Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач звернувся у червні 2021р. в суд з позовом до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:\~ Державна архітектурно-будівельна інспекція України, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про приведення до попереднього стану горища над квартирою [ADDRESS] , шляхом відновлення дахового покриття з демонтажем віконного прорізу, демонтування цегляного фундаменту висотою 1м та перестінок із дерева, розташованих парарельно один одному на даному фундаменті, за рахунок коштів відповідача, стягнення судових витрат. Вимоги позову обґрунтував позивач тим, що 26.12.2013р. було зареєстровано управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області Декларацію про початок виконання будівельних робіт, поданою [PERSON] . Однак 03.02.2015р. було повідомлено Департаментом виконкому про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 02.12.2013р. виданих [PERSON] , згідно прийнятого рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 27.01.2015р. №22. Нові містобудівні умови та обмеження забудови [PERSON] не видавались. Постановою Івано-Франківського міського суду від 21.04.2016р., яка набрала законної сили після перегляду апеляційною та касаційною інстанціями, встановлено, що будинок по [ADDRESS] є памяткою архітектури місцевого значення. Проведена відповідачем реконструкція квартири [ADDRESS] щодо виконання робіт із надбудовою та встановленням двох перестінок з деревянного бруса на цегляній основі (в 4 ряда цегли) та влаштування вікна порушує право позивача, який проживає в квартирі [ADDRESS] цього ж будинку. На підставі наявності факту самочинного будівництва за ст.376 ЦК України, та порушенного права на користування та розпорядження спільним майном (горищем загального користування) й підстав для усунення таких перешкод за ст.386, 391 ЦК України, позивач просив позов задовольнити. 30.07.2021р. надійшло пояснення від третьої особи ДАБІ України, в яких зазначено, що роботи із реконструкції відповідачем розпочато за декларативним принципом - наявності Декларації 2013р. та містобудівних умов та обмежень 2013р., однак ці документи не надавали йому право дій на зміну пам`ятки архітектури місцевого значення. Третя особа подавала позов до суду в порядку адміністративного судочинства, однак Львівський апеляційний адміністративний суд після задоволення позовних вимог закриваючи провадження у справі ухвалою від 13.07.2017р. зазначив про наявність саме цивільного спору. Було подано повторно позов в порядку цивільного судочинства, який було теж задоволено, однак Апеляційний суд Івано-Франківської області закриваючи провадження у справі ухвалою від 08.08.2019р. р. зазначив про наявність знову саме адміністративного спору. Тому, позов власника квартири в будинку, тобто позивача, права якого порушуються,\~ є обгрунтований та підлягає до задоволення. Розгляд справи просили проводити за відсутності представника. 12.08.2021р. до суду надійшов від представника відповідача відзив на позов, в якому вказано, що [PERSON] як власник квартири [ADDRESS] письмово повідомив 16.10.2013р. КП «ЄРЦ» про наміри на переобладнання належного йому приміщення площею 42 м.кв. горища над квартирою\~ з долученням такого до своєї квартири, виготовив проект реконструкції, отримав 02.12.2013р. від Департаменту виконкому містобудівні умови та обмеження на реставрацію з пристосуванням горища над квартирою, отримав від ДАБК області Декларацію про початок виконання будівельних робіт, а також отримав погодження 05.09.2014р. від органу охорони культурної спадщини, яке є чиним, на проведення ремонтних робіт та реконструкцію квартири з горищем над нею. Рішення виконкому від 27.01.2015р. про скасування містобудівних умов та обмежень було оскаржено відповідачем до суду. Кримінальне провадження, зареєстроване 24.07.2014р., у 2017 році було закрите. Позивачем не доведено, що діями відповідача за наявності документації та без ознак самочинного будівництва завдано шкоди, зовнішний вигляд пам`ятки архітектури не змінено, постанова Інспекції ДАБК про притягнення до адмінвідповідальності [PERSON] за ухилення від проектної документації при реконструкції горища скасована Івано-Франківським міським судом 11.11.2014р. Просив у задоволенні позову відмовити. 20.10.2021р. позивач подав відповідь на відзив. Ухвалою від 20.10.2021р. у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з підстав підсудності даного спору адміністративному судочинству відмовлено. Позивач у судових засіданнях вимоги позову підтримав. Додатково пояснив, що позовні вимоги також заявлені ще й з тим, що йому завдається шкода, яка полягає в тому, що в його квартирі від робіт відповідача появилися значні тріщини, відійшли навіть плінтуси від підлоги через зміщення стін, які не пов`язані саме з часом експлуатації будинку, затікають стіни, а все почалося саме після робіт відповідача. Відповідач взагалі не йде на врегулювання спору з мешканцями, зокрема й позивачем, [PERSON] не появляється в будинку, бо не живе в своїй квартирі й не експлуатує її. Представник відповідача вимоги позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Додатково зазначив, що роботи по реконструкції горища над квартирою (а не самої квартири) були проведені на підставі наявної документації у відповідача, без відхилення від неї, позивач не надав експертизи, яка б визначила завдану йому шкоду (матеріальну чи моральну), а отже завдання збитків позивачу не доведено. Тріщини в житлі позивача могли утворитись й на підставі експлуатації самого житлового будинку, чи у зв`язку з іншими факторами, наприклад наявністю проїздної дороги поряд будинку. Жодним рішенням суду не було встановлено наявність завданої шкоди мешканцям будинку, які надали були згоду відповідачу на реконструкцію. Третя особа 1 Державна архітектурно-будівельна інспекція України підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у поясненнях, просили проводити розгляд справи за відсутності представника. Треті особи 2,3: [PERSON] і [PERSON] підтримали вимоги позову та пояснили, що документацію та дозвіл від мешканців [PERSON] отримав саме на реконструкцію квартири, а не горища над нею, яке є спільною власністю мешканців будинку. Приведення до попереднього стану спільного горища відповідачем усуне наявне вже порушення конструкції даху, через яку весь третій поверх протікає в т.ч. у квартири третіх осіб, які знаходяться на останньому третьому поверсі, є тріщини у всіх квартирах та фундамент порушено через навантаження по реконструкції горища над квартирою, що проведене відповідачем. Оскільки не має дозвільних документів у відповідача, то немає необхідності проводити й експертизу, про яку вказує представник відповідача та нести й так непосильні витрати, які вже є наявними через необхідність підтримання власних квартир, пов`язані з даним спором. Третя особа 3 в судові засідання не з`явилася, письмові пояснення не подавала. Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього (відзив), письмові пояснення третьої особи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у сукупності, суд приходить до висновку що позов частково обгрунтований, а позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] є трьохповерховим, квартира позивача під [ADDRESS] , відповідача - №15, третіх особ - № [NUMBER] , всі вони знаходяться на останньому третьому поверсі даного житлового будинку. 26.12.2013 року [PERSON] подав Декларацію про початок виконання будівельних робіт на реконструкцію двокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.12-14), в якій зазначено, що така реконструкція ІІІ складності і експертиза проекту не вимагається. Згідно самого Проекту реконструкції квартири [ADDRESS] , виготовленого у 2013 році на замовлення [PERSON] (а.с.16-17), другий рівень в квартирі влаштований за рахунок горища, передбачав як демонтування отвору в перекритті (вихід на другий рівень, тобто горище), так і влаштування перегородок (стін) на горищі, врізку дахового вікна та конструкцію самого даху. Відповідно до частин першої та другої статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на час початку таких відповідачем) право на виконання будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Частиною сьомою цієї ж статті передбачено підстави скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, до яких, зокрема, віднесено: встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що реєстрація декларації про початок будівництва є обов`язковою умовою для початку виконання будівельних робіт. Відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію). 03.02.2015р. була проведена позапланова перевірка Управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області на підставі листа ДМА щодо скасувань містобудівних умов та обмежень, необхідності перевірки достовірних даних у зареєстрованій Декларації, в присутності відповідача. Складено Акт про те, що згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 27.01.2015р. №22 скасовано містобудівні умови та обмеження видані [PERSON] , нові не видавались, а Декларація підлягає скасуванню (а.