Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, по якому просить визнати незаконним та скасувати підпункт 2.1. пункту 2 наказу ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 20.12.2021 № 139 про оголошення дисциплінарного стягнення [PERSON] , стягнути з Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підпунктом 2.1. пункту 2 наказу ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 20.12.2021 № 139 оголошено [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення моральних норм поведінки перед учнями та недотримання етичних правил поведінки по відношенню до колег. Підставою для притягнення до дисциплінарної поведінки є службова записка юрисконсульта [PERSON] та копії документів. Вказує, що дисциплінарне стягнення застосоване з порушенням вимог КЗпП України, а тому наказ є незаконним та безпідставним, що є наслідком його скасування та стягнення з відповідача моральної шкоди. Зокрема, у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що оскаржуваний пп. 2.1. п. 2 наказу від 20.12.2021 №139 не відповідає приписам ст. 147 КЗпП України, висновкам, викладеним у постановах ВС, оскільки не містить: змісту конкретного проступку, вчиненого [PERSON] , невиконання чи неналежне виконання яких конкретних трудових обов`язків здійснив [PERSON] , дату вчинення порушення, відсутнє посилання на норми посадової інструкції, контракту та навіть на приписи КЗпП України, які порушив [PERSON] , причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на [PERSON] трудових обов`язків. Крім того, службова записка юрисконсульта та копії документів, які конкретно не перелічені у пп.2.1. п.2 наказу від 20.12.2021, не можуть бути доказами, що підтверджують факт вчинення позивачем жодного проступку. Зі змісту пп.2.1. п.2 наказу від 20.12.2021 № 139 не вбачається, що останній прийнято на підставі будь-яких рішень Комісії з етики. Також в оскаржуваному підпункті наказу ЦДПУ імені Володимира Винниченка не зазначено та не встановлено розмір заподіяної шкоди, вчиненими діями позивача, що призвели до застосування до нього дисциплінарного стягнення. Відповідач всупереч приписів ст. 149 КЗпП України не зажадав та не отримав пояснень від [PERSON] , що виключає встановлення вини [PERSON] як однієї з важливих ознак порушення трудової дисципліни та обрання виду стягнення. При цьому ЦДПУ імені Володимира Винниченка не повідомлено [PERSON] під розписку про оголошене в пп.2.1. п.2 наказу від 20.12.2021 №139 стягнення, чим порушено приписи ч. 4 ст. 149 КЗпП України. Негативні зміни в трудовій діяльності позивача призвели до завдання йому моральних страждань, які виразилися в погіршенні його фізичного стану, постійному перебуванні в стресовому стані, приниженні перед колективом університету та позбавленні його ділової репутації як викладача, підтвердженням чого слугує оскаржуваний пп. 2.1. п. 2 наказу від 20.12.2021 № 139. Такі дії відповідача спричиняють сильні душевні хвилювання, на роботу [PERSON] ходить, перебуваючи в постійному стресі, що наразі завдає йому непоправної шкоди. Все це в сукупності вказує на вчинення морального тиску на позивача зі сторони адміністрації ЦДПУ імені Володимира Винниченка, що має наслідком наявність триваючих негативних змін у житті [PERSON] , призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків, які вимагають від позивача додаткових зусиль в організації свого унормованого життя. Моральну шкоду, спричинену незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності позивач оцінює в 20 000 грн. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. 22.03.2022 року представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить у позові відмовити. На обґрунтування відзиву зазначено, що наказом від 20.12.2021 року № 139 було оголошено дисциплінарне стягнення позивачу (догану) за порушення моральних норм поведінки перед учнями та недотримання етичних правил поведінки по відношенню до колег Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка. Вказує, що на нараді 22.11.2021 року позивач при обговоренні питання навантаження використовував термін «убогенькие» щодо всіх викладачів факультету історії, бізнес-освіти та права. На цьому ж засіданні позивач наголосив, що вказаний термін він використовує повністю свідомо. Виходячи зі змісту висловлювань позивача під час наради термін «убогенькие» мав значення недолугі, непрофесіональні, не розумні тощо. З доданих пояснень працівників, присутніх на нараді, вбачається, що вказані висловлювання були сприйняті ними як принизливі, образливі, такі що принижують честь і гідність всіх працівників, а не тільки працівників факультету історії, бізнес-освіти та права, яких зазначені висловлювання стосуються. Вказані висловлювання суперечать етичним нормам. Конференцією трудового колективу відповідача (протокол від 20.01.2020 року) затверджено Етичний кодекс університетської спільноти в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка. Зазначені обставини свідчать про правомірність накладення дисциплінарного стягнення та про безпідставність позову, оскільки в діях позивача є всі складові дисциплінарного проступку. Крім того, всупереч нормам позивач не надав підтвердження фактів заподіяння моральної шкоди. Його твердження не обґрунтовані і в більшій своїй мірі є оціночними судженнями позивача. Вважають позицію позивача не доведеною та такою, що не відповідає дійсності. Представником позивача 31.03.2022 року до суду подано відповідь на відзив, якою просить задовольнити позов повністю, заперечення відповідача є не обґрунтованими та такими, що не спростовують наведених позивачем обставин та правових підстав позову. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити позов. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що наказом ректора Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 01.02.2013 року [PERSON] прийнято на посаду доцента кафедри видавничої справи та редагування за переведенням, наказом від 04.09.2013 року переведено на посаду доцента кафедри методик дошкільної та початкової освіти у зв`язку із обранням за конкурсом на умовах строкового трудового договору. У 2015 році між [PERSON] та КДПУ ім. В. Винниченка укладено контракт на посаду професора кафедри методик дошкільної та початкової освіти у зв`язку з обранням за конкурсом. Згідно наказу №179/2 від 30.11.2016 року позивач переведений на посаду завідувача вказаної вище кафедри у зв`язку із обранням за конкурсом на умовах контракту. На підставі наказу МОН України №467 від 23.06.2017 року Кіровоградський державний педагогічний університет імені В. Винниченка перейменовано на Центральноукраїнський державний педагогічний університет імені Володимира Винниченка. Підпунктом 2.1. пункту 2 наказу ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 20.12.2021 № 139 оголошено дисциплінарне стягнення догана за порушення моральних норм поведінки перед учнями та недотримання етичних правил поведінки по відношенню до колег [PERSON] , професору, завідувачу кафедри методик дошкільної та початкової освіти. Як зазначено в наказі підставою є службова записка юрисконсульта [PERSON] та копії документів. Відповідно до статті 139 КЗпП України (далі по тексту Кодекс) працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до вимог частини другої статті 140 Кодексу роботодавець щодо окремих несумлінних працівників вправі застосувати в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно із частиною першою статті 147 Кодексу за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Частиною першою статті 148 Кодексу визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Згідно зі статтею 150 Кодексу дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). Звернувшись до суду з позовною заявою [PERSON] посилався на відсутність в оскаржуваному п.п. 2.1. п. 2 наказу від 20.12.2021 року № 139 посилання на норму закону, яку порушено, а також визначення про те, в чому полягає порушення трудової дисципліни, внаслідок чого його притягнено до дисциплінарної відповідальності. Статтею 58\~Закону України\~«Про вищу\~освіту» визначено,\~що науково-педагогічні,\~наукові та\~педагогічні працівники\~закладу вищої\~освіти зобов`язані: 1)\~забезпечувати викладання\~на високому\~науково-теоретичному\~і методичному\~рівні навчальних\~дисциплін відповідної\~освітньої програми\~за спеціальністю,\~провадити наукову\~діяльність (для\~науково-педагогічних\~працівників); 2)\~підвищувати професійний\~рівень,\~педагогічну майстерність,\~наукову кваліфікацію\~(для\~науково-педагогічних\~працівників); 3) дотримуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, прищеплювати їм любов до України, виховувати їх у дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України та\~державних символів\~України; 3-1)\~дотримуватися в\~освітньому процесі\~та науковій\~(творчій)\~діяльності академічної\~доброчесності та\~забезпечувати її\~дотримання здобувачами\~вищої освіти; 4)\~розвивати в\~осіб,\~які навчаються\~у закладах\~вищої освіти,\~самостійність,\~ініціативу,\~творчі здібності; 5) дотримуватися статуту закладу вищої освіти, законів, інших нормативно-правових актів. Так, конференцією трудового колективу (протокол від 20.01.2020 року) затверджено Етичний кодекс університетської спільноти в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка. Кодекс діє в межах Університету та призначений для застосування в освітньому процесі стосовно всіх його учасників та в діяльності всіх співробітників Університету. Кодекс визначає, систематизує, упорядковує та закріплює єдину систему норм, правил і критеріїв професійної етики в усіх видах педагогічної діяльності, що регулюють відносини між науково-педагогічними працівниками та здобувачами вищої освіти, а також між іншими працівниками закладу вищої освіти, підтримують якість професійної діяльності викладачів і честь їхньої професії. Відповідно до розділу 1 Кодексу, університетська спільнота здобувачі вищої освіти, слухачі довузівської підготовки, аспіранти, докторанти, професорсько-викладацький склад, адміністрація Університету, співробітники його структурних підрозділів, навчально-допоміжний персонал, працівники адміністративно-господарської частини. Розділом 2 Етичного кодексу передбачено, що члени університетської спільноти у своїй діяльності керуються такими принципами як: академічна доброчесність - обстоювання чесності, справедливості, поваги, відповідальності, дотримання етичних принципів та визначених законом правил у навчанні, викладанні, у науковій (творчій) діяльності, зокрема: самоповаги та поваги до людської гідності; принцип справедливості - неупереджене ставлення один до одного між членами університетської спільноти, об`єктивне оцінювання результатів своєї професійної діяльності і діяльності інших осіб; принцип законності - дотримання Конституції, Законів України, вимог чинних нормативних документів, які регламентують діяльність закладу вищої освіти; принцип взаємоповаги, що зумовлює формування толерантного середовища, дотримання високої культури стосунків, цивілізованого розв`язання спірних питань. Дотримання зазначених принципів має бути справою честі всіх членів університетської спільноти. Розділом 3 вказаного Кодексу визначено, що професорсько-викладацький склад, аспіранти та докторанти мають дотримуватися етичних норм діяльності як викладачі: дотримуватися правил етичної поведінки з колегами і студентами; не допускати будь-якої дискримінації членів університетської спільноти; не допускати публічного коментування чи заочного обговорення приватного життя або особистих якостей студентів, викладачів чи адміністрації; дбати про патріотичне, правове, екологічне та культурно-естетичне виховання здобувачів вищої освіти; мотивувати їх до навчання. Крім того, професорсько-викладацький склад, аспіранти та докторанти мають дотримуватися етичних норм діяльності як колеги: дотримуватися правил етичної поведінки, поважливого ставлення до колег, уникати конфліктних ситуацій; бути об`єктивними у професійному оцінюванні колег; поважати особистий простір колег; розвивати взаємини між колегами на засадах партнерства, поваги, взаємної підтримки, відкритості й довіри. Позивач є професором, завідувачем кафедри методик дошкільної та початкової освіти, тобто є керівником структурного підрозділу. Підрозділом 3.3. Розділу 3 «Етичні норми діяльності адміністрації» Етичного кодексу університетської спільноти в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка передбачено, що адміністрація в особі ректора, проректорів, керівників структурних підрозділів має дотримується таких норм виявляти однакову повагу і ввічливість до всіх членів університетської спільноти, рівноправність у стосунках з членами університетської спільноти. Розділом 4 кодексу визначено про неприпустимість порушення етичних принципів і норм членами університетської спільноти. Також, його нормами, зокрема п.р. 4.2 розділу 4 визначено, у взаємодії з членами університетської спільноти неприпустимі: наклеп, зловмисне завдавання шкоди репутації членів університетської спільноти; безпідставні звинувачення, вибудувані на суб`єктивному ставленні одного члена університетської спільноти до будь-якого іншого; невиправдані дії, які завдають шкоди іншим членам університетської спільноти чи майну Університету та перешкоджають здійсненню освітнього процесу, проведенню наукових досліджень. Згідно розділу 5 Етичного кодексу, члени університетської спільноти зобов`язані визнавати принципи та норми Етичного кодексу і в своїй діяльності неухильно його дотримуватися. Це зобов`язання засвідчується особисто при призначенні або обранні на посаду чи вступі на навчання. Відповідно до п. 3.5. п.п. 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка, затверджених Протоколом конференції трудового колективу 22.02.2018 року, педагогічні та науково-педагогічні працівники відповідно до законодавства зобов`язані додержуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати честь і гідність. Пунктом 3.18. Контракту завідувача кафедри [PERSON] укладеного 01.12.2016 року передбачено обов`язок завідувача кафедри дотримуватись педагогічної етики та моралі. Порушення етичних принципів і норм передбачає відповідальність члена університетської спільноти, залежно від характеру і змісту порушень, а також ступеня їх умисності. Будь-який член університетської спільноти може поскаржитися на порушення етичних принципів чи норм, зафіксованих у Кодексі, зокрема письмово звернутися до Комісії з етики або до керівника відповідного підрозділу, надавши докази фактів, викладених у скарзі. Керівник у встановленому порядку організовує передає матеріали на розгляд Комісії з етики. Висновки Комісії з етики мають рекомендаційний характер і керівництво Університету чи його структурного підрозділу може брати їх до уваги, ухвалюючи рішення щодо порушника Етичного кодексу. Доцент кафедри педагогіки та менеджменту освіти [PERSON] звернувся із доповідною до ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка професора Соболь Є.Ю., в якій повідомив, що на засіданні вченої ради факультету педагогіки, психології та мистецтв, яке відбулось 22.11.2021 року, завідувач кафедри методики дошкільної та початкової освіти, професор [PERSON] по відношенню до працівників університету використав термін «убогенькие». Дане висловлювання прозвучало так, що образило всіх присутніх і його особисто. Вважає, що це є порушенням принципу взаємоповаги та норм поведінки, зазначених у Етичному кодексі університету. Просив вжити заходів передбачених чинним законодавством. Крім того, доцент кафедри мистецької освіти [PERSON] також письмово звернулась із доповідною запискою до ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка професора Соболь Є.Ю., в якій повідомила, що 22.11.2021 року на засіданні вченої ради факультету педагогіки, психології та мистецтв завідувач кафедри методики дошкільної та початкової освіти проф. [PERSON] образливо та принизливо висловлювався по відношенню до працівників університету використавши термін «убогенькие». Вважає, що дані висловлювання порушують принцип взаємоповаги та педагогічної етики, які зазначені у Етичному кодексі університету. Просила вжити заходів передбачених чинним законодавством. 23.11.2021 року позивачем на ім`я в.о. декана факультету педагогіки, психології та мистецтв професор [PERSON] подано пояснення у вигляді доповідної записки про вмотивованість зловживання (у відповідь на прохання пояснити мовний аспект вживання слова «убогонькие»), в якій вказав, що в цій лексиці відсутнє негативне значення, тому використання її як образи неможливе, хіба що слухач сам придумає. Значення цього слова (екзотизм російської мови) біднесенький, сердешний (рос. синонім « бідненький»). Контекст розмови передбачав, що факультет дає роботу не лише своїм викладачам, але й викладачам інших факультетів (контекст біднесеньким). 01.12.2021 року в.о. декана факультету педагогіки, психології та мистецтв професор [PERSON] звернувся до ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка професора Соболь Є.Ю. із службовою запискою, згідно якої довів до відома, що під час наради 22.11.2021 року професор [PERSON] обговорюючи питання навантаження використовував термін «убогінькіє» щодо всіх викладачів факультету історії, бізнес-освіти та права. На численні зауваження щодо недоречності його використання, він зазначив, що свідомо використовує даний термін. Також зазначив, що під час засідань та нарад, професор [PERSON] спілкується виключно російською мовою. Просив розглянути дане питання в установленому чинним законодавством порядком. 09.12.2021 року в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті імені Володимира Винниченка відбулось засідання комісії з етики. На комісії з етики [PERSON] в своїх поясненнях підтвердив використання ним слова «убогинькие» по відношенню до науково-педагогічних працівників університету. На його думку, слово не є образливим, його можна знайти в словнику, до нього можна підібрати синонім, ніколи не дозволяє собі ображати інших викладачів. За результатами голосування Комісією з етики прийнято висновок про порушення частини 3 статті 58 Закону України «Про вищу освіту» та норм 4.2. Етичного кодексу університетської спільноти, завідувачем кафедри, професором [PERSON] . Згідно пункту 2.10. посадової інструкції юрисконсульта Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка передбачено обов`язок оформляти матеріали про залучення працівників до дисциплінарної і матеріальної відповідальності. Із змісту службової записки юрисконсульта вбачається, що [PERSON] відносно колег висловлюється без дотримання правил етичної поведінки, зневажливо до них ставиться, принижуючи авторитет викладача, порушуючи ч. 3 ст. 58 Закону України «Про вищу освіту», п. 4.2 Етичного кодексу університетської спільноти ЦДПУ ім. В. Винниченка. 30.12.2021 року комісією Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка складено акт, згідно якого не з`явився для ознайомлення та підпису в наказі №139 від 20.12.2021 року про оголошення догани за порушення моральних норм та етичних правил поведінки: [PERSON] професор, завідувач кафедри методик дошкільної та початкової освіти. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що поведінка позивача суперечить вимогам статті 58 Закону України «Про вищу освіту» і нормам 4.2. Етичного кодексу університетської спільноти. Крім того, позивач в судовому засіданні не заперечив щодо використання ним слова «убогинькие» по відношенню до працівників університету. Судом приймається до уваги, що підпункт 2.1. пункту 2 оскаржуваного наказу від 20.12.2021 року №139 щодо оголошення догани [PERSON] містить посилання на службову записку юрисконсульта [PERSON] , копії документів. Суд звертає увагу на те, що аналіз практики Верховного Суду показує, що окрім принципів цивільного права справедливості, добросовісності та розумності, у окремих своїх постановах суд касаційної інстанції керується аксіомою цивільного судочинства, що у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Тому, суд не погоджується з доводами сторони позивача про те, що оскільки оскаржуваний п.п. 2.1. п. 2 наказу від 20.12.2021 року № 139 не містить посилання на норму закону, яку порушено, а також визначення про те, в чому полягає порушення трудової дисципліни, внаслідок чого позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності, даний п.п. 2.1. п. 2 наказу має бути скасований. Посилання позивача на те, що відповідач в порушення ст. 149 КЗпП України не вимагав від нього пояснень, суд відхиляє, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 23.11.2021 року на ім`я в.о. декана факультету педагогіки, психології та мистецтв професор [PERSON] подано пояснення у вигляді доповідної записки. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено висновок, що «пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами». Посилання на цю правову позицію також містяться у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 року по справі № 711/8227/16-ц, від 01 квітня 2021 року по справі № 733/1695/17. Отже, факт невиконання відповідачем як роботодавцем обов`язку зажадати від позивача письмових пояснень, про що стверджує позивач, і неодержання таких пояснень не є самостійною і беззаперечною підставою для задоволення позову і скасування дисциплінарного стягнення. Тому, враховуючи зазначене вище та встановлений Комісією з етики факт порушення позивачем статті 58 Закону України «Про вищу освіту» і норми 4.2. Етичного кодексу університетської спільноти, що є неприпустимим порушенням етичних принципів і норм членами університетської спільноти, наявність посилання в підпункті 2.1. пункту 2 оскаржуваного наказу на службову записку юрисконсульта [PERSON] , копії документів, підстави для скасування наказу про оголошення дисциплінарного стягнення у суду відсутні. Судом встановлено, що позивач є професором, завідувачем кафедри методик дошкільної та початкової освіти, тобто є керівником структурного підрозділу. Слово, яке позивач використав по відношенню до працівників університету «убогенькие» під час наради 22.11.2021 року є образливим та таким, що суперечать принципу взаємоповаги та педагогічної етики. У подібній за характером правовідносин справі № 6-248цс14 Верховний Суд України за наслідками її розгляду сформував правову позицію, згідно з якою роз`яснив, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України. Таким чином, суд вважає, що позивач в силу своїх обов`язків та вимог чинного законодавства повинен дотримуватись педагогічної етики, поважати гідність, права свободи та інтереси всіх учасників освітнього процесу, цього не зробив та в присутності педагогічного колективу публічно використав образливе слова по відношенню до колег, у зв`язку з чим наявні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, як більш м`якого заходу дисциплінарного стягнення, в зв`язку з чим наказ про застосування заходу дисциплінарного стягнення відповідає вимогам трудового законодавства, процедура його винесення дотримана, ступінь тяжкості враховано та на переконання суду він достатньою мірою відповідає вжитим заходам дисциплінарного стягнення, строки не порушенні, а тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування підпункту 2.1. пункту 2 наказу ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 20.12.2021 № 139 про оголошення дисциплінарного стягнення [PERSON] , задоволенню не підлягають. При цьому, докази сторони відповідача подані до суду 23.05.2022 року щодо звідних результатів моніторингового опитування стосовно якості освітньої діяльності викладачів разом із характеристикою рівнів та діапазоном значень показника узагальненої оцінки якості організації освітньої діяльності при викладанні навчальних дисциплін, характеристик, відкриті тестові відповіді студентів судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування в період винесення оскаржуваного наказу від 20.12.2021 року. Підпункт 2.1. пункту 2 наказу ректора Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка від 20.12.2021 № 139 про оголошення дисциплінарного стягнення позивачу є законним, а відтак вимоги позивача про стягнення з Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. задоволенню також не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed