Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 09 червня 2017 року. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив у позові, що протягом останніх шість місяців сімейні стосунки між ними поступово погіршувались, що призвело до постійних сварок та , як наслідок до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Тому вважає, що їх шлюб існує лише формально й подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить його інтересам та намірам. Просить шлюб з відповідачкою розірвати, їхніх дітей після розірвання шлюбу залишити на подальше проживання, виховання та утримання при батькові [PERSON] . \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Також зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою просить їхніх дітей залишити на вихованні, утриманні та проживанні разом з ним [PERSON] . \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу та про те , щоб їхніх дітей після розірвання шлюбу залишити на вихованні, утриманні та проживанні разом з позивачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~ Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб 09 червня 2017 року, виконкомом Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом № 2, який на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей:донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] .Довідкою, яка видана старостою Стужицького старостинського округу, вбачається, що [PERSON] має слідуючий склад сім`ї: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] . Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні характери та розходження поглядів на шлюб і сім`ю. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала повністю, тому строк для примирення подружжю не надавався. \~ \~ \~ \~ За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Також встановлено, що за згодою подружжя вони визначили місце проживання дітей після розірвання шлюбу, разом з батьком. Відповідно до ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Статтею 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Пленум Верховного суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що при розірванні шлюбу судам необхідно визначати місце проживання дитини. В постанові Верховного Суду від 22.12.2021 року, у справі № 339/143/20, зазначено про наступне: що загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу, У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~ Суд встановив, що між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, а тому вважає, що двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] слід залишити їх місце проживання разом з батьком [PERSON] , та залишити їх на його вихованні , утриманні . \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved