Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, який знаходиться в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона є власником вищевказаного житлового будинку. Відповідач [PERSON] колишній її чоловік, шлюб між ними розірвано. З 28 грудня 2019 року відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку, добровільно пішов з дому, придбав собі будинок у [ADDRESS] , і там уже давно проживає. Проте, залишаючись зареєстрованим у спірному домоволодінні, перешкоджає їй у здійсненні її законних прав (оформлення пільг щодо оплати комунальних послуг). На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком у зв`язку з не проживанням в ньому більше року без поважних причин. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а саме, шляхом розміщення оголошення про виклик у судове засідання на офіційній веб-сторінці суду, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що власниками житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННЕ 433325, виданого 05 червня 2019 року державним нотаріусом Гусятинської державної нотаріальної контори Мороз Л.С., зареєстрованого в реєстрі за №422, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №169320598 від 05 червня 2019 року. Відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку по [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з 28 грудня 2019 року, що підтверджується довідкою №02/4/2-19-8, виданою Сороківським старостинським округом №4 Хоростківської міської ради 11 січня 2022 року, актами опитування свідків-сусідів про підтвердження відсутності проживання [PERSON] від 11 січня 2022 року та 07 лютого 2022 року. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13 лютого 2020 року розірвано шлюб між [PERSON] позивачем по справі та [PERSON] відповідачем по справі. В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.1 ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із вимогами ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до положень ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 28 грудня 2019 року не проживає в спірному житловому будинку, добровільно пішов з дому, до теперішнього часу не намагався вселитися в спірне домоволодіння, не приходив, не користувався ним. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом останній не звертався. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному житловому будинку понад встановлений законом річний строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком, що в [ADDRESS] . Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Будь-яких доказів про поважність причин відсутності відповідача у вказаному житлі відповідачем по справі суду представлено не було. На підставі викладеного,

Outcome: approved