Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

02.02.2022 представник позивача адвокат Рукавець О.В., діючи від імені [PERSON] , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі за текстом АТ «Ідея Банк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі за текстом ВДВС), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 16292 від 12.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., 11.01.2022 ВДВС відкрито виконавче провадження № 68082083 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в сумі 165834,14 грн. Представник позивача вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вимоги, пред`явлені банком, не є безспірними. Так, у порушення вимог п. 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, виконавцю не був наданий нотаріально посвідчений договір, укладений між [PERSON] та АТ «Ідея Банк». Крім цього, представник позивача зазначає, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу та неуповноважена видавати виконавчий напис щодо боржника, місцем проживання якого є м. Тернопіль. Також, на думку представника позивача, відповідач не дотримався вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» та не повідомив позивача про вчинення по відношенню до неї стягнення. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2022, постановленою у справі № 607/1546/22, вжиті заходи забезпечення даного позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68082083, відкритому на підставі виконавчого напису № 16292 від 12.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. За таких підстав представник позивача просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 16292 від 12.11.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., а також вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.02.2022 позовна заява залишена без руху з наданням представнику позивача строку для усунення її недоліків. 10.02.2022 представник позивача усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 15.03.2022 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача АТ «Ідея Банк», у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити з таких підстав. Відповідач зазначає, що між банком та [PERSON] 24.06.2019 укладений кредитний договір, за умовами якого позивач отримала кредит у сумі 113294 грн. Однак позивач свої зобов`язання за договором не виконувала, а тому станом на 07.10.2021 у неї виникла заборгованість у сумі 163934,14 грн. У зв`язку з цим відповідач надсилав позивачу повідомлення-вимогу про необхідність сплатити заборгованість. Оскільки позивач борг не сплатила, відповідач подав до нотаріуса заяву про видачу виконавчого напису. Відповідач вважає, що надав усі необхідні документи, визначені п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, зокрема оригінал кредитного договору та документи на підтвердження безспірності вимог та наявної у відповідача заборгованості. Відповідач зазначає, що оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 не зазначено, з якому моменту втрачає чинність постанова КМУ № 662 від 26.11.2014, така постанова ще діє та підлягає застосуванню. Крім цього, відповідач зауважує, що відповідно до п. 1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Відтак приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. мала право вчинити даний виконавчий напис, не зважаючи на те, що місцем проживання боржника є м. Тернопіль. Також відповідач вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Відповідач зазначає, що дана справа є типовою, а доводи позовних вимог ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому заперечує проти стягнення таких витрат. У судове засідання 17.05.2022 позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання, не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 17.05.2022 уповноважений представник відповідача АТ «Ідея Банк», належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився. Під час подання відзиву представник відповідача просив здійснити розгляд справи без його участі. У судове засідання 17.05.2022 третя особа відділ державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, явку уповноваженого представника не забезпечив. Правом подання пояснень третьої особи не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від третьої особи до суду не надходило. У судове засідання 17.05.2022 третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., належним чином повідомлена про дату, час та місце цього засідання, не з`явилася. Правом подання пояснень третьої особи не скористалася. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що 24.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений договір кредиту та страхування № Z06.00211.005406226, що підтверджується копією даного договору, наданою позивачем. 12.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16292, згідно з яким з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» стягується заборгованість за вказаним вище договором за період з 25.07.2021 до 07.10.2021 включно у сумі 165834,14 грн, з яких: 95899,18 грн строковий основний борг; 8665,15 грн прострочений основний борг; 13398,79 грн прострочені проценти; 6842,30 грн строкові проценти; 15147,86 грн строкова плата за обслуговування кредиту; 23871,84 грн прострочена плата за обслуговування кредиту; 109,02 грн пеня; 1900 грн плата за вчинення виконавчого напису. Указані обставини підтверджуються виконавчим написом, копію якого долучено до матеріалів справи. Згідно з заявою про відкриття виконавчого провадження від 21.12.2021 даний виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання. Постановою Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Рудої О.М. від 11.01.2022 для примусового виконання виконавчого напису № 16292 від 12.11.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 68082083. Відтак суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з вчиненням та виконанням виконавчого напису нотаріуса та регулюються Законом України «Про нотаріат» та іншими нормативно-правовими актами в редакції, чинній на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а саме станом на 12.11.2021. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом встановлений Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно\~з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 87 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі за текстом - Перелік документів), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Слід враховувати, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, в свою чергу, внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних відносин, можливе лише за нотаріально посвідченими договорами. При цьому для вчинення виконавчого напису стягувач повинен надати нотаріусу відповідну заяву (п.п. 2.1. глави 16 Порядку), оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 та в якій зазначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З матеріалів справи вбачається, що в порушення наведених вище норм, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса відповідачем було надано приватному нотаріусу оригінал договору кредиту та страхування № Z06.00211.005406226 від 24.06.2019, укладеного між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , який не є нотаріально посвідченим, а відтак не є документом, за яким стягнення заборгованості може провадитись у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому. Отже, вчинення виконавчого напису нотаріуса на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відтак суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі й установлює та зазначає в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, обґрунтовуючи позов, позивач посилається і на те, що нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис був вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум, які були нараховані відповідачем. Крім того, відповідачем не було надіслано позивачу письмову вимогу про усунення порушень. Однак такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження належними та достатніми доказами під час судового розгляду. Натомість відповідач на підтвердження наявності кредитної заборгованості до відзиву долучив виписку з банківського рахунку позивача, відкритого на виконання умов договору кредиту та страхування № Z06.00211.005406226 від 24.06.2019, за період з 24.06.2019 до 11.11.2021, у якій зазначено про наявну заборгованість станом на 07.10.2021 у сумі 163934,14 грн, а також надав детальний розрахунок по цьому кредиту. Більше того відповідач надав копію вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07.10.2021 з розрахунком заборгованості позивача, які надсилались останній рекомендованим поштовим відправленням, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень № 4 ф.103, копією фіскального чека, описом вкладення в цінний лист та роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти про вручення поштового відправлення. Так само суд відхиляє доводи позивача в тій частині, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не мала право вчинити спірний виконавчий напис поза межами свого нотаріального округу, оскільки місцем проживання боржника є м. Тернопіль. Такі доводи спростовуються положеннями п. 1.4 глави 16 Порядку, згідно з якими виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. З урахуванням викладеного, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що виконавчий напис № 16292 від 12.11.2021 є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. на підставі договору кредиту та страхування № Z06.00211.005406226 від 24.06.2019, який не був нотаріально посвідчений, а відтак позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також позивач при зверненні до суду з даним позовом просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн, судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Частина 2 ст. 141 ЦПК України визначає, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд встановив, що відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 297 та Договору про надання правової допомоги № 20/22-ц від 25.01.2022 [PERSON] та адвокат Рукавець О.В. уклали договір, предметом якого є послуги правової допомоги та представництва клієнта, пов`язані з веденням справи про визнання виконавчого напису № 16292 від 12.11.2021 таким, що не підлягає виконанню. Пунктом 2.1 вказаного договору визначено, що вартість послуг за договором становить 1000 грн за 1 год. роботи. Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат сторони погодили, що адвокат надав клієнту такі послуги: ознайомлення з матеріалами справи, надання консультацій, визначення правової позиції (2 год., 2000 грн); підготування документів, написання та подання заяви про забезпечення позову (2 год. 2000 грн); підготування документів та написання позовної заяви (1 год., 1000 грн). Оплата позивачем коштів за надання правової допомоги по договору № 20/22-ц від 25.01.2022 у сумі 5000 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера. Отже, наданими представником позивача доказами на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу та матеріалами цивільної справи підтверджується як розмір винагороди адвоката - гонорар у сумі 5000 грн, так і факт отримання позивачем послуг адвоката на виконання укладеного між ними договору про надання правової допомоги в межах розгляду даної цивільної справи. Ураховуючи положення ч. 6 ст. 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає, що відповідачем не доведено неспівмірність понесених позивачем витрат, в той час як витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають стягненню з відповідача у справі. Також при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 1029295775 від 31.01.2022. Доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 496,20 грн позивач не надала. Відтак з урахування вказаних норм закону сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також відповідно\~до ч.\~7,\~8\~ст.\~158\~ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З урахуванням даних норм закону, враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, та приймаючи до уваги відсутність клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, суд не вбачає підстав для скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.01.2022, постановленою у справі № 607/1546/22.

Outcome: approved