Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначила, що 10 лютого 2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час перебування в шлюбі з відповідачем народились двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з відповідачем останні 6 років вони разом не проживають, подружнього життя як такого фактично не існує, зовсім відсутні відносини, не спілкуються та проживають окремо один від одного, не підтримують зв`язку та бачаться доволі не часто. Позивач зазначає, що постійно перебуває за межами м. Івано-Франківська, на разі проживає в м.Києві разом із спільними з відповідачем дітьми. Протягом останніх 8-ми років, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю та життя загалом.\~ Подальше спільне життя та\~ збереження шлюбу неможливе. Даний шлюб суперечить її та Відповідача інтересам. Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між сторонами вже тривалий час мають фіктивний характер, між ними відсутнє спілкування. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає та має намір розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишається незмінним. Позивач подала заяву в якій позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне. Відповідач у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] \~ від 19.11.2010 року сторони зареєстрували шлюб 10.02.2000 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис за № 5. Згідно копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від\~ 13.05.2004 року батьками [PERSON] , [INFO] ,\~ є сторони по справі. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від\~ 05.10.2021 року батьками [PERSON] , [INFO] ,\~ є сторони по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. За приписами ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved