Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

27.01.2022 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 21917 грн. 60 коп. Обґрунтовано позов тим, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного номера в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку і за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 06.07.2018 року відповідач звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06.07.2018 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (далі - договір). Також, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники зазначених документів у мобільному додатку, які складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 18.02.2022 відповідач через свого представника подав письмовий відзив на позовну заяву в якому позов визнав частково в розмірі 5492 грн. 66 коп., посилаючись на те, що позивачем не неадано жодного доказу отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 21330 грн. 62 коп. У данному випадку про факт отримання кредитних коштів свідчить лише анкета-заява позичальника від 06.07.2018 року. При цьому вважати, що відповідач погодився із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту - неможливо оскільки вони не підписані та заперечуються ним. Відповідачем визнається факт отримання кредитних коштів у розмірі 6000 грн. 00 коп, що вбачається із виписки по рахунку. Крім того, просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу. 23.02.2022 представник позивача подав письмову відповідь на відзив в якій просив позов задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що Анкету-заяву клієнтом [PERSON] було підписано 06.07.2018 року, відповідно саме в цей період були дійсні та доступні правила в редакції що діяли в даний період часу з 2018-06-21 по 2018-08-15, а отже, Відповідач на час підписання анкети-заяви не міг бути ознайомлений з будь-якими іншими правилами. На підставі укладеного Договору Відповідач отримав кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідно до умов Кредитного договору кредит (кредитна лінія) - сума грошових коштів, наданих Банком Клієнту на термін, обумовлений в Договорі, на умовах платності і зворотності. До Кредиту (кредитної лінії) відносяться в тому числі суми, списані за рахунок Кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Кредитний ліміт (зобов`язання Банку з кредитування) - розмір грошових коштів, зобов`язання з надання яких Клієнту бере на себе Банк з момент укладання Договору. До Кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів. Станом на 28.12.2021 року заборгованість за Договором становить 21917,60 грн., що складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 21330,62 грн. та заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 586,98 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. Банк до позовної заяви надав розгорнутий розрахунок заборгованості за договором, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] після підписання анкети-заяви отримала кредитну картку та активно користувалась грошима, отримувала кошти від банку, та частково погашала заборгованість за кредитним договором. На день подачі позову до суду кошти в розмірі 21917 грн. 60 коп. банку не повернуті. У судове засідання представник позивача не з`явився, в своєму позові представник просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали письмовий відзив на позовну заяву. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. В жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. На даних платіжних картках за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та ідентифікаційного номера в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або в точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрат у розстрочку і за рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт 06.07.2018 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 06.07.2018 року (а.с. 16). Положеннями Анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Також, підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку. Між тим, підтверджуючих даних про те, що підписавши анкету-заяву, Відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови, немає. Про факт отримання кредиту свідчить лише анкета-заява позичальника від 06.07.2018 року, при цьому, вважати, що відповідач погодився із Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, - неможливо, оскільки вони не підписані та заперечуються ним. Відповідачем визнано факт отримання кредитних коштів в розмірі 6000,00 грн., як вбачається із виписки по рахунку (а.с. 78-90). Позивач не надав жодного доказу отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 21330,62 грн. 00 коп. В своїй практиці Верховний Суд, визначив у Постанові по справі №161/16891/15-ц від 30.01.2018 року, що виконаний банком розрахунок заборгованості не є належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог банку. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Таким чином, виходячи із виписки банку, станом на 09.02.2022 року відповідач має 10000,00 грн. кредитного ліміту, а на початок періоду 06.07.2018 року кредитний ліміт складав 6000,00 грн. Відповідач здійснював платежі, які зараховувались Банком в рахунок процентів, та які банк додав до суми боргу, визначивши вказану суму як «Тілом кредиту». Як вбачається з виписки по рахунку (а.с. 78-90) загалька сума відсотків нарахована в розмірі 11847 грн. 96 коп., що не спростовано позивачем. Враховуючи вихідні дані із первинних платіжних документів - виписок, вбачається наступний розрахунок: 10000,00 грн. - кредитний ліміт. (Реально отримано відповідачем - 6000,00 грн.), баланс рахунку на день подачі позову - 11 917,60 грн., заборгованість на день подачі позову - 21917,60 грн. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Постановами Кабінету Міністрів України № 211 та іншими, карантин запроваджено з 12 березня 2020 року і поки що не закінчено. Якщо буде продовжено - дія відповідних норм закону буде продовжена автоматично: Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19 доповнив розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 15 такого змісту: У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення". Закон України «Про споживче кредитування» доповнено у кінці пунктом 6 такого змісту, що поширюється на всі споживчі кредити: У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-1J)), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В частині стягнення з відповідача на користь AT «Універсал Банк» заборгованості по процентам в розмірі 11847,96 грн., слід відмовити, оскільки відсутні підстави вважати, що такі нарахування за кредитом, можуть нараховуватися за умовами анкети-заяви позичальника. Крім того, надані позивачем Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, додатки - Тарифи, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та інше не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Безпідставними є доводи представника позивача про те, що сплачуючи кошти на погашення заборгованості, Крім того, позивачем не підтверджено факт доведення умов договору до відповідача, не підтверджено, що на час укладання договору діяли саме ті Умови, Тарифи, Витяг яких долучено до позову, а Витяг Умов і Тарифів не є належними доказами щодо двостороннього волевиявлення сторін щодо визначення умов договору. Щодо заборгованості за порушення грошового зобов`язання у сумі 586,98 грн., то відповідач, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» у період дії карантину, звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Аналогічної позиції дійшов Чернігівський апеляційний суд у справах 751/6882/20 та 750/8540/20. Враховуючи вище викладене позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 5492 грн. 66 коп. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Оскільки позов був заявлений на загальну суму 21917 грн. 60 коп., а задоволений на 5492 грн. 66 коп., що складає 25 % від ціни заявленого позову, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за розгляд справи у розмірі 620 грн. 25 коп. - пропорційно задоволених позовних вимог (25% від 2481 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви). Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання відзиву на позовну заяву, виготовлення додатків та подання його до суду та значенням справи для сторони. Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню 3500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в судовому засіданні представник не приймав участі.

Outcome: partial