Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

29.11.2021 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. В обґрунтування зазначає, що вона з 2015 року проживала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу стали проживати разом, вести спільне господарство, як у квартирі, належній [PERSON] так і у належному матері [PERSON] садовому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, разом купували продукти харчування, готували їжу, утримували житло, разом проводили спільний час, у т.ч. відпочинок. Факти існування зазначених вище обставин підтверджується доказами, а саме: У квартирі [PERSON] ( квартира [ADDRESS] ) встановлювалися нові лічильники на ГВП та ХВП, та [PERSON] приймала участь у цьому процесі, у т.ч. у складенні необхідного Акту про опломбування лічильників; проведення [PERSON] та [PERSON] спільного часу, у т.ч. разом із спільними знайомими та друзями, вбачається із фотокарток, на яких вони зображені разом, та контекст фотокарток вказує на існування між ними близьких відносин; факт існування відносин між [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити свідки, а саме, сусіди по будинкам, які разом із ними спільно вигулювали собак, тобто мали спільні інтереси, а тому знали про особисте життя [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю - це [PERSON] ,, [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю, але шлюб не укладали, так, як кожен із них на той час не вбачав у цьому необхідності. Влітку 2021 року [PERSON] сильно захворів, у зв`язку із чим був доставлений для проходження стаціонарного лікування до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» де знаходився з 16 липня 2021 по 24 липня 2021, так як [INFO] він помер, що вбачається із копії Довідки від 15.11.2021 за вих. № 061/104-4348/07. У свою чергу вбачається із копії Виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 12211, виданої за заявою цивільної дружини пацієнта [PERSON] від 10.11.2021, хворий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 16.07.2021 по 24.07.2021, виписаний у зв`язку зі смертю, причиною якої були: - ребро-васкулярна хвороба, порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, гіпертонічна хвороба, гостра серцево-судинна, дихальна недостатність. Факт смерті [PERSON] Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) було видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Під час перебування [PERSON] на лікуванні, [PERSON] постійно доглядала його, відвідувала у лікарні, приносила усі необхідні продукти та напої, побутові речі, ліки. Після смерті [PERSON] , [PERSON] здала на тимчасове зберігання у Деснянське УП ГУНП у м. Києві належну [PERSON] мисливську гладкоствольну рушницю, що також підтверджує факт їх спільного проживання. Так як після смерті [PERSON] не залишилося нікого із рідних, [PERSON] вважаючи себе єдиним спадкоємцем померлого, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та було відкрито спадкову справу № 68530014. Нотаріусом було повідомлено [PERSON] , що в неї на даний час відсутні документи, які б підтверджували право на спадкування після [PERSON] за законом, так як вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю може бути встановлено лише у судовому порядку, у зв`язку з чим [PERSON] звертається до суду для встановлення юридичного факту про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбних відносин. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2021 заява залишена без руху та надано час для усунення недоліків. 13.12.2021 на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про усунення недоліків по справі. 17.12.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження та призначено до розгляду. Заявник та представник заявника у судовому засіданні підтримали заяву та просили задовольнити її. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, при вирішення питання по суті покладається на розсуд суду. У судовому засіданні було заслуховано у якості свідка [PERSON] (проживаюча в [ADDRESS] ), яка повідомила, що заявниця [PERSON] її сусідка і знала померлого, товаришували, вважає, що вони були чоловіком та дружиною, жили разом. Не одноразово була у них дома. Свідок [PERSON] (проживаючий в [ADDRESS] ), який повідомив, що він знайомий з заявницею, оскільки його батьки також собаководи, гуляли разом з [PERSON] та [PERSON] з собаками іноді зустрічались, вони були разом, як сім`я, бачив їх разом десь з 2016 року Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, дійшов до наступного. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі Проніна проти України ). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України ). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У абзаці 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Окрім того, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України ). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 316 ЦПК України). Враховуючи факт проживання та реєстрації [PERSON] на території Деснянського району м. Києва, зазначена подається до Деснянського районного суду м. Києва, з дотриманням правил підсудності, визначених ст. 316 ЦПК України. вона з 2015 року проживала з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу стали проживати разом, вести спільне господарство, як у квартирі, належній [PERSON] так і у належному матері [PERSON] садовому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, разом купували продукти харчування, готували їжу, утримували житло, разом проводили спільний час, у т.ч. відпочинок. Факти існування зазначених вище обставин підтверджується доказами, а саме: У квартирі [PERSON] ( квартира [ADDRESS] ) встановлювалися нові лічильники на ГВП та ХВП, та [PERSON] приймала участь у цьому процесі, у т.ч. у складенні необхідного Акту про опломбування лічильників; проведення [PERSON] та [PERSON] спільного часу, у т.ч. разом із спільними знайомими та друзями, вбачається із фотокарток, на яких вони зображені разом, та контекст фотокарток вказує на існування між ними близьких відносин; факт існування відносин між [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити свідки, а саме, сусіди по будинкам, які разом із ними спільно вигулювали собак, тобто мали спільні інтереси, а тому знали про особисте життя [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю - це [PERSON] ,, [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] , проживали разом однією сім`єю, але шлюб не укладали, так, як кожен із них на той час не вбачав у цьому необхідності. Влітку 2021 року [PERSON] сильно захворів, у зв`язку із чим був доставлений для проходження стаціонарного лікування до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 1» де знаходився з 16 липня 2021 по 24 липня 2021, так як [INFO] він помер, що вбачається із копії Довідки від 15.11.2021 за вих. № 061/104-4348/07. У свою чергу вбачається із копії Виписки із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого № 12211, виданої за заявою цивільної дружини пацієнта [PERSON] від 10.11.2021, хворий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 16.07.2021 по 24.07.2021, виписаний у зв`язку зі смертю, причиною якої були: - ребро-васкулярна хвороба, порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом, гіпертонічна хвороба, гостра серцево-судинна, дихальна недостатність. Факт смерті [PERSON] Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) було видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Під час перебування [PERSON] на лікуванні, [PERSON] постійно доглядала його, відвідувала у лікарні, приносила усі необхідні продукти та напої, побутові речі, ліки. Після смерті [PERSON] , [PERSON] здала на тимчасове зберігання у Деснянське УП ГУНП у м. Києві належну [PERSON] мисливську гладкоствольну рушницю, що також підтверджує факт їх спільного проживання. Так як після смерті [PERSON] не залишилося нікого із рідних, [PERSON] вважаючи себе єдиним спадкоємцем померлого, звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та було відкрито спадкову справу № 68530014. Нотаріусом було повідомлено [PERSON] , що в неї на даний час відсутні документи, які б підтверджували право на спадкування після [PERSON] за законом, так як вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а факт проживання чоловіка та жінки однією сім`єю може бути встановлено лише у судовому порядку, у зв`язку з чим [PERSON] . За змістом статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 2 статті 1223 ЦК України передбачено, що в разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені в статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Частиною 1 статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, до четвертої черги спадкоємців згідно вимог ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови № 5 від травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю має для [PERSON] юридичне значення, оскільки дає право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на зазначене вище, заявником суду надано належні та допустимі докази на підтвердження заяви, і іншим способом підтвердити факт спільного проживання, ніж звернення до суду, [PERSON] не має, а відтак у судовому порядку підлягає встановленню факт проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу з 2015 року по день смерті [PERSON] - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати віднести за рахунок заявника [PERSON] .

Outcome: approved