Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кобзіна А.С., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, про зняття арешту з нерухомого майна, в якому просить зняти арешт, накладений відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.03.2002 року у справі №2-4060/2003 (первісний номер справи 2-3156/2002) на належну [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивач на підставі рішення суду від 18.10.2021 року у справі №127/34167/19 є власником 1/2 частки нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Під час судового розгляду справи позивачу стало відомо на зазначену квартиру в цілому, зокрема і на частину позивача, накладено арешт згідно ухвали Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.03.2002 року в порядку забезпечення позову у справі №2-4060/2003 (2-3156/2002) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. 08.12.2003 року в зазначеній справі судом винесено рішення про часткове задоволення позову, стягнення з [PERSON] коштів в сумі 2500 гривень. Ухвалою суду від 08.12.2003 року скасовано арешт, накладений на автомобіль відповідача [PERSON] , питання зняття арешту з решти майна відповідача вирішено не було. Існування арешту порушує права позивача як власника 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В позасудовому порядку вирішити питання зняття арешту позивач можливості позбавлена. Викладене стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, запропоновано третім особам надати до суду пояснення з приводу спору, витребувано з архіву Вінницького міського суду Вінницької області для огляду в судовому засіданні цивільну справу №2-4060/2003 (первісний номер 2-3156/2002) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, яка розглянута Ленінським районним судом м. Вінниці 08.12.2003 року. Відзив на позовну заяву відповідачі до суду не подали. Треті особи правом на надання до суду пояснень з приводу спору не скористалися. За таких обставин суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2022 року підготовче провадження у цивільній справі №127/3444/22 закрито. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кобзіна А.С. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Петренко К.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечила, у вирішенні спору поклалася на розсуд суду. Третя особа Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) участь свого представника в судове засідання не забезпечила. Дослідивши матеріали справи, окремі процесуальні документи цивільної справи №2-4060/2003, №127/34167/19, заслухавши учасників судового розгляду, які з`явилися в судове засідання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2021 року у справі №127/34167/19 за позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя за [PERSON] , в порядку\~поділу спільного\~сумісного майна\~подружжя,\~визнано право\~власності на\~1/2\~частку квартири\~ [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №297636086 від 02.02.2022 року за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] зареєстровано 21.01.2022 року (номер запису про право власності 46394308) (а.с.9-10). З цього ж витягу вбачається, що на квартиру [ADDRESS] згідно ухвали Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.03.2002 року накладено арешт, як на майно [PERSON] (номер запису про обтяження 34792430). Згідно матеріалів цивільної справи №2-4060/2003, наявних в матеріалах цивільної справи №127/34167/19, ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.03.2002 року у справі №2-4060/2003 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] , майно, що знаходиться в квартирі, автомобіль ЗІЛ-130, 1982 року випуску, днз [NUMBER] , зареєстрований в Вінницькому МРЕВ ДАІ УМВС України на ім`я [PERSON] (а. 97 справи №127/34167/19). Рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 08.12.2003 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 2\~500 гривень та сплачений судовий збір (а. 111-112 справи №127/34167/19). Ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 08.12.2004 року арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.03.2002 року у справі №2-4060/2003 на автомобіль марки ЗІЛ-130, 1982 року випуску, двигун № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , днз [NUMBER] , який належить [PERSON] , скасовано (а.98 справи №127/34167/19). Питання скасування арешту, накладеного на квартиру [ADDRESS] не вирішувалося. Існування арешту порушує права позивача [PERSON] як власника 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В позасудовому порядку захистити свої права позивач не в змозі. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст.317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що цивільне право [PERSON] як власника 1/2 частки квартири [ADDRESS] є порушеним, а тому підлягає захисту шляхом скасування арешту, накладеного відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Вінниці від 19.03.2002 року у справі №2-4060/2003 (первісний номер справи 2-3156/2002) на належну [PERSON] 1/2 частку квартири [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved