Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з цивільним позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що 18 червня 2012 року між АТ «Банк Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого, банк надав [PERSON] грошові кошти на споживчі цілі в розмірі 23000 грн. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що правонаступником ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» є «Перший Український міжнародний банк». 21 серпня 2019 року, ПАТ «ПУМБ» подало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. заяву про вчинення виконавчого напису по кредитному договору від 18.06.2012 року. 03 вересня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. здійснено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості у розмірі 14692,37 грн. що виникла по кредитному договору від 18.06.2012 року. 20 травня 2020 року, Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, яким було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. зареєстрований в реєстрі за №20144, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором. Також зазначає, що відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 вересня 2019 року у межах виконавчого провадження № 60062634 виконавцем звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . На підставі постанови приватного виконавця з пенсії було стягнуто 10585,27 грн., однак рішенням Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області від 20 травня 2020 року у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди з відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 2377 грн.75 коп., які були стягнуті з пенсії в листопаді-грудні 2019 року. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. 18 червня 2012 року між АТ «Банк Капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого, банк надав [PERSON] грошові кошти на споживчі цілі в розмірі 23000 грн. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлено, що правонаступником ТОВ «Банк Ренесанс Капітал» є «Перший Український міжнародний банк». 21 серпня 2019 року, ПАТ «ПУМБ» подало приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. заяву про вчинення виконавчого напису по кредитному договору від 18.06.2012 року. 03 вересня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. здійснено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості у розмірі 14692,37 грн. що виникла по кредитному договору від 18.06.2012 року. 20 травня 2020 року, Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, яким було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. зареєстрований в реєстрі за №20144, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором. Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 24 вересня 2019 року у межах виконавчого провадження № 60062634 виконавцем звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] було стягнуто 10585,27 грн., Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 травня 2020 року у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди з відповідача було стягнуто грошові кошти в розмірі 2377 грн.75 коп., які були стягнуті з пенсії позивача в листопаді-грудні 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо а) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; б) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Вказані обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розрахунок заборгованості безспірним, а виконавчий напис таким, що вчинений відповідного до чинного законодавства України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими. Щодо вимоги позивача про повернення коштів стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, суд вважає дані вимоги обґрунтовані виходячи з наступного. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1212 ЦК України, на яку правомірно посилається позивач, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Із аналізу ст.1212 ЦК України, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності таких умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд вважає, що під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позивачем, як передбачено ст.444 ЦПК України, до позову долучено документи, які підтверджують те, що суму, списано із заробітної плати позивача на підставі постанови приватного виконавця. Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Оскільки виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. зареєстрований в реєстрі №20144 від 03 вересня 2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 8207 грн.52 коп., як такі що стягненні за виконавчим написом нотаріуса. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved