Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування - Коломийська міська рада Івано-Франківської області в особі Служби у справах дітей, про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.05.2003 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] , у виконкомі Саджавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] , яка на даний час вже досягла повноліття, та дочка [PERSON] - [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою і проживає разом зі нею. На перших порах сімейного життя у них з відповідачем були більш менш нормальні дружні стосунки, однак з часом їхнє подружнє життя не склалося. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2010 шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Неповнолітніх дітей від шлюбу залишено проживати з нею. Причинами розпаду їхньої сім`ї стали ті обставини, що відповідач зловживав спиртними напоями, і будучи в нетверезому стані влаштовував скандали, та в присутності дітей наносив їй побої. Також відповідач не займався вихованням дітей, не цікавився станом їх здоров`я, не надавав коштів на їх утримання. З часу розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо і не підтримують будь-яких стосунків. Оскільки добровільно коштів на утримання неповнолітніх дітей не надавав, вона змушена була звернутися в суд з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2010 присуджено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 змінено розмір аліментів, стягуваних з відповідача в твердій грошовій сумі, з 800 грн. на 1500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] на протязі тривалого часу, тобто з часу розірвання шлюбу по даний час, зовсім не цікавиться життям їхніх дітей. Він жодного разу не провідав дітей, не поцікавився станом їхнього здоров`я, їх успіхами в навчанні, проблемами, тобто втратив будь-який контакт з дітьми. Також відповідач жодного разу не відвідав батьківські збори в школі, не купив дітям жодної дитячої іграшки, не вітає їх із днем народження, не дарує їм подарунки. На даний час відповідач продовжує таким же чином відноситися до молодшої неповнолітньої дочки [PERSON] , так як старша дочка вже досягла повноліття. Також відповідач не сплачує справно аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , ставлячи її разом з дитиною в тяжке матеріальне становище. З довідки Кіцманського районного відділу ДВС у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 08.12.2021 вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2021 становить 184603,67 грн., в тому числі на неповнолітню дочку [PERSON] - 94451,33 грн. Неповнолітня дочка [PERSON] на даний час навчається в Саджавському ліцеї, де зарекомендувала себе як дисциплінована та здібна учениця. Вона як мати дитини приділяє вихованню дочки належну увагу, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, систематично відвідує батьківські збори. Батько дитини ніколи не з`являвся в шкільному закладі та не цікавився успіхами дитини. Класний керівник ніколи не чула від дитини, що у неї є батько. На даний час вона проживає в своєму будинку разом з своїми дітьми, в тому числі з неповнолітньою дочкою [PERSON] , по [ADDRESS] . Вона фактично самостійно виховує та матеріально утримує неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . По місцю проживання вона характеризується виключно з позитивної сторони. Таким чином з 2010 року по даний час відповідач свідомо злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] . Фактично відповідач навіть не спілкується з дитиною, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, не надає коштів на її утримання, не дбає про її фізичний і духовний розвиток. Його ніколи не цікавило належне харчування дитини та лікування, що свідчить про повну його байдужість до життя дитини. При цьому з самого початку народження дочки [PERSON] він також не проявляв належної турботи про неї і недбало відносився по догляду за нею, хоча мав таку можливість. Наведені обставини свідчать, що відповідач [PERSON] своєю поведінкою, діями та бездіяльністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. В зв`язку з наведеним вона змушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , і збільшення розміру стягнення аліментів з нього в її користь на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Зокрема на даний час її матеріальне становище погіршилося, а неповнолітня дочка навчається в 9 класі ліцею і потребує на своє утримання значно більше коштів. Враховуючи, що відповідач [PERSON] на даний час немає постійного місця роботи, а працює по тимчових заробітках, в тому числі за кордоном, вона бажає і далі одержувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, однак розмір аліментів повинен бути збільшений. Відповідач на утриманні інших неповнолітніх дітей, а також непрацездатних осіб не має, при цьому будь-яких коштів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] не надає. Враховуючи наведене вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 грн. до досягнення нею повноліття, що є менш більш достатнім для нормального фізичного та духовного розвитку дитини на даний час. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному об`ємі з підстав, зазначених у позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач [PERSON] . Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням суду від 22.02.2022, і стягувати з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 грн. на дитину, до досягнення нею повноліття. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати. Не заперечив проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи органу опіки та піклування Коломийської міської ради в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином поштовим зв`язком. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином поштовим зв`язком, та у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2022 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 10.05.2003 проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2010 (а.с. 8). В шлюбі у них народивлось двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] , яка на даний час досягла повноліття, та дочка [PERSON] - [INFO] . Факт батьківства відповідача щодо неповнолітньої дочки [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про її народження від 14.02.2007 серії [NUMBER] (а.с. 13). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2010 присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 змінено розмір аліментів, стягуваних з відповідача [PERSON] згідно рішення суду від 28.04.2010, та присуджено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10-12). Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08.12.2021, виданого старшим державним виконавцем Кіцманського районного відділу ДВС у Чернівецькій області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.12.2021 становить 184603,67 грн., в тому числі на неповнолітню дочку [PERSON] - 94451,33 грн. (а.с. 15). З акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, складеного старостою Саджавської сільської ради, та довідки про склад сім`ї від 08.02.2021 № 2034, виданої Коломийською міською радою вбачається, що позивач [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Зі слів заявниці вона самостійно виховує та утримує неповнолітню дочку [PERSON] , без участі та підтримаки батька. Колишній чоловік не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не спілкується та не відвідує її, участі у її житті не бере (а.с. 14, 18). Згідно характеристики Саджавського ліцею вбачається, що неповнолітня [PERSON] навчається в ліцеї з першого класу. За час навчання зарекомендувала себе старанною, активною, комунікабельною ученицею, має високий рівень розвитку. Проявляє інтерес до гуманітарного циклу предметів, захоплюється літературою, мистецтвом. Уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки. Користується авторитетом серед однолітків. Є лідером у дружньому спілкуванні. Бере активну участь у громадському житті ліцею та класу. Була членом учнівського самоврядування ліцею від класу. До доручень ставиться відповідально. В сім`ї до виховання і навчання дитини ставиться відповідально матір, [PERSON] , яка відвідує ліцей, цікавиться навчанням та вихованням своєї дитини, матеріально і фінансово забезпечує розвиток дівчинки. Батько, [PERSON] , жодного разу не відвідував ліцеї за час навчання дитини, не цікавився навчанням та вихованням своєї дочки (а.с. 16). З характеристики Саджавського старостинського округу від 08.12.2021 № 123/01.2.5/1-18 вбачається, що позивач [PERSON] проживає на території села Саджавка з часу народження по даний час. За час проживання на території села Саджавка характеризується з позитивної сторони. Порушень громадського порядку не допускала. Спиртними напоями не зловживає. В громадських місцях в нетверезому стані не затримувалася. Сім`я благополучна, характеризується з позитивної сторони. Розлучена, виховує двох дочок. Скарг на [PERSON] до Саджавського старостинського округу не поступало (а.с. 17). З висновку Комісії з питань захисту прав дитини Коломийської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 22.02.2022 № 46, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини Коломийської міської ради. Як встановлено на засіданні Комісії, [PERSON] зловживав спиртними напоями, що ставало причиною виникнення між подружжям сварок. Також він недбало відносився до виховання своїх дочок, не цікавився станом їх здоров`я та не надавав коштів на їх утримання. Мати дитини, згідно наданої характеристики по місцю проживання характеризується з позитивної сторонни, порушень громадського порядку не допускала, спиртними напоями не зловживає, скарг на громадянку не поступало, сім`я благополучна. Дитина [PERSON] навчається в Саджавському ліцеї з першого класу. Мама дитини, [PERSON] , відвідує ліцей, цікавиться навчанням та вихованням своєї дитини, матеріально забезпечує її. Батько, [PERSON] , жодного разу не відвідав ліцей за час навчання дитини, не цікавився навчанням та вихованням своєї дочки, що підтверджується характеристикою з місця навчання дитини. Неповнолітня [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] , яка повністю забезпечує та утримує свою неповнолітню доньку. Батько жодної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість [PERSON] становить 184603,67 грн. Батько зовсім не бере участі у вихованні дитини, не забирає її зі школи, не відвідує батьківські збори та інші спільні заходи, такі як екскурсії і свята. Фактично батько навіть не спілкується з дитиною, не проявляє по відношенню до дитини батьківської турботи, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться харчуванням та лікуванням дівчинки. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.02.2022 розглядалося дане питання, запрошувались батьки дитини, однак батько [PERSON] не з`явився на засідання комісії. За результатом розгляду даного питання комісія вирішила визнати за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 53-55). Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача, відповідач протягом тривалого часу, починаючи з часу розірвання шлюбу та по даний час, свідомо не виконує своїх батьківських обов`язків. Він жодним доступним чином не намагався підтримувати зв`язки з дочкою. Ухиляючись від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не бере жодної участі у її вихованні, не цікавиться її успіхами у навчанні, жодного разу відвідав батьківські збори в школі, не вітає її з днем народження та не дарує подарунки. Всі питання щодо виховання дочки вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки відповідача. Відповідач, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язки, взагалі не піклується про дочку, не цікавиться її життям, фізичним, духовним розвитком та її станом здоров`я, а також її матеріальним забезпеченням. Крім того визначений судом розмір аліментів відовідач сплачує нерегулярно, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів. Також в даний час погіршилось матеріальне становище позивача, офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки. Крім того неповнолітня дитина [PERSON] на даний час навчається в 9 класі у Саджавського ліцею, в зв`язку з чим потребує на своє утримання значно більше коштів. Відповідач працює по тимчасових заробітках, з чого має мінливий нерегулярний дохід, тому має змогу надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану його здоров`я чи наявності в нього інших утриманців. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо вимоги позивача про позбавлення батьківських прав: У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з обставин, викладених позивачем в позовній заяві та підтверджених в судовому засіданні, відповідач з часу розірвання шлюбу з позивачем по даний час не проявляє жодної батьківської турботи про неповнолітньої дочки, не відвідує її, не спілкується з дитиною, не цікавиться її здоров`ям та навчанням, не бере участі у її вихованні, не дбає про її фізичний і духовний розвиток, добровільно не надає додаткових коштів на її утримання, визначений розмір аліментів сплачує нерегулярно, не вітає дитину на дні народження та свята та не купляє дитині подарунки, чим свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вказані обставини повністю доведені в судовому засіданні. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено що з боку відповідача [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому прийшов до висновку, що є передбачені п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, сприятимуть захисту інтересів дитини. Щодо вимоги позивача про збільшення розміру розміру аліментів: Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року -2618 гривень. Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що від дня винесення рішення про стягнення аліментів по даний час змінився матеріальний стан позивача, яка офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки. Крім того на даний час збільшились вартість життя та витрати для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту та здоров`я дитини, яка на даний час навчається та відповідно потребує додаткових коштів на своє утримання. Також збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Щодо розподілу судових витрат: У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про зміну розміру розміру аліментів на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Тому судовий збір за задоволення вимоги про зміну розміру аліментів підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Також на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги, квитанцію про оплату наданих послуг та акт виконаних робіт (а.с. 19-20, 22-23, 63). Таким чином стороною позивача підтверджено відповідними доказами надання правничих послуг. Також строною позивача надано квитанцію про оплату судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав (а.с. 5). Висновки суду: Враховуючи вище наведене суд встановив наявність достатніх підстав для застосування у даній справі такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини. Також при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує факт проживання дитини з матір`ю, вік та стан здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальний стан позивача, яка офіційно не працює, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвиту, навчання та здоров`я дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки, відсутність доказів щодо незадовільного стану його здоров`я та наявності в нього інших утриманців, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині зміни розміру аліментів необхідно задовільнити частково і стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: в користь позивача 3000 грн. сплачених витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції серії АЕ № 0689 від 16.12.2021 та акту виконаних робіт від 02.06.2022, та 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору згідно квитанції № 59862753 від 14.12.2021, а всього 3908 грн. 00 коп, а також 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 8, 141, 150, 157, 164, 165, 166, 171, 180-182, 184, 192 СК України, постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,

Outcome: approved