Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжак Іван Іванович, Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №4886 від 31.10.2020р. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за Кредитним договором №634/29-09 від 27.02.2008р. в сумі 7 128,07 доларів США. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що зазначений виконавчий напис вчинений за відсутності будь-яких доказів направлення на адресу позивача повідомлень, письмових вимог про усунення порушень, а також з порушенням встановленого чинним законодавством трирічного строку для його вчинення. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2020р. позовну заяву [PERSON] передано за підсудністю на розгляд Голосіївському районному суду міста Києва. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідач надав до матеріалів справи письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Вказує, що ним надано нотаріусу належні докази, що підтверджують наявність безспірної заборгованості; позивач не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в нього до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості; посилання позивача на порушення відповідачем порядку повідомлення позивача як боржника є надуманим, оскільки не грунтується на положеннях законодавства, з системного аналізу якого слідує, що вимоги пункту 2.3. глави 16 розділу ІІ Порядку №296/5 стосуються саме та лише вчинення нотаріусом виконавчого напису на іпотечному договорі, предметом якого є витребування від боржника майна за іпотечним договором, що передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчих написів, отже, станом на 31.10.2020р. у разі вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором (а не про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором) стягувач не був зобов`язаний направляти боржнику жодних повідомлень про усунення порушення кредитного зобов`язання, а нотаріус не міг відмовити у вчиненні виконавчого напису за кредитним договором у разі ненадання таких документів; твердження позивача про те, що у зв`язку зі спливом строків позовної давності відповідач втратив право вимоги до позивача є хибним, оскільки сплив строку позовної давності не призводить до спливу строку звернення для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Треті особи письмових пояснень щодо позову або відзиву не надали. Ухвалою суду від 01.06.2022р. закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності представника. Про причини неявки відповідача та третіх осіб суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У відзиві відповідач зазначив, що в разі неявки представника в судове засідання, розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, було укладено Кредитний договір №634/29-09 від 27.02.2008р., за яким відповідач надав позивачу кредит на суму 5 000,00 доларів США під 21% річних. 31.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №4886, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором №634/29-09 від 27.02.2008р., боргу на загальну суму 7 128,07 доларів США за період з 01.07.2017р. по 01.07.2020р. Вказаний виконавчий напис вчинено на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Матеріали справи не містять належних доказів направлення відповідачем та отримання позивачем повідомлення, про яке йдеться в пп. 2.3. п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Список згрупованих поштових відправлень не є належним доказом відправлення та отримання письмового повідомлення, а отже не береться судом до уваги. Як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі №645/1979/15-ц. Крім того, згідно з частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Так, вішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2018рє. у справі №347/1124/18 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №634/29-09 від 27.02.2008р. встановлено, що початок прострочення по Кредитному договору №634/29-09 від 27.02.2008р. почалося 06.08.2008р. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, що встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, враховуючи, що прострочення за Кредитним договором почалося 06.08.2008р., а виконавчий напис вчинено 31.10.2020р., суд приходить до висновку про те, що при його вчиненні не було дотримано умову, яка визначена ст. 88 Закону України «Про нотаріат», про можливість вчинення виконавчого напису в разі, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано доводи позивача належними доказами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а, отже, і для задоволення позовної заяви. Також з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved