Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Адвокат Сторожук А.Л., який діє в інтересах [PERSON] 21.04.2022 р. звернувся в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 07.02.2022 року з єдиного порталу державних послуг «Дія» позивачу стало відомо про те, що він є боржником у виконавчому провадженні №65953586, яке було відкритого державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стельмахом С.Л., а також про те, що на все його майно та грошові кошти, що знаходилися на його банківських рахунках, накладено арешт. 10.02.2022 року до Відділу Державної виконавчої служби у м. Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було направлено адвокатський запит з вимогою надати належним чином завірені копії матеріалів документів виконавчого провадження №65953586. До відповіді на адвокатський запит Відділу Державної виконавчої служби у м. Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №31154 від 17.02.2022 року було додано копії наступних документів: 1. Заяви про відкриття виконавчого провадження Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» №2710/06/21 від 18 червня 2021 року; 2. Договору позики №4647004 від 27.05.2018 року; 3. Виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу в Київській області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №961 від 05 травня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 78 179.00 (сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 00 копійок) на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН». 4. Довіреності Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» на [PERSON] від 24 січня 2021 року. 5. Постанови про відкриття виконавчого провадження №65953586 від 05.07.2021 року; 6. Постанова про стягнення виконавчого збору від 05.07.2021 року; 7.Постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №65953586 від 05.07.2021 року; 8. Постанова про арешт майна боржника від 02.08.2021 року; 9. Постанова про арешт коштів боржника від 12.08.2021 року; 10. Постанова про розшук майна боржника від 19.01.2022 року; 11. Постанова про арешт коштів боржника від 07.02.2022 року. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, вважає, що виконавчий напис №961 від 05 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу в Київській області Грисюк О.В., на підставі якого було відкрите виконавче провадження №65953586, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню,зважаючи на те що, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №464704 від 27.05.2018 року на суму у розмірі 3500 грн. Відповідно до п. 1.2. Договору позики №464704 від 27.05.2018 року позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua) ідентифікації позичальника та використання цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. У зв`язку з цим, договір позики №464704 від 27.05.2018 не був нотаріально посвідчений. Крім того, примірник договору позики №464704 від 27.05.2018 року, який був поданий відповідачем до Відділу Державної виконавчої служби у м. Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не містить власноручних підписів сторін. Натомість лише зазначено про те, що договір підписано за допомогою електронного підпису. Не зважаючи на вище викладене, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу в Київській області Грисюк О.В., без дослідження наявності чи відсутності ознак безспірності заборгованості позивача, що виникла на підставі договору позики №464704 від 27.05.2018 року, який не був нотаріально посвідчений, було вчинено виконавчий напис №961 від 05 травня 2021 року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Крім того, виконавчий напис №961 від 05 травня 2021 року містить виправлення ручкою, а саме перекреслено адресу реєстрації та місце проживання позивача, які чомусь значилися за адресою [ADDRESS] . Натомість, над реченнями з вищезгаданою адресою звичайною ручкою було написано справжнє місце реєстрації та місце проживання позивача: [ADDRESS] . Водночас, після посвідчувального напису немає дати внесення цих виправлень, як того вимагає вищевказана нормативна база. Сума заборгованості, що виникла за договором позики №464704 від 27.05.2018 року є необгрунтованою та непропорційною. Відповідачем не було долучено розрахунок заборгованості за договором позики №464704 від 27.05.2018 до заяви про відкриття виконавчого провадження №2710/06/21 від 18 червня 2021 року, у зв`язку з чим неможливо встановити яким чином відбулося нарахування заборгованості. При сумі позичених коштів в розмірі 3500,00 грн. нараховані проценти в і послуги нотаріуса в розмірі 79 179,00 грн. є невиправданими прибутками відповідача, та непосильним тягарем для позивача. З усіх зазначених підстав позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник позивача - адвокат Сторожук А.Л., подав до суду заяву про розгляду справи без їх участі, підтримав позовні вимоги, щодо ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу в Київській області Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис №961 від 05 травня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики №464704 від 27.05.2018 року, у розмірі 79 179.00 (сімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят дев`ять гривень 00 копійок) на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» (а.с.8). Постановами державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Стельмаха С.Л. від 05.07.2021 р. відкрито виконавче провадження №65953586 про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №961 від 05 травня 2021 року, про розшук майна боржника, про арешт коштів та майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору (а.с.10-16). Згідно копії договору позики №464704 від 27.05.2018 року сума позики становить 3500 грн. Відповідно до п. 1.2. Договору позики №464704 від 27.05.2018 року позивачу [PERSON] надано грошові кошти у сумі 3500 грн. Позика надається позичальнику виключно за допомогою Веб-сайту позикодавця (https://creditup.com.ua) ідентифікації позичальника та використання цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.18-21). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87 , 88 Закону України Про нотаріат, постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 , який набрав чинності 07 березня 2012 року. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України Про нотаріат ). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Однак пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідачем не надано суду розрахунок заборгованості за договором позики №464704 від 27.05.2018, у зв`язку з чим неможливо встановити яким чином відбулося нарахування заборгованості. При сумі позики 3500,00 грн., нараховані проценти в і послуги нотаріуса в розмірі 79 179,00 грн., що викликає сумнів в безспірності зобов`язання. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Відповідачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б переконливо доводили наявність підстав для вчинення виконавчого напису та стягнення суми заборгованості з позивача. За таких обставини, суд встановив, що під час вчинення спірного виконавчого напису приватним нотаріусом не було дотримано вимоги чинного законодавства щодо процедури його винесення та перевірки безспірності вимог відповідача, а отже, вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, стороною позивача надано суду: акт наданих послуг від 21.04.2022 р., квитанцію на загальну суму 4000 гривень за надання правової допомоги, ордер (а.с.23-24). Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Проаналізувавши надані докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, зважаючи на складність справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. За правилами ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви. На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп.3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

Outcome: approved