Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд зобов`язати [PERSON] , жителя [ADDRESS] , усунути перешкоди у користуванні та володінні належною позивачці на праві власності частиною земельної ділянки, площею 0,20 га., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118:00, шляхом зміщення самовільно встановленої огорожі на відстані від 6,06 м до 7,26 м довжиною 0,74 метра, усунення складованого гною розміром 53,0 кв.м., зміщення частини цегляного гаража розміром 34,0 кв.м на вказаній земельній ділянці, у відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ 1815554302021 від 24.05.2021 та Малюнка №3 Схеми розташування земельної ділянки згідно Висновка експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №1195/09-2021 від 07.09.2021. Окрім того, позивач просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені останньою судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником земельної ділянки, загальною площею 0,20 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118. По сусідству із вищевказаною земельною ділянкою, а саме: по [ADDRESS] проживає [PERSON] . На присадибній земельній ділянці [PERSON] розташовані господарські будівлі - хлів, гараж, літня кухня. Рахуються земельні ділянки 0,25 га для ОЖБ та 0,50 для ОСГ. Позивачкою виявлено, що влаштована огорожа відповідача, яка розділяє її з відповідачем земельні ділянки, розташована з порушенням межових знаків її земельної ділянки, а саме: в глиб її земельної ділянки по ширині від 6,06 м. до 7,26 м. та по всій довжині, тобто 0,74 м. Крім того, цегляний гараж [PERSON] , частково, у розмірі 34,0 кв м. займає територію земельної ділянки позивачки. В межах її земельної ділянки існує також наявне складування гною на площі з орієнтовним розміром 53,0 кв.м. від господарської діяльності будинковолодіння [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що відповідач вказаними вище діями, позбавив її можливості користуватися частиною земельною ділянкою, площею 541,4 кв.м., яка належить її на праві власності, крім того, вказана огорожа та складування гною перешкоджають їй у вільному доступі до частини земельної ділянки, вона не має можливості належним чином обслуговувати свою земельну ділянку. Позивачка стверджує, що неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням звільнити її частину земельної ділянки, але відповідач жодним чином не реагує на її прохання, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати у порядку загального позовного провадження . Відзив на позов у встановлений строк відповідач не подав. Представник позивача адвокат Кіндрась С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову як безпідставного. Наголошував на тому, що він протягом тривалого строку користується спірною частиною земельної ділянки, попередній власник ніяких претензій до нього не мав, а відтак і не чинить перешкод позивачеві у користуванні його власністю. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. У відповідності до державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №000181 03-18 [PERSON] , являвся власником земельної ділянки 0,20 га переданої йому для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданого Стрижівською сільською радою Любарського району Житомирської області 02.03.1997. В подальшому, [PERSON] , в порядку спадкування стала власником земельної ділянки, загальною площею 0, 20 га, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.2020, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197824017 від 27.01.2020, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1815554302021 від 24.05.2021. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1815554302021 від 24.05.2021 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,20 га відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови: цільове призначення: 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності - приватна, вид використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно з кадастровим планом земельної ділянки, площею 0,20 га, зазначеним у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером витягу №НВ-1815554302021, підготованому та наданому Відділом у Любарському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області земельна ділянка має такий опис меж: від А до Б - землі заг. кор. - вул.Медична; від Б до В - [PERSON] ; від В до Г - землі Стрижівської сільської ради; від Г до А - [PERSON] . Відповідач є користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні [PERSON] вказав, що дійсно проживає за адресою [ADDRESS] , однак правовстановлюючі документи на земельну ділянку не оформив, оскільки згідно законодавства вправі виготовити такі документи до 2025 року. Відповідно до акту комісії від 04.03.2019, підписаного сільським головою Стрижівської сільської ради В.І. Кузьмінським, спеціалістом-землевпорядником А. В. Войтком, депутатом Стрижівської сільської ради С.В. Діхтієвською, виконавцем технічної документації із землеустрою [PERSON] , в присутності землекористувачів земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] вбачається, що під час обмірів земельних ділянок виявлено, що ширина земельної ділянки громадянина [PERSON] не співпадає згідно картографічних матеріалів, а саме: фактично 32,50 м по карті 24,50, тобто 8,80 м. земельної ділянки гр. [PERSON] перебуває в користуванні [PERSON] , орієнтовною площею 0.07 га ( д - 82 м, ш - 8.80 м). [PERSON] запропоновано викупити земельну ділянку у гр. [PERSON] орієнтовною площею 0.07 га або повернути земельну ділянку. На запропоновані варіанти вищезгадані громадяни не дійшли до спільного компромісу. Виходячи із вище викладеного, комісія рекомендувала затвердити акт узґоджувальної комісії на сесії Стрижівської сільської ради, а гр. [PERSON] вирішити спірне питання в судовому порядку. