Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

6 травня 2022 року позивач звернувся в суд з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем; визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою його місця проживання [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача. Позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають двоє спільних дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що спочатку спільне життя складалось добре, однак з часом відносини почали погіршуватись в результаті чого з грудня 2021 року шлюбні відносини між ними припинились. Сторони неодноразово намагались примиритись та відновити сім`ю, проте зусилля не дали результату. На даний час шлюб носить формальний характер, без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення та збереження між сторонами шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Сторони проживають окремо і разом проживати не бажають. Майновий спір між сторонами відсутній. Крім того, після розірвання шлюбу спільна дочка сторін [PERSON] за їх домовленістю продовжуватиме проживати з батьком [PERSON] , а спільний син [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Процесуальні дії, заяви та клопотання. 13.05.2022 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Як вбачається з поштових повідомлень, наявних в матеріалах справи, позивач [PERSON] 24.05.2022 та відповідач [PERSON] 23.05.2022 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. 25.05.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої остання просила проводити розгляд справи у її відсутність та не надавати строк на примирення. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу та повністю визнала позовну вимогу щодо визначення місця проживання малолітньої дочки [PERSON] разом з батьком [PERSON] . З огляду на вищезазначене суд на підставі частини 5 статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який 27 липня 2014 року був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 168 (а.с.8). Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] позивач і відповідач від шлюбу мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Позивач та відповідач як одна сім`я не живуть, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Мотиви суду. Норми права, які застосовані судом. Один із членів сім`ї (чоловік чи жінка) або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України) й це право підлягає судовому захисту. Згідно з частини 1 і 2 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статті 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позов підлягає задоволенню, оскільки позивач не бажає жити з відповідачем однією сім`ю, а примушування жінки жити з чоловіком проти її волі, законом не допускається. Крім того, згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що при розірванні шлюбу судам необхідно визначати місце проживання дитини. В постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 р. У справі N 200/952/18 зазначено про наступне: «Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас місцевим судом під час розгляду цієї справи не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами».

Outcome: approved