Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У лютому 2022р. позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 45 147,81грн. В обґрунтування позову посилається те, що із 18.10.2007 року по 27.11.2015 року вона з відповідачем перебували у шлюбі. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року із відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із 28.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який був пред`явлений для виконання до Замостянського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), де і перебуває на виконанні по теперішній час. Відповідно до розрахунку, наданого державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця Романа Шарапанівського, станом на 31.12.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 139 369 грн. У зв`язку з вищезазначеним позивачка, у порядку ст. 196 Сімейного кодексу України, просить стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2015р. по 31.12.2021р. у розмірі 45 147, 81 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 08.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив (а.с. 38-39). 30.05.2022 року на адресу суду надійшли письмові пояснення відповідача, з у яких він зазначив, що із жовтня 2021 року не міг сплачувати аліменти на користь позивачки, оскільки не працював та мав проблеми зі здоров`ям. Надав медичну документацію на підтвердження наявності у нього захворювання туберкульоз та просить зменшити розмір неустойки (а.с. 41-42). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, із 18.10.2007 року по 27.11.2015 року строни перебували у шлюбі (а.с. 12, 15). Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 13, 14). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2015 року із відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи із 28.09.2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 16-17). Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Шарапаніського Р.П. перебуває виконавче провадження № 65465392, відкрите на підставі виконавчого листа № 759/15425/15-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва на підставі зазначеного вище рішення суду (а.с. 18-25). Відповідно до розрахунку, наданого державним виконавцем, станом на 31.12.2021 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів на користь позивачки у виконавчому провадженні № 65465392 складає 139 369 грн. (а.с. 26-28). Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України). Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 року у справі 333/6020/16 відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 0.022016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16 і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів прострочення заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішення вказаного спору суд виходить із встановлених обставин справи та враховує правововий висновок Великої Палати Верховного Суду. Згідно із вказаним правовим висновком Великої Палати Верховного Суду розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачкою та не спростованого відповідачем, вона просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 1.10.2015р. по 31.12.2021р. в розмірі 45 147 грн. 81 коп. (а.с. 29-30). У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як вбачається із матеріалів справи, а саме Консультаційного висновку спеціаліста від 02.05.2022 року, відповідач [PERSON] , [INFO] хворіє на туберкульоз, у зв`язку з чим потребує лікування (а.с. 43). Таким чином, враховуючи стан здоров`я боржника, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки та стягнути з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення сплати аліментів за період із 01.10.2015 року по 31.12.2021 року в розмірі 35 000 грн. Оскільки позивачку відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial