Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати ШРА ЛМР переукласти договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його дядько [PERSON] був зареєстрований та проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира не була зареєстрована, документи та заяву про приватизацію не подав, дана квартира перебуває у комунальній власності. Ордер на квартиру був виданий на ім`я [PERSON] , якого визнали безвісти відсутнім. Позивач неодноразово звертався до ШРА ЛМР з питань приватизації квартири та переукладення договору найму, однак йому відмовили. У зв`язку із чим звернувся до суду. Від представника відповідача поступив відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] покликаючись на наступне. У квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . При списанні будинку [ADDRESS] з балансу ЛМР було виявлено, що квартира [ADDRESS] в даному будинку самочинно зайнята мешканцями квартири [ADDRESS] та приєднана до неї. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2020 року виселено [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] , зобов`язано відновити замурований вхід до квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 20.07.2020 року. Договір найму на квартиру [ADDRESS] з позивачем не укладався, позивач також не має ордеру на вселення у вказану квартиру. А також у вказаній квартирі не зареєстрований та не проживає. Від представників позивача [PERSON] та [PERSON] надійшла в розпорядження суду відповідь на відзив, в якому просять вважати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву юридично неспроможними заперечити наведені обставини та правові підстави позову. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, пояснивши, що [PERSON] , який вважається безвісти відсутнім, є його дядьком. Востаннє він його бачив 22 роки тому. [PERSON] мав ордер на квартиру за адресою: [ADDRESS] , проживав у вказаній квартирі та був зареєстрований. Після зникнення дядька у вказаній квартирі самовільно почали проживати сусіди, тому позивач не мав змоги туди потрапити. Після набранням рішення суду законної сили про виселення сусідів та опечатанням квартири він оплатив житлово-комунальні послуги у розмірі 3000 грн. Намагався укласти договір найму із ШРА, проте йому не вдалося. Представники позивача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Вважають, що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] , який є безвісти відсутнім, а саме його племінником, а тому має всі права як його правонаступник. У даній квартирі [PERSON] не проживав, проте це не позбавляє його права укласти договір найму. Також ствердили, що [PERSON] усно звертався до ШРА із заявою про укладення договору найму. Окрім того, покликаються на те, що оскільки із позовною заявою про виселення ШРА звернулося лише після листа позивача, це свідчить про те, що [PERSON] цікавився квартирою. Також факт сплати [PERSON] комунальних послуг,на їх думку, свідчить про зв`язок [PERSON] із квартирою. В подальшому, представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача Палайда-Тис О.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позовних вимог, покликаючись на аргументи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначила, що позивач [PERSON] до ШРА не звертався із заявою про укладення договору найму на спірну квартиру. В даній квартирі не зареєстрований та не проживає, а також не є членом сім`ї основного наймача [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку із наступним. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є дядьком [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.06.2019 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023427926 від 18.07.2019 року [PERSON] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023199351 від 21.06.2019 року, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023199230 від 21.06.2019 року про народження [PERSON] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00023427926 від 18.07.2019 року про народження [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 28.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] визнано безвісно відсутнім. Рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. [PERSON] в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ордер на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] видавався на ім`я його дядька [PERSON] . Проте, позивачем не надано в розпорядження суду документів, які б підтверджували такі твердження. Натомість, в матеріалах справи міститься лист Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №36-1803 від 07.05.2019 року з якого вбачається, що основним квартиронаймачем квартири за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , 1917 року народження, яка знята з реєстрації як померла [INFO] . З [INFO] в даній квартирі зареєстрований внук померлої [PERSON] . Статтею 51 Житлового кодексу України встановлено, що жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих рад надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів місцевих рад, представників громадських об`єднань, трудових колективів. Згідно з ч.1 ст.58 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. В ході розгляду цивільної справи, судом встановлено, що [PERSON] не видався Ордер на вселення у квартиру за адресою: [ADDRESS] . З ним також не укладався ні договір найму, ні договір оренди на вказану квартиру. Більше того, в розпорядження суду жодним із учасників не надано жодних документів, які б свідчили про видачу Ордеру на вселення у квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також Договору найму чи оренди, де предметом була б вказана квартира. Також судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2020 року ухвалено виселити [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення, зобов`язавши відповідачів відновити замурований вхід до квартири [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили. Відповідно до Акту, затвердженого директором ЛКП «Балатон-409» від 19.05.2022 року квартира [ADDRESS] вільна, опечатана, ключі знаходяться в ЛКП «Балатон-409». На момент складання Акту в квартирі ніхто не проживає. Щодо покликання [PERSON] про те, що з ним ШРА ЛМР мали в укласти Договір найму квартири [ADDRESS] оскільки він є членом сім`ї [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.106 Житлового кодексу України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 30.09.2019 року вбачається, що [PERSON] з 10.04.2012 року зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Даний факт у судовому засіданні також підтвердив [PERSON] , який також повідомив, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] він останній раз був 22 роки назад, не брав участі у її обслуговуванні, оплаті житлово-комунальних послуг, за виключенням оплати 3000 грн після виконання рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18.06.2020 року. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що [PERSON] не проживав спільно та не був пов`язаний із [PERSON] спільним побутом, суд приходить до висновку, що твердження [PERSON] , що він є членом сім`ї [PERSON] є необґрунтованими. Також позивачем не надано жодних доказів, з яких би вбачалося, що він є членом сім`ї [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за [PERSON] права користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов`язання ШРА ЛМР переукласти договір оренди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] немає. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в разі відмови в задоволенні позову покладається на позивача.

Outcome: dismissed