Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду та просить визнати таким, що не не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького Ігоря Вікторовича від 13.01.2021 року (реєстровий №2685) про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором від 30.10.2019 року №5245499 за період з 31.01.2020 по 01.12.2020, в загальній сумі 17718,00 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 930,00 грн., а всього 18648,00 грн. Позов мотивує тим, що 13.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем було вчинено виконавчий напис за №2685 про стягнення з [PERSON] (по справі - Позивач) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (по справі - Відповідач) заборгованість за кредитним договором від 30.10.2019 року №5245499 за період з 31.01.2020 по 01.12.2020, в загальній сумі 17718,00 грн., а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 930,00 грн., а всього 18648,00 грн. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 13.01.2021 року є незаконним та повинен бути визнаний в судовому порядку таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник Радченко О.О. в судове засідання подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, з яких вбачається, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явився, повістка повернулася з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, віповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30.10.2019 року [PERSON] уклала кредитний договір з ТОВ «МІЛОАН» №5245499, правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №46-МЛ від 31.01.2020 року є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». За період з 31.01.2020 року по 01.12.2020 року сума заборгованості складає 17718,00 грн. Згідно з копією виконавчого напису від 13.01.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацькийо Ігор Вікторович на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, вчинив виконавчий напис №2685 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованолсті в сумі 18648,00 грн., (а.с. 13). Із копії постанови приватного виконавця виконавчого окрругу Чернігівської області Приходька Ю.М. від 22.03.2021 вбачається, що на підставі виконавчого напису №2685 від 13.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64924383 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в розмірі 18648,00 грн., (а.с.14). Згідно з копіями постанов від 24.04.2021 року та від 23.03.2021 року (ВП №64924383), приватним виконавецм виконавчого окрругу Чернігівської області Приходьком Ю.М. винесені постанови по накладеню арешту на кошти зі зверненням стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , (а.с. 16-17). Із копій платіжних вимог №64924383 від 24.04.2021року та № 64924383/3 від 15.01.2022 року вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Приходько Ю.М. надіслав в АТ КБ "Приватбанк" та АТ "Універсал банк" вимоги на примусове списання коштів із [PERSON] коштів у сумі 20774,60 грн. та 5951,14 грн, відповідно, (а.с.18-19). Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Положеннями пункту 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до положень пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Вказане право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, (провадження № 12-278гс 18), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року №3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача, зокрема, підтверджували існування безспірної заборгованості, отже позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено витрати на правничу допомогу та порядок їх розподілу між сторонами та стягнення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Повноваження адвоката Радченка О.О. підтверджені договором про надання правової допомоги від 08.02.2022 року, ордером серії СВ №1027602, та свідоцтвом, (а.с. 20-22, 27). Згідно з детальним описом робіт та акту здачі-приняття наданих послуг від 08.02.2022 року всього виконано робіт (надано послуг) на суму 10000 грн., яка сплачена Клієнтом Адвокату, квитанція до прибуткового касового ордера №07 від 09.02.2022 року, (а.с. 25-26). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що відшкодування понесених адвокатських витрат у сумі 10000 грн. не відповідає критеріям розумності, співмірності, та підлягає зменшенню та стягненню з відповідача в розмірі 6000 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивач сплатив 992,40 грн. ( квитанція №0.0.2450517990.1 від 09.02.2022) та 496,20 грн. (квитанція №0.0.2450522287.1 від 09.02.2022) судового збору, (а.с. 11-12).

Outcome: approved