Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви [PERSON] покликалася на те, що у 1982 році [PERSON] побудував житловий будинок в с. Журавків Жидачівського району Львівської області. Будинку присвоєно адресу: [ADDRESS] , проте згодом назву вулиці змінено на [ADDRESS] . Право власності на вищевказаний будинок було зареєстроване Стрийським МБТІ 30.01.1990 під реєстровим № 5 за колгоспним двором, головою якого був [PERSON] . Згідно витягу з погосподарської книги с. Журавків від 27.12.2010 №1861, будинок [ADDRESS] відносився до категорії "колгоспний двір". Учасниками колгоспного двору були: [PERSON] - голова двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] . Після припинення колгоспного двору вони стали фактичними співвласниками житлового будинку, однак право власності спочатку не оформляли. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли грошові кошти, а також його частина житлового будинку та господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . 10.12.2002 [PERSON] звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , що стало підставою для реєстрації спадкової справи №328. [PERSON] відмовилася від спадщини за заповітом в користь [PERSON] . Згодом нотаріус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом відносно грошових коштів. Зазначена інформація міститься в інформаційній довідці зі спадкового реєстру від 27.05.2019. 24.12.2010 Бережницькою сільською радою було прийнято рішення №105 про оформлення права власності на будинок. Беручи до уваги відмови членів колишнього колгоспного двору на користь [PERSON] , виконком вирішив оформити за нею право власності та видати свідоцтво про право власності на 5/6 частин житлового будинку в [ADDRESS] . На підставі цього рішення [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 10.02.2011, а Стрийським МБТІ зареєстровано право власності в електронному реєстрі за реєстраційним №32864208. Оскільки на час розгляду питання про оформлення права власності на будинок [PERSON] вже був покійний, то він не міг юридично оформити свою частину будинку, а також не міг відмовитися від своєї частки у майні колгоспного двору на користь онуки, а тому його 1/6 частина будинку залишилася не переоформленою, а підлягає виключно спадкуванню. Згідно довідки Стрийського МБТІ №1100 від 04.06.2019 право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстрованого в електронному реєстрі №32864208 на 1/6 частину житлового будинку за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . Згодом [PERSON] вирішила юридично оформити спадщину відносно 1/6 частини будинку після смерті свого чоловіка [PERSON] , а тому 04.10.2019 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою №349/02-31 від 04.10.2019 нотаріус відмовив [PERSON] у його видачі, у зв`язку з тим, що у відсутні правовстановлюючі документи на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по [ADDRESS] , що належав померлому і є спадковим майном. Вважаючи, що її спадкові права порушено [PERSON] звернулася до суду із даним позовом. Однак, [INFO] [PERSON] померла, а її правонаступником є [PERSON] , яка просила позов задовольнити та визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/6 частину житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 21.09.2021 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 07.12.2021 /а.с.32-33/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.12.2020 провадження в справі за позовом [PERSON] до Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, третя особа- [PERSON] про визнання права власності на 1/6 будинку в порядку спадкування за законом зупинено до залучення до участі у справі правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] /а.с.42/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.02.2022 до участі у справі в якості правонаступника [PERSON] , яка померла [INFO] було залучено її онуку [PERSON] та поновлено провадження у справі /а.с.46-47/. Ухвалою підготовчого засідання від 28.02.2022 підготовче засідання було відкладено на 08.04.2022 у зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладено /а.с.52/. Ухвалою підготовчого засідання від 28.02.2022 підготовче засідання у зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладено на 08.04.2022/а.с.52/. Ухвалою підготовчого засідання від 08.04.2022 підготовче засідання у зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладено на 04.05.2022/а.с.61/. Ухвалою підготовчого засідання від 04.05.2022 було витребувано з Львівського державного архіву матеріали спадкової справи, а підготовче засідання у зв`язку з неявкою сторін підготовче засідання було відкладено на 26.05.2022 /а.с.77-78/. Ухвалою підготовчого засідання від 04.05.2022 до участі у справі було залучено правонаступника відповідача Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області - Жидачівську міську раду Стрийського району Львівської області /а.с.79-80/. Розгляд справи по суті відбувся 26.05.2022 без участі сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Жидачівську міську раду Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що про відсутність на час розгляду справи матеріалів та іншої інформації, яка б була підставою щодо заперечення чи визнання позову. Наслідки визнання позову передбачені ст. 206 ЦПК України зрозумілі. Розглянути дану справу просить без участі представника. Третя особа, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у підготовче засідання не з`явилася. Подала заяву в якій справу просить розглядати без її участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач по справі не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки і це не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів в підготовчому засіданні. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.05.2022, є дата складення повного тексту судового рішення - 27.05.2022. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25.01.1990 житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] /а.с.8/ Згідно витягу з погосподарської книги № 1861 від 27.12.2010 села Журавків Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області в житловому будинку в [ADDRESS] , станом на 30.06.1990, який відноситься до суспільної групи господарств - колгоспний двір, були зареєстровані та проживали: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука /а.с.10/. Згідно довідки Бережницької сільської ради від 25.07.2019 № 848 в с. Журавків Жидачівського району Львівської області вулиця Галана була перейменована у [ADDRESS] , власником якого був [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] /а.с.9/. Відповідно до довідки Бережницької сільської ради від 27.05.2019 № 626 дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , 5/6 часток, [PERSON] - 1/6 частка. Від імені [PERSON] у виконкомі Бережницької сільської ради було посвідчено заповіт в користь дочки [PERSON] . [PERSON] дійсно проживав та був зареєстрований в с. Журавків до дня смерті - [INFO] . На день його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані дочка - [PERSON] , онука - [PERSON] /а.с.12/. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35866607 від 25.11.2013 було зареєстровано заповіт, який посвідчено 26.02.2002, заповідач: [PERSON] /а.с.13/. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №56303834 від 27.05.2019 після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу /а.с.14/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бережницької сільської ради Жидачівського району від 24.12.2010 №105 Про оформлення права власності було вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на 5/6 частин житлового будинку в [ADDRESS] за [PERSON] /а.с.15/. Згідно витягу на нерухоме майно виданого Бережницькою сільською радою від 10.02.2011 та витягу про державну реєстрацію прав №28959022 від 10.02.2011 житловий будинок за адресою [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить [PERSON] , 5/6 часток /а.с.16, 17/. Відповідно до довідки Стрийського МБТІ від 04.06.2019 № 1100 та технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, технічні характеристики житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Рік побудови 1982, загальна площа - 93,6 кв.м. /а.с.18, 19-21/. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій від 04.10.2019 № 349/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться по [ADDRESS] , що належав померлому і є спадковим майном /а.с.22/. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 12.10.2020 виконавчим комітетом Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис про смерть №42 /а.с.41/. Відповідно до відповіді Жидачівської ДНК від 28.01.2021 №21/02-14 на запит, повідомлено про наявність спадкової справи №429/2020 від 07.12.2020, яка заводилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] за заявою про прийняття спадщини її внучки - [PERSON] , [INFO] /а.с.45/. З оглянутої в судовому засіданні копії Спадкової справи №328 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] встановлено, що [PERSON] звернулась в Жидачівську ДНК 10.12.2002 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] на грошовий вклад в Ощадному банку /а.с.88/. Згідно заяви [PERSON] їй відомо про відкриття спадщини після смерті її батька [PERSON] . Строк на прийняття спадщини нею пропущено . Продовжувати не буде. Не суперечить відносно видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] /а.с.89/. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 23.02.1954 одружилися, після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.90/. Згідно довідки від 09.12.2002 №2450 виданої Жидачівським відділенням Ощадного банку №6313 [PERSON] являється вкладником відділення №6313 /а.с.90 на звороті/. Відповідно до довідки №140 виданої виконкомом Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області про те, що [PERSON] був постійно прописаний і постійно проживав в с. Журавків Жидачівського району до дня смерті [INFO] . [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] /а.с.91/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2002, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] /а.с.92/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Як вбачається з п. 6 постанови Пленум Верховного суду України №20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відтак, оскільки [PERSON] помер [INFO] судом до вказаних правовідносин застосовуються норми законодавства, які діяли на момент смерті останнього, а саме ЦК УРСР від 18.07.1963. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з ст. 524 статті ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно приписів ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , після її смерті за заявою про прийняття спадщини від її внучки - [PERSON] , [INFO] , була заведена спадкова справа №429/2020 від 07.12.2020, а відтак остання є правонаступником [PERSON] . Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є правонаступником [PERSON] , яка померла, [INFO] , яка в свою чергу була єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Окрім того, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 5/6 частин спірного житлового будинку. Відтак, враховуючи наведене, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/6 частку спірного житлового будинок після смерті [PERSON] , якому як члену колгоспного двору належала 1/6 частка спірного будинковолодіння. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості; відповідач по справі проти задоволення позовних вимог не заперечує, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved