Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , зареєструвала із відповідачем [PERSON] шлюб 31 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Немирівського районного управління юстиції, про що в цей же день було зроблено актовий запис за № 139, і відповідно видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Від спільного проживання у шлюбі сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . На початку спільного сімейного життя між сторонами практично не виникало ніяких серйозних непорозумінь чи негараздів. Однак, приблизно рік тому назад сімейні відносини погіршились. На даний час [PERSON] вважає, що шлюбні відносини фактично припинились і не можуть бути поновлені. Дитина проживає разом із матір`ю у будинку батьків позивача, а відповідач у будинку своїх батьків. Після фактичного розірвання сімейних стосунків дитина перебуває в основному на повному матеріальному забезпеченні позивача. Відповідач не надає коштів для утримання дитини та належної матеріальної допомоги. Тому позивач вважає, що утримання дитини в повному обсязі лежить в рівних долях на обох батьках. Як стверджує позивач, що відповідач отримує стабільний дохід в розмірі 15 000 гривень. внаслідок роботи у будівельній сфері за кордоном та його заробітна плата є достатньою для утримання не тільки його, а ще й спільної неповнолітньої дитини. Ціна позову позивачем розрахована з врахуванням ймовірної заробітної плати відповідача та з врахуванням частки від його всього заробітку, яку вона просить стягнути помножену на шість місяців. Просила суд задовольнити її позов та стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у частці від заробітку доходу відповідача в розмірі 30% щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виклад позиції відповідача. Від представника відповідача адвоката Діденко Н.П. надійшов відзив на позов із викладенням заперечень щодо заявлених позовних вимог. У своєму відзиві представник відповідача зазначає, що позовні вимоги відповідач визнає частково з підстав необґрунтованості та безпідставності, зважаючи на наступне. Позивач зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні, а з боку відповідача з часу припинення подружніх стосунків жодної матеріальної допомоги не надходило, однак це не відповідає дійсності,оскільки дитина проживала з батьками відповідача, відвідував дитячий садок за місцем проживання відповідача, що суперечить доводам позивача та не підтверджується належними доказами. Окрім того відповідач не заперечував жодного разу щодо утримання своєї дитини та надання їй матеріальної допомоги, однак дане питання із відповідачем у досудовому порядку не вирішувалося. Та всупереч даним обставинам до подання позову до суду відповідач зазначає, що він у добровільному порядку перераховував кошти позивачу про що надав відповідні докази. Тому просить суд позов задовольнити частково та згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ј частини від його заробітку. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяви та клопотання пов`язаних із розглядом даної справи від позивача та відповідача до суду не надходили. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали суду від 14.04.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 05.05.2022 року на 10:00 год. без повідомлення (виклику) учасників справи. З метою встановлення місця проживання відповідача судом здійснювався запит до адресно-довідкового бюро при ГУДМС України у Вінницькій області, а тому ухвалу суду від 14.04.2022 року було направлено на адресу відповідача, яка збігається із адресою зазначеною у позові разом з копією позовної заяви, додатками до неї і судовою повісткою. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву із викладенням своїх заперечень. Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення позивача та відповідача про розгляд справи і реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що дійсно позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO] батьком якого у його свідоцтві про народження записаний відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 21.04.2016 року (а.с. 6,7) Довідкою № 165 від 07.04.2022 року підтверджується, що неповнолітня дитина [PERSON] [INFO] , проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні (а.с.8). Відомостей про те, що відповідач працює та отримує заробітну плату, позивач суду не надала. Але разом з тим, відповідач подав відзив на позов та надав докази того, що він є працездатним, та постійно здійснював грошові перекази на адресу позивача тим самим добровільно надавав матеріальну допомогу, що підтверджується копіями щомісячних постійних платежів(а.с.19-50) Довідкою Райгородської сільської ради № 6 від 18.04.2022 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] з 01.11.2021 року по 24.02.2022 року відвідував КЗ Осетинський ЗДО «Пролісок» Райгородської сільської ради (а.с.18) Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх вимог, а саме ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання дитини. Предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів. Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, Суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79 та 80 цього ж Кодексу, вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можливо встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Підставою даного позову є фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а також правові норми, на які вона посилається в підтвердження своїх позовних вимог, а саме небажання відповідача в добровільному порядку надавати допомогу на утримання спільної дитини та бажання позивача стабільно отримувати від відповідача таку належну матеріальну допомогу. Предметом позову є вимоги позивача до відповідача про стягнення аліментів З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, а тому має можливість надавати допомогу на утримання дитини, однак, позивачем не надано на огляд суду належних доказів, що станом на час розгляду даної справи відповідач працює та отримує стабільний дохід. Крім того позивачем не надано доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача у добровільному досудовому порядку. Відповідач стверджує, що він є працюючим та не ухиляється надавати матеріальну допомогу і згоден сплачувати аліменти у розмірі ј частини від його доходу, а тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України Про Державний бюджет України на 2021 рік Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд враховує той факт, що відповідач жодним чином не зазначив, що не може за станом здоров`я чи через інші об`єктивні обставини сплачувати аліменти, однак надав докази, що надавав таку допомогу та згоден сплачувати аліменти в розмірі ј частині від його доходу. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про судовий збір , а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Висновки суду За таких обставин, враховуючи вік дитини, потреби фізичного, духовного, соціального розвитку, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір , від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства ,

Outcome: partial