Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] 05.04.2022 року звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано судом та є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно. З часу ухвалення судом рішення змінились обставини. В даний час позивачка працює та отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на утримання сина. Крім того, збільшились витрати на оплату комунальних послуг. Позивачка оплачує послуги з постачання безперебійного інтернету для онлайн-навчання сина. Також син хворіє бронхітом та потребує щорічного оздоровлення на морі. Відповідач кошти на утримання сина не надає, проте час від часу приїздить до сина та купує йому деякі речі. Відповідач офіційно не працевлаштований, проте періодично працює на будівництві і його неофіційний дохід становить приблизно 30000,00 грн. Відповідач інших утриманців не має, батько відповідача, який перебував на його утриманні, помер. Добровільно сплачували аліменти у збільшеному розмірі відповідач відмовляється. Крім того, відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 10500,00 грн. З огляду на вищевикладене, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів на утримання сина до 5000,00 грн, стягнути з відповідача заборгованість по оплаті аліментів у розмірі 10500,00 грн, судові витрати покласти на відповідача. Позивача [PERSON] на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України подала до суду заяву про зменшення позовних вимог в частині розміру аліментів до 2500,00 грн. В іншій частині позовні вимоги підтримала. Суд приймає зменшення позовних вимог позивачкою. Відповідачем [PERSON] в порядку ст. 206 ЦПК України до суду подано окрему письмову заяву про визнання позову, а саме відповідач просить визначити розмір аліментів на рівні 2500,00 грн, оскільки він офіційно не працює та має непостійний дохід. Наявну заборгованість він має намір погасити найближчим часом. Суд приймає визнання позову відповідачем. В судове засідання сторони не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити рішення з урахуванням зменшення розміру позовних вимог та визнання позову відповідачем. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Згурівського районного суду Київської області від 18.12.2013 року у справі № 365/855/13-ц та є батьками неповнолітньої дитини, сина - [PERSON] , [INFO] (копія рішення суду - а.с.7, копія свідоцтва про народження - а.с.11) На підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року у справі № 365/658/19, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття (копія рішення суду - а.с.8-9, копія виконавчого листа - а.с.10). Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.02.2022 року становить 10500,00 грн (розрахунок заборгованості по ВП № 66063207, проведений державним виконавцем - а.с.14-15). Син проживає з позивачкою (довідка про склад сім`ї - а.с.12). Позивачка [PERSON] працює в КП «Згурівський комбінат комунальних підприємств» на посаді бухгалтера цеху «ЖЕК» та отримує відповідну заробітну плату (довідка про доход - а.с.13). Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. П.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі 1500,00 грн. Позивачка [PERSON] довела перед судом свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів, зокрема тому, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у навчанні та вихованні сина, крім того дитина хворіє, потребує систематичних лікування та оздоровлення, що також потребує додаткових витрат. Враховуючи, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині розміру аліментів 2500,00 грн, що відповідає розміру аліментів, про стягнення яких просить позивачка після зменшення позовних вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задовольнити та збільшити розмір аліментів, присуджений згідно рішення Згурівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року у справі № 365/658/19, та надалі стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Суд не знаходить підстав для стягнення аліментів у збільшеному розмірі, починаючи з дня подачі позовної заяви, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на це, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Згурівського районного суду Київської області від 29 січня 2020 року у справі № 365/658/19. Виконавчий лист у справі № 365/658/19 відкликати. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, розмір вказаної заборгованості відповідачем не оспорюється, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10500 (десять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial