Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

11 лютого 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович про визнання недійсним договору дарування квартири. Предметом позову є договір дарування квартири за адресою [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщиком Миколою Васильовичем за реєстровим номером 105. Позивач посилається на те, що з [PERSON] на його користь рішенням суду стягнуто суму боргу за договором позики у загальному розмірі 632\~118 грн 69 коп, оспорюваний правочин вчинений з метою уникнення звернення стягнення на майно [PERSON] як боржника. 23 червня 2021 року надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщик Микола Васильович про визнання недійсним договору дарування квартири. Позивач посилається на те, договір дарування є фіктивним, укладеним [PERSON] з метою уникнення звернення стягнення на його майно як боржника, і просить: -визнати недійсним договір дарування квартири за адресою [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 18 лютого 2020 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Іщиком М.В. за реєстровим номером 105, -припинити право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] Відповідач [PERSON] згідно поданого відзиву позовні вимоги не визнає, посилається на те, що позивач не надав доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, не довів наявності у сторін оспорюваного правочину умислу та інших доказів його недійсності внаслідок фіктивності. Зі свого боку відповідач [PERSON] стверджує, що добросовісно та належним чином виконала умови договору дарування квартири і є добросовісним набувачем цього майна. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просив у позові відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] не знала про наявність боргового зобов`язання свого сина [PERSON] і є добросовісним набувачем майна за договором дарування Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа приватний нотаріус Іщик М.В. у судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року у справі № 185/2918/19 частково задоволено позов [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 634\~722 грн 17 коп, судові витрати у розмірі 8125 грн 75 коп. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року залишено без змін (а.с.6-9). Постановою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року змінено, зменшено загальний розмір стягнутої з [PERSON] заборгованості за договором позики до 632\~118 грн 69 коп, зменшено розмір судових витрат, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] до 1770 грн (а.с.10-16). 08 грудня 2020 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу ДВС відкрито виконавче провадження ВП № 63839980 з примусового виконання виконавчого листа № 185/2918/19, виданого 02 грудня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 632\~118 грн 69 коп, судових витрат у розмірі 1770 грн, а всього 633\~888 грн 69 коп (а.с.17). За інформацією Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 10 лютого 2021 року № 34/11333, протягом примусового виконання виконавчого листа № 185/2918/19, виданого 02 грудня 2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, загальний розмір грошових коштів, які були утримані з [PERSON] та перераховані [PERSON] , складає 1349 грн 14 коп (а.с.18). Приватним нотаріусом Іщиком М.В. надані копії матеріалів нотаріальної справи стосовно посвідчення договору дарування квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.52-72). Матеріалами нотаріальної справи підтверджується, що 18 лютого 2020 року був укладений спірний договір дарування квартири, за умовами якого [PERSON] безоплатно передав у власність своєї матері [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Дружина дарувальника [PERSON] надала згоду на укладення договору дарування квартири, яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На день укладення оспорюваного договору у провадженні суду перебувала цивільна справа № 185/2918/19 про стягнення боргу за договором позики з [PERSON] на користь [PERSON] , саме у цей день 18 лютого 2020 року Дніпровський апеляційний суд ухвалив постанову, якою залишив без змін рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 634\~722 грн 17 коп. Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно зі статтею 717 Цивільного кодексу України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до положень статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, \~які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. З матеріалів справи видно, що оспорюваний договір дарування укладений між близькими родичами матір`ю та сином, цим договором [PERSON] за згодою своєї дружини [PERSON] відчужив належне йому на праві власності нерухоме майно під час перебування у провадженні суду цивільної справи про стягнення з нього боргу у розмірі 634\~722 грн 17 коп на користь [PERSON] . Зважаючи на наявність значної суми боргу за договором позики, відповідач [PERSON] міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку ухвалення судом рішення про стягнення з нього боргу та виконання цього рішення шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що належить йому на праві власності. Тому суд приходить до висновку, що дії відповідачів під час укладення договору дарування квартири були спрямовані на фіктивний перехід права власності на це майно до [PERSON] , яка не є стороною у справі № 185/2918/19 про стягнення боргу за договором позики, з метою приховати нерухоме майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів. Спірний договір є безвідплатним, за змістом статті 388 Цивільного кодексу України не встановлено заборони витребування майна від добросовісного набувача за таким договором. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц, Велика Палата Верховного Суду враховує, що фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин, знаючи заздалегідь, що він не буди виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на це майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена змістом укладеного правочину (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання договору дарування недійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Як передбачено частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~ підпунктом «а» \~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» \~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Згідно наведених положень закону, рішення суду про визнання недійсним договору дарування, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності, не може бути ухвалено без одночасного припинення цим рішенням права власності. У зв`язку з недійсністю договору дарування квартири право власності [PERSON] на цю квартиру підлягає припиненню. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки боржником по виконавчому провадженню про стягнення боргу на користь позивача є відповідач [PERSON] , спірний договір дарування був ним укладений з метою ухилення від повернення цього боргу, суд вважає за можливе покласти судовий збір саме на відповідача [PERSON] . Позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн, що підтверджується квитанціями (а.с.1, 23). Загальна сума судових витрат [PERSON] на сплату судового збору складає 1362 грн і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову. У позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 5000 грн. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представник позивача перед судовими дебатами зробив заяву про те, що докази понесених позивачем витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Тому необхідно призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час та місце його проведення, строк для подання стороною позивача доказів щодо розміру понесених судових витрат.

Outcome: approved