Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Виклад позиції позивача ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» звернулась до Немирівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи її тим, що 27.11.2020 р. між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та [PERSON] було укладено Договір страхування № 330.0000007.402.9397, за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Тойота», державний номер [NUMBER] . Згідно Довідки про ДТП, 24.07.2021 р. у м. Київ, по вул. Андрія Малишка, 39 А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота», державний номер [NUMBER] та автомобіля марки «КІА», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року., зазначена ДТП сталася з вини водія [PERSON] Представником страхувальника було подано до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» Заяву на виплату страхового відшкодування. Виходячи з чинності страхового захисту, результатів розслідування страхового випадку та Договору страхування, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було сплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 110 343, 19 грн. , що підтверджується Платіжним дорученням, шляхом оплати ремонтних робіт згідно з Рахунком №8655 від 21.08.2021 року. Внаслідок цього, Відповідач зобов`язаний відшкодувати Позивачу збиток, який було завдано в результаті ДТП, що мала місце 24.07.2021 року у розмірі 110\~343 грн. 19 коп. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 07.04.2022 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача 20.04.2022 року від відповідача на адресу Немирівсього районного суду Вінницької області надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що через військовий стан в Україні відповідач позбавлена можливості укласти угоду з адвокатом та отримати правову допомогу. 27.05.2022 року на електронну адресу Немирівського районного суду Вінницької області від відповідача надійшла заява щодо перенесення розгляду справи до закінчення правового режиму воєнного стану. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 на всій території України введений воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Суд оцінює критично подану заяву відповідача про відкладення розгляду справи до закінчення режиму воєнного стану, оскільки, як вбачається із заяв, поданих відповідачем, вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Правом подати у встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Копія ухвали про відкриття провадження у справі із копією усіх документів по справі відповідачу було надіслано на адресу її місця проживання, яка збігається із тією, яка була зазначена позивачем у позовній заяві та у заявах, які подавала сам відповідач. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Також Суд зазначає, що на території м. Немирів Вінницького району Вінницької області не проводилося активних бойових дій, відповідачем не надано доказів вступу до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України. Зважаючи на вище викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи до закінчення режиму воєнного стану в Україні. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 07.04.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалах. Відповідно до п. 1 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України ). Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін cторони до суду не подавали. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) уклали договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000007.402.9397, за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «Тойота», державний номер [NUMBER] . Строк дії договору встановлено до 24:00 29.11.2021 року (а.с.4) Згідно із копією постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2021 року, вбачається, що водій [PERSON] , 24.07.2021 року близько 21 години 30 хвилин в м. Києві по вул.. Малишка, 39-а, керуючи транспортним засобом «КІА» д/н [NUMBER] не дотрималася безпечної дистанції та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Тойота» д/н [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів. [PERSON] визнано винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8) У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 27.07.2021 року [PERSON] звернувся до Страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.9-11) Як вбачається із рахунку на оплату № 8655 від 21 серпня 2021 року, який виконаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнично-технічне підприємство «Інжпроект», сумарна вартість товарів (роботи, послуги) становить 110\~343,19 (а.с.17) Відповідно до копії платіжного доручення № 36162 від 30 серпня 2021 року, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» сплатило ТОВ «ВТП «Інжпроект» 110\~343,19 грн. Призначення платежу: страхове відшкодування за а/м. Toyota [NUMBER] зг. с/а № 1652.206.21.02 від 26.08.2021, стр. [PERSON] (а.с.21) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно до статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону України Про страхування страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України Про страхування предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 Совтрансавто - Холдинг проти України , а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 Брумареску проти Румунії встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки , при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно постанови Верховного суду від 25.03.2019 року у цивільній справі №591/3152/16-ц, зроблено висновок про те, що факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. При цьому в постанові від 30.10.2019 року в справі №753/19288/14-ц, Верховний Суд також зазначив, що ...у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, шо понесла відповідні витрати. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ (висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 910/9396/17 та постанові від 06 липня 2019 року у справі №924/675/17) Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація . Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України Про страхування встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст. 261, ст. 262 ЦК України). В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України Про страхування , з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Висновки суду Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному розгляді справи зібрані по справі докази,

Outcome: approved