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки [PERSON] від 02.07.2021, підписаного старостою Стрижівського старостинського округу Маньком Олександром Михайловичем, головним спеціалістом відділу земельних відносин Любарської селищної ради Поліщуком Віталієм Петровичем, техніком землевпорядником ЖРФЛРЦДЗК Горобцем Анатолієм Анатолійовичем, головним спеціалістом відділу ЖКГ Любарської селищної ради Степанцем Юрієм Дмитровичем в присутності представника заявниці [PERSON] - адвоката Кіндрася Сергія Володимировича, з виходом на місце розташування земельної ділянки громадянки [PERSON] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118, вбачається, що відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.05.2021 ширина ділянки від точки А до точки Б становить 24.12м, а згідно фактичних обмірів становить 17.20 м. Від точки В до точки Г становить 24.11 м, а згідно фактичних обмірів становить 19.20м. Під час обмірів виявлено, що сусідній землекористувач [PERSON] порушив межові знаки в сторону [PERSON] від точки Б до точки А на 6.91м, від точки В до точки Г на 4.91 м, захватавши земельну ділянку площею 0.0487 га, побудувавши на ній кирпічний забор шириною 1.25м та гараж 5.66м. Від точки Б до точки В, побудувавши бетонний забор довжиною 25.82м + 8м дерев`яного забору та металева сітка. На підставі витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку громадянин [PERSON] порушив межові знаки кадастрового плану земельної ділянки [PERSON] . На письмовий виклик та дзвінки громадянин [PERSON] не відреагував. Комісія пропонує громадянці [PERSON] з даним питанням щодо врегулювання конфлікту звернутися до суду. Відповідно до Висновку судового експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №1195/11-2021 від 01.11.2021 вбачається, що позивачкою, з метою встановлення дійсних меж власної земельної ділянки, замовлено геодезичну зйомку, згідно з якою спеціалістом визначено, що в ході дослідження земельної ділянки із кадастровим номером: 1823186600:03:002:0118 площею 0,2000 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд встановлено, що в межах ділянки частково (не всією площею) розташовуються цегляний гараж будинковолодіння [ADDRESS] (власник [PERSON] ) на площі розміром 34.0 кв.м., що на малюнку №3 позначено під №4, яка проходить по точках:26-27-28-29-30-31-32-36, зі сторонами: 5,44 м. - 1,65 м. - 0,73 м. - 3,79 м. - 0,62 м. - 1.07 м. - 5,44 м. - 5,82 м. Разом з тим виявлено, що фактично влаштовану огорожу будинковолодіння [ADDRESS] (власник [PERSON] ) та огорожу із південного напрямку будинковолодіння, відомості про яке відсутні, що перешкоджає у використанні досліджуваної земельної ділянки площею 541,4 кв.м. (539+2,4), а місце складування гною займає територію орієнтовною площею 53,0 кв.м. Таким чином, матеріалами справи стверджено, що [PERSON] самовільно захопив частину земельної ділянки позивача та створює останній перешкоди у використанні належного ій на праві власності майна. Даний факт підтверджується Висновком судового експерта №1195/11-2021 від 01.11.2021, Актом обстеження земельної ділянки як з сторони позивачки так і зі сторони відповідача, який складений 04.03.2019, та Акта обстеження земельної ділянки кадастровий номер : 1823186600:03:002:0118 площею 0,2000 га від 02.07.2021. Разом з тим, суд не приймає до уваги наданий позивачем висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 07.09.2021 №1195/09-2021, як як даний висновок не підписаний експертом, а тому суд вважає його недопустимим доказом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Позивач скористався наданим йому правом на захист права власності у судовому порядку, звернувся до суду з позовом, у якому просив суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні належною позивачеві на праві власності земельною ділянкою. Відповідач проти вимог позивача заперечував, на його думку, він не порушує права власності позивача, оскільки упродовж тривалого періоду користується цією ділянкою, та будь яких зауважень з даного приводу від попереднього власника до нього не надходило. При цьому жодних доказів на підтвердження заперечень позовним вимогам (як то правовстановлюючі документи на земельну ділянку відповідача, докази, що підтверджують неправомірність визначення меж земельної ділянки позивача) відповідачем, протягом розгляду справи надано не було. За змістом ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином, з огляду на презумпцію правомірності правочину, суд вважає, що право власності на спірну земельну ділянку набуто позивачем на законних підставах, а відтак позивач правомірно звернувся до суду за захистом порушеного права. Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. У ході судового розгляду справи позивачем доведено, що він на законних підставах володіє земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118. Також встановлено, що відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачем права власності, зокрема відповідач перешкоджає позивачеві належним чином утримувати та користуватись належної позивачці земельною ділянкою. Таким чином позивач у відповідності до приписів статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання майном, оскільки право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1823186600:03:002:0118, виникло на законних підставах і зареєстровано у встановленому законом порядку, у ході судового розгляду доведено, що відповідач умисно чинить позивачу перешкоди у користуванні належною йому ділянкою. За змістом п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов`язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов`язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов у частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю позивачем підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до наданого експертом рахунку від 12.07.2021 вартість проведеної у справі експертизи склала 8000,00 грн. Вказана сума була оплачена позивачем згідно квитанції № 99 від 13.07.2021. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 08.11.2021 витрати позивачки за отримання правової допомоги становЛЯТЬ 4100,00 грн. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн., витрати за проведення земельно-технічної експертизи в сумі 8000 грн. та витрати у зв`язку з отриманням правової допомоги в сумі 4100 грн.

Outcome: approved