Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Кременчуцький міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохав стягнути з [PERSON] на його користь 71839,19 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю. В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що 10.04. 2020 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. На підставі особистої заяви [PERSON] та відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», останньому було надано статус безробітного. В заяві останній стверджував, що він в даний час не зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, тому відповідно до вимог чинного законодавства, йому була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю. На виконання вимог пункту 18 частини 2 статті 22 Закону, Кременчуцьким МРЦЗ було проведено розслідування страхового випадку відносно [PERSON] , шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №53 від 30.07.2021 року, встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 10.04.2020 по 05.01.2021 року, [PERSON] одночасно був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 05.07.2019 по 15.06.2020 року. Відповідно до наданого розрахунку, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 10.04.2020 по 04.01.2021 року становить 71 839,19 грн. 30.07.2021 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за №96 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] в розмірі 71 839,19 грн. 02.08.2021 року за вихідним №16/50/803-21, [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення їм виплаченої допомоги по безробіттю, котре повернуто за закінченням терміну зберігання. В добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу, відповідачем не повернуто. Наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку [PERSON] не оскаржувався. Отже, [PERSON] не вважався безробітним і не мав права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 10.04.2020 року, оскільки одночасно зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 05.07.2019 по 15.06.2020 року. Статтею 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, прохають стягнути з [PERSON] на користь Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості - 71 839,19 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також стягнути з відповідача понесений судовий збір в сумі 2 270,00 грн. 25.01.2022 року ухвалою суду прийнято даний позов до провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного справдження з повідомленням сторін. Позивач свого представника в судове засідання не направив, подали заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримують повністю та прохають їх задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток, та розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової Влади України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що відповідач який був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не направив та з урахуванням заяви представника позивача, суд вирішив на підставі ст.\~247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступного. Судом встановлено, що 10 квітня 2020 року [PERSON] звернувся до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. В заяві останній стверджував, що він в даний час не зареєстрований, як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, тому відповідно до вимог чинного законодавства, йому була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю. На підставі особистої заяви [PERSON] та відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення», останньому було надано статус безробітного. На виконання вимог пункту 18 частини 2 статті 22 Закону, Кременчуцьким МРЦЗ було проведено розслідування страхового випадку відносно [PERSON] , шляхом інформаційного обміну даних з податковим органом, державним центром зайнятості. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №53 від 30.07.2021 року, встановлено, що в період перебування на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 10.04.2020 по 05.01.2021 року, [PERSON] одночасно був зареєстрований, як фізична особа-підприємець з 05.07.2019 по 15.06.2020 року. Відповідно до ст. 4 Закону, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову, чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. За змістом ст. 1 вказаного Закону, безробітною визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до наданого розрахунку, сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] за період з 10.04.2020 по 04.01.2021 року становить 71 839,19 грн. 30.07.2021 року наказом директора Кременчуцького МРЦЗ за №96 прийнято рішення про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю [PERSON] в розмірі 71 839,19 грн. 02.08.2021 року за вихідним №16/50/803-21, [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність повернення їм виплаченої допомоги по безробіттю, котре повернуто за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п.7 порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністра Праці та соціальної політики України від 13.02.2009 року №60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення, повернути незаконно виплачені кошти. В добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу, відповідачем не повернуто. Наказ про повернення допомоги по безробіттю в установленому законом порядку [PERSON] не оскаржувався. Отже, [PERSON] не вважався безробітним і не мав права перебувати на обліку в Кременчуцькому МРЦЗ з 10.04.2020 року, оскільки одночасно зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05.07.2019 по 15.06.2020 року. ЗУ „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначаються правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Статтею 36 ч.3 ЗУ Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та ДПА України №60/62 від 13.02.2009 , у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. За правилами частини 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Безпідставне невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань будучи безробітним та обізнаним з положеннями ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ „Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття під час надання статусу безробітного, порушує право Кременчуцького МРЦЗ на відшкодування в даному випадку незаконно отриманих соціальних послуг у вигляді допомоги по безробіттю, котрі були виплачені [PERSON] . Статтею 1166 ЦК України визначаються загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого) без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1\~ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з системного аналізу вищезазначених правових норм у сукупності наданими доказами, суд приходить до висновку, що внаслідок недобросовісної поведінки відповідача, що виразилась у неповідомленні позивача про факт реєстрації, як фізичної особи-підприємця з 05.07.2019 по 15.06.2020 року, тобто відомостей, що впливають на виплату держаної допомоги, останньому було виплачені кошти державної допомоги по безробіттю, які на час розгляду справи не відшкодовані. На підставі вище викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270 грн.

Outcome: approved