Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

11.02.2022 концерн Міські теплові мережі звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з 01.10.2016 по 31.10.2021 позивач надавав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Претензій щодо якості теплової енергії за вказаний період не надходило. Відповідач оплату за послуги протягом вказаного періоду здійснював нерегулярно та не в повному обсязі, у зв`язку із чим виникла заборгованість загальним розміром 39 836,39 грн. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості у зазначеному вище розмірі, а також судовий збір (а.с. 2-5). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 16). 31.05.2022 від відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування позовної давності, відповідно до якої просить суд застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2016 по 31.10.2021 в розмірі 39 836,39 грн. та судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Станом на 02.06.2022 від учасників справи не надходило клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін або про вчинення інших процесуальних дій. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступне. Позивачем надавались відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини відповідачем не оспорюються. Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.10.2016 по 31.10.2021 заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 39 836,39 грн., в тому числі 28 395,31 грн. - опалення, 11 441,08 грн. - гаряче водопостачання (а.с. 8-9). Правильність зазначеного розрахунку заборгованості відповідачем також не заперечується. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 291818389, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування (а.с. 10-11). Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їх права та обов`язки. За умовами ст. 68 Житлового кодексу України та ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги закріплено обов`язок споживача оплачувати вказані послуги. Згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, централізоване постачання гарячої води - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Відповідно до Правил, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Таким чином, позивач є виконавцем з надання послуг з теплопостачання та надавав послуги з централізованого теплопостачання у приміщення квартири відповідача. Відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг лише в разі їх ненадання виконавцем або припинення надання у встановленому порядку за письмовою заявою споживача. Доказів ненадання виконавцем або припинення надання вказаних послуг позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку суми заборгованості випливає, що протягом спірного періоду - з 01.10.2016 по 31.10.2021 відповідач в 2017 році двічі вносив оплату за послуги з централізованого опалення (січень, березень), та тричі вносив плату за централізованого постачання гарячої води (один раз в жовтні 2016 р., та в січні та березні 2017 р.) внаслідок чого має заборгованість за надані послуги в розмірі 39 836,39 грн. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). У даному випадку позивач був обізнаний, що відповідач протягом тривалого часу, а саме з квітня 2017 р., жодного разу не здійснював оплату за надані послуги, оскільки на рахунок позивача не надходили відповідні грошові кошти не пізніше 20-го числа наступного за розрахунковим місяця. Проте, до суду із даним позовом (згідно штампу) позивач звернувся 11.02.2022, тобто зі спливом позовної давності за позовними вимогами, які заявляються за період з жовтня 2016 р. по січень 2019 р. включно. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. У даному випадку відповідач заявив про застосування позовної давності, що підтверджується його власною письмовою заявою. При цьому, позивачем не зазначено поважних причин пропуску строку позовної давності, а також не заявлено клопотання про поновлення цього строку. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа Стаббігс та інш. проти Великобританії рішення від 22.10.1996, Девеер проти Бельгії рішення від 27.02.1980). Таким чином, у даному випадку в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01.10.2016 по 31.01.2019, слід відмовити у зв`язку із спливом строку позовної давності. З урахуванням наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, задоволенню підлягають позовні вимоги за період з 01.02.2019 по 31.10.2021 на суму 24 940,00 грн. Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги Концерну МТМ задовольняються частково, а з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 24 940,00 грн. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Концерн МТМ сплатив судові витрати при розгляді справи, а саме судовий збір у сумі 2 481,00 грн. (а.с. 1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial