Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 10 346,49 грн. за період 01.01.2008р. по 01.06.2015р. та стягнення судового збору в сумі 1799,20 грн. Вимоги мотивуються тим, що 13.07.2015р. Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ № 521/9725/15-ц про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 10 346,49 грн. та судового збору в сумі 121,80 грн. В подальшому ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2017р. вказаний наказ було скасовано та роз`яснено про можливість розгляду заявлених вимог у порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач на підставі договору про надання послуг водопостачання та водовідведення № 37885 від 18.08.2009р. та оформленого особового рахунку № [NUMBER] є споживачем філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс». В свою чергу позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: [ADDRESS] , за які відповідач, у відповідності з п.п. 20, 30 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, повинен був своєчасно розраховуватися шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позивача. Відповідно до довідки форми № 1 про склад сім`ї та реєстрацію № 7794 від 16.07.2018р. за вказаною адресою зареєстровано чотири особи, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалося відповідно до п. 21 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, якою затверджено Правила надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення по встановленим нормам використання води відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а саме чотирьох осіб, а у подальшому відповідно до показників обліку води, а відповідач та члени його сім`ї в свою чергу користувалися такими послугами. Відповідач плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 10 346,49 грн. за період з 01.01.2008р. по 01.06.2015р., що підтверджується довідкою з особового рахунку, яку позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2021р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явилися, неодноразово сповіщалися за адресами, які є у справі. Крім того відповідачем надано до суду письмові заперечення щодо позову, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково в розмірі 946,76 грн. за період з червня 2012р. по червень 2015р., крім того просить суд застосувати позовну давність до відповідних правовідносин. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що 18.08.2009р. між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (виконавець) та [PERSON] (споживач) укладено договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 37885, згідно якому виконавець надає послуги з подання споживачу холодної води, водовідведення а також (при наявності підключення до централізованого гарячого водозабезпечення) водовідведення гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а споживач своєчасно сплачує надані йому послуги водозабезпечення та водовідведення, утримує прилади обліку та обладнання на них в належному порядку згідно Правил (п.3.1. даного договору) та діючого законодавства України. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та укладається на один календарний рік. Умови цього договору застосовуються до відносин між сторонами, що виникли до його укладення, а саме з 01.01.2008р. Договір вважається щорічно продовженим на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення його строку ні однією зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідності його перегляду. (том 1 а.с. 9) Таким чином, судом встановлено, що договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 37885 від 18.08.2009р. на теперішній час є пролонгованим, тобто діючим, оскільки матеріали справи не містять доказів його розірвання однією із сторін. На підставі вищезазначеного договору на ім`я [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Статтею 322 ЦК України врегульовано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 07.11.2016р. ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було опломбовано лічильники -водоміри, які були встановлені за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить акт № 1550/00 від 07.11.2016р., в якому міститься підпис представника абонента. У цьому акті зазначено, що споживачу необхідно щомісячно з 20 по 28 число кожного місяця повідомляти покази водомірів та зазначені телефони, в іншому випадку розрахунки будуть проводиться згідно Правил надання послуг. (том 1 а.с. 17) Крім того 19.07.2018 р. були проведені контрольні зйомки показів водомірів, що підтверджується актами № 1916/л, на яких є підпис [PERSON] (том 1 а.с. 15,16) Згідно довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації) № 7794 від 16.07.2018р. у квартирі [ADDRESS] , зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .(том 1 а.с.12) Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до п. 21 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, якою затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення по встановленим нормам використання води відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що в даному випадку чотирьом особам, а відповідач та члени його сім`ї в свою чергу користувалися такими послугами. [PERSON] плату за надані Водоканалом послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 10346,49 грн. за період з 01.01.2008 року по 01.06.2015 року, що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу. (том 1 а.с. 8). 13.07.2015р. Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ № 521/9725/15-ц про стягнення заборгованості з [PERSON] за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 10 346,49 грн. за період з 01.01.2008р. по 01.06.2015р., та судового збору в сумі 176,20 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2017р. вказаний наказ було скасовано та роз`яснено про можливість розгляду заявлених вимог у порядку спрощеного позовного провадження.(том 1 а.с.7) Згідно зі ст.ст. 9, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила виконання зобов`язань, встановлені статтею 526 ЦК, припускають, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. При цьому зобов`язання являє собою є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг (статті 901 і 903 ЦК) виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Щодо заявленого позивачем періоду стягнення заборгованості за період: з 01.01.2008 року по 01.06.2015 року суд вважає наступне. Відповідно до вимог ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Так, відповідач просив про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк позовної давності, згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Такими діями можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов`язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу, тобто дії відповідача щодо часткового погашення боргу свідчать про визнання нею свого боргу та переривають строк давності. Відповідачем надано до суду квитанцію № 0.0.1875621323.1 від 19.10.2020р., згідно якої вбачається, що [PERSON] здійснив сплату ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» за послуги водокористування за адресою: [ADDRESS] за період 06.12р., 06.15р. в розмірі 946,76 грн. (том 1 а.с. 150) А відтак, часткова сплата заборгованості відповідачем свідчить про визнання боргу та переривання перебігу строку позовної давності Зважаючи на вищевикладене підстав для застосування строків позовної давності у суду відсутні. Як вказує позивач у своєму позові відповідач та члени його сім`ї користувалися наданими їм послугами, однак не в повному обсязі їх сплачували внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 10346,49 грн. Слід зазначити, що зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості пред`явлені тільки до [PERSON] , а тому вважає, що з нього необхідно стягнути заборгованість в сумі 1639,86 грн. (10 346,49 грн. (сума боргу) / 4 (кількість осіб, що користувалися послугами в квартирі) - 946,76 грн. (добровільно сплаченого боргу за квитанцією від 19.10.2020р.) = 1639,86 грн.) У зв`язку з тим, що до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які також споживали надані їм послуги по водопостачанню та водовідведенню, позовні вимоги не заявлялися, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні іншої частини позовних вимог. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1799,20 грн., у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 285,16 грн. (1639,86 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 1799,20 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 10346,49 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення), пропорційно задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial