг з централізованого холодного водопостачання і водовідведення суд відхиляє. Дійсно, діючим законодавством в сфері надання житлово-комунальних послуг передбачено надання цих послуг на підставі відповідного письмового договору. Але відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, встановленої законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Ні ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають випадку, коли недодержання письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг має наслідком його недійсність, а тому відсутність письмового договору між виконавцем та споживачем житлово-комунальних послуг не позбавляє останнього обов`язку сплатити ці послуги. Як встановлено судом, в зазначений період (крім з січня 2018р. по січень 2021р.) позивач надавав відповідачам послуги з централізованого холодного водопостачання і водовідведення, вони ними споживались, тому відповідачі в силу вимог закону та фактично існуючих правовідносин зобов`язані проводити оплату за вказані послуги. Жодних обставин, які б виключали відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] за неналежне виконання обов`язку здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідачами не доведено та судом не встановлено. Також відповідачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у визначений діючим законодавством спосіб оформили пільгу на сплату житлово-комунальних послуг і що заборгованість за вказані послуги незаконно визначена позивачем без урахування цієї пільги. Крім того, суд вважає безпідставною заяву відповідачів про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Так, згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.1,5 ст.261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України. В той же час, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-IX від 30.03.2020р. розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, за змістом якого: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020р. (із змінами і доповненнями) з 12.03.2020р. на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався постановами КМУ, у зв`язку з чим строк позовної давності за грошовими вимогами, обов`язок сплати яких настав з 12.03.2017 р., є продовженим на строк дії карантину. Як вже зазначалось, плата за послуги централізованого холодного водопостачання та водовідведення відповідно до п.18 Правил вноситься споживачем щомісячно не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, у зв`язку з цим перебіг 3-річного строку позовної давності повинен починатися з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, щодо кожного чергового щомісячного платежу. З цим позовом КП «Водоканал» звернувся до суду 22.12.2021р., тобто під час дії карантину, встановленого КМУ, з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.09.2017р. по 30.09.2021р. Отже, виходячи з того, що строк сплати щомісячного платежу за вересень 2017р. настав з 21.10.2017р. (і так щодо кожного наступного щомісячного платежу), 3-річний строк позовної давності щодо стягнення боргу за цей період на момент встановлення карантину - 12.03.2020р. не скінчився, на час карантину є продовженим, суд вважає, що підстав для застосування строку позовної давності немає і заборгованість за період з 01.09.2017р. по 30.09.2021р. підлягає солідарному стягненню з відповідачів в повному обсязі. Підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, як просять відповідачі, суд за вказаних обставин не знаходить. На підставі вищевикладеного, позов КП «Водоканал» слід задовольнити повністю. Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн., з кожного по 1135,00грн.

Outcome: approved