с.9-10). Цього ж дня, 03.02.2015р. на підставі позапланової перевірки в ході якої виявлено недостовірні дані у зареєстрованій Декларації про початок будівельних робіт, замовником якої є [PERSON] , даним управлінням ДАБІ в Івано-Франківській області видано Наказ №7, яким скасовано Декларацію про початок будівельних робіт від 26.12.2013р. (а.с.11). Повідомлено [PERSON] , в т.ч. щодо можливості повторної подачі декларації згідно вимог законодавства, після усунення підстав для скасування (а.с.15). Даний наказ управління ДАБІ в Івано-Франківській області - є чиним. Нові містобудівні умови та обмеження забудови [PERSON] не видавались, що підтверджено і в судових засіданнях сторонами. Позивач для обгрунтування підстав позовних вимог посилався на наявність судових рішень, предметом яких був розгляд питання приведення до попереднього стану спірного горища над квартирою [ADDRESS] , однак позивачем у тих судових справах виступала Державна архітектурно-будівельна інспекція України. Так, дійсно 22.02.2017р. була прийнята Івано-Франківським окружним адміністративним судом постанова у справі №809/1889/16 про задоволення позовних вимог Державної архітектурно-будівельної інспекції України до [PERSON] про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири [ADDRESS] та зобов`язання демонтувати перестінки з дерев`яного бруса, які влаштовані на цегляній основі, а також влаштоване вікно (а.с.18-22). Однак, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017р. закрито провадження у адміністративній справі та зазначено щодо розгляду спору в порядку цивільного судочинства (а.с.23-26). В подальшому було подано повторно позов Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] про приведення до попереднього стану самочинно реконструйованої квартири [ADDRESS] та зобов`язання вчинити дії, але в порядку цивільного судочинства, рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.03.2019р. позов було теж задоволено (а.с.27-32), однак Апеляційний суд Івано-Франківської області постановою від 08.08.2019р. закриваючи провадження у цивільній справі №344/12303/17 зазначив про необхідність звернення до адміністративного суду за підсудністю йому такого спору (а.с.33-41). В зв`язку з цим, Державною архітектурно-будівельною інспекцією України було подано заяву 09.09.2019р. до Львівського апеляційного адміністративного суду про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 13.07.2017р. у справі №809/18816 про закриття провадження у адміністративній справі з підстав підсудності спору в порядку цивільного судочинства. Але, ухвалою від 17.12.2019р. відмовлено у задоволенні заяви, а ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017р. залишено в силі (а.с.42-46). Отже, обома судами, як в адміністративному, так і в цивільного порядку при розгляді спору був задоволений позов з обгрунтуванням підстав для задоволення, водночас такі рішення не набрали законної сили, і встановлені факти судами, як вважає сторона позивача, не можуть бути визнані як встановлені в даній цивільній справі, що розглядається, а має бути оцінка всіх доказів, без посилання на встановлення таких судами в адміністративній справі №809/1889/16 та цивільній справі №344/12303/17. Аналогічно, не заслуговує на увагу суду доказ і сторони відповідача, а саме постанова Івано-Франківського міського суду від 11.11.2014р. у справі №344/12385/14-а за позовом [PERSON] до Інспекції ДБК в Івано-Франківській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 07.08.2014р. №245 про притягнення його до адмінвідповідальності за адмінправопорушення, передбачене ч.1 ст.96 КУпАП, якою позов було задоволено (а.с.77-78). Так, спірною постановою адмінкомісії було встановлено відхилення [PERSON] від проектної документації, а саме: стіни виготовлено з дерев`янного брусу (а за проектом цегла на ребро), а основою для стіни є цегляна кладка в один ряд висотою 40см (що не пердбачено проектом). Однак, суд в рішенні зазначив, що згідно представленного замовником Проекту реконструкції квартири [ADDRESS] , передбачено матеріал стін - дерев`янний брус, вогнетрива обробка, гіпсокартонні листи в два слої. Наданим позивачем в тій справі висновком експерта підтверджено такий матеріал - стіни кімнат мансардного поверху виконувати з легких матеріалів (деревяний брус), деревяні стіни мають бути на цегляних перегородках третього поверху, на рівні перекриття слід влаштовувати монолітний пояс. Разом з тим, такий доказ сторони відповідача постанова суду від 11.11.2014р. при розгляді даної цивільної справи не береться до уваги саме тому, що були вже скасовані містобудівні умови та обмежень видані [PERSON] , згідно рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 27.01.2015р. №22, яке є чиним (прийнятим вже після скасування 11.11.2014р. судом постанови про притягнення замовника будівництва до адмінвідповідальності), нові містобудівні умови та обмеження йому не видавались, Декларація про початок будівельних робіт від 26.12.2013р. подана [PERSON] за наказом №7 Управління ДАБІ в Івано-Франківській області від 03.02.2015р., який є також чиним, теж була скасована. При цьому, доводами позову є те, що по перше, відповідач на час звернення до суду за захистом прав жодних діючих дозвільних документів немає, по друге, на підставі законного факту спільної сумісної власності на горище всіх мешканців будинку, в т.ч. позивача, тому як просив позивач відповідач зобов`язаний привести частину горища розташованого над своєю квартирою у попередній стан. З яких матеріалів саме проведені такі стіни та виконані відповідачем всі роботи, не є підставою доведення підставності даного позову, а позивачем доводиться перед судом факт наявності самочинного будівництва відповідачем на даний час та за рахунок частини належного спільного всім горища. При цьому, на з`ясування судом у представника відповідача наявності висновку експерта, який пред`являвся у справі №344/12385/14-а, як доказу у цивільній справі, що розглядається, останній такого так і не надавав, клопотань про огляд адміністративної справи в якій наявний такий висновок не заявляв, хоча в поясненнях та судових дебатах посилався на нього. Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є, зокрема, Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-VI). Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VI. Згідно зі статтею 4 Закону № 3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури. Частинами першою та другою статті 34 Закону № 3038-VI (станом на час початку спірного будівництва за виданною докумегтацією) передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності (діюча норма до внесення змін 17.01.2017р., яка після цього виключена). Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва. Згідно із частиною третьої статті 34 Закону № 3038-VI (діючої до 17.10.2019р.) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Таким чином, реєстрація декларації могла бути скасована (до 29 листопада 2019 р. за ч. 2 ст. 39-1 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»)\~ у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які можуть бути підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тобто самостійно інспекціїю ДАБК. Так, згідно з п 15,22 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю. У разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю. Як видно з наведених норм права, виключною підставою для скасування права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення та декларації про початок будівництва є встановлений факт здійснення самочинного будівництва, зокрема, і якщо скасовано містобудівні умови та обмеження. Згідно зі статтею 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Так, у пункті 39 постанови Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 420/1674/19 міститься правовий висновок, згідно із яким зі змісту положень статті 41 Закону №3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 видно, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, заходи, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Тобто такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва, що й було проведено третьою особою 1 щодо дій та робіт відповідача. За правилами статті 26 Закону № 3038-VI завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт. З огляду на викладене, реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт є актом, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, в даному випадку вчинення відповідачем [PERSON] дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт. Однак, після скасування декларації такі роботи не можуть проводитися, і тим паче завершенням виконаних робіт є подальша реєстрація права на об`єкт, який не буде здійснено відповідним органом за відсутності належної у відповідача документації. При цьому суд зазначає, що у разі наявності всіх визначених законом підстав вважати в подальшому об`єкт самочинним будівництвом відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, Департамент ДАБК за необхідності має право також звертатися з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом, з доведенням застосування саме норм ст.376 ЦК України. Тобто ефективним способом захисту за таких обставин є можливе знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо відповідним органом буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 826/12543/16, а також постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, від 30.03.2021 у справі № 826/5513/17. З врахуванням вищевказаного, суд прийшов до висновку що скасування реєстрації декларації зареєстрованої відповідачу, потягнуло втрату права на здійснення будь-яких будівельних робіт по реконструкції квартири з приєднанням горища по [ADDRESS] . Чи виконувались такі роботи відповідачем [PERSON] в період з січня 2015 року (скасування реєстрації декларації) по червень 2021р. (час подання даного позову до суду [PERSON] ), сторона позивача не довела перед судом, а тому такі підстави для задоволення позову за наявності однієї з визначених позивачем підстав обгрунтування вимог позову, а саме наявності факту самочинного будівництва (реконструкції) за ст.376 ЦК України, як вказано позивачем, не знайшли свого підтвердження у даній цивільній справі. Заперечуючи доводи позову, представник відповідача зазначаючи про наявність попередньо згоди мешканців будинку, наданої [PERSON] на реконструкцію, також надав постанову про закриття кримінального провадження від 06.08.2016р. (а.с.72-73). Так, як вбачається зі змісту такої постанови, 24.07.2014р. було розпочато кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, за поданою колективною скаргою жильців будинку [ADDRESS] про підробку підписів мешканців будинку [PERSON] на погодження дозволу проведення йому будівельних робіт на горищі. Слідством встановлено, що згода на аркуші паперу наданому на експертизу [PERSON] виправлень, дописок чи підчисток не містить, однак щодо часового періоду заповнень даного аркуша його текстом, не виявилось можливим при проведенні експертизи. Кримінальне провадження закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, тобто за відсутністю в діянні складу злочину передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Щодо цього суд зазначає, що доводи сторони позивача та третіх осіб про те, що згоду давали [PERSON] у вересні-жовтні 2013 року, але не на горище, а квартиру, а сторони відповідача про наявність згоди мешканців (позивача та третіх осіб) для отримання необхідної документації на реконструкцію квартир із приєднанням горища, могли бути враховані відповідними органами саме при видачі містобудівних умов та обмежень та реєстрації Декларації на початок будівельних робіт, які вже скасовані у 2015 році, а на час розгляду даної цивільної справи судом нові документи відповідачу - не видавались. Щодо обгрунтування позовних вимог саме за наявності у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] як спільної власності всіх мешканців будинку, частину якого приєднав та використовує для власних потреб [PERSON] , не маючи уже жодної документації щодо цього, а як наслідок наявність підстав подачі позову в частині усунення перешкод позивачу у здійсненні прав на користування майном (спільне горище) в порядку ст.386, 391 ЦК України шляхом приведення до попереднього стану дане горище, то суд дані підстави вважає доведеними, а позовні вимоги про приведення до попереднього стану горища над квартирою [ADDRESS] , шляхом відновлення дахового покриття з демонтажем віконного прорізу, демонтування цегляного фундаменту висотою 1м та перестінок із дерева, розташованих парарельно один одному на даному фундаменті, за рахунок коштів відповідача з цих підстав такими, що підлягають до задоволення, з врахуванням наступного. Сторона позивача та треті особи доводили, що приміщення над третім поверхом багатоквартирного будинку є горищем загального користування та перебуває у спільній сумісній власності, натомість сторона відповідача не заперечуючи статусу цих приміщень, як горища, вказує що роботи, які проведені за деклеративним принципом, не є самочинним будівництвом, не порушують прав позивача, не впливають на зовнішній вигляд будинку та збереження такого будинку як пам`ятки архітектури. Як зазначено вище, перед судом не доведено позивачем, що дана реконструкція з приєднанням горища є самочинним будівництвом. Однак, приєднання горища з влаштуванням: як виходу з квартири відповідача, так і зміною елементів частини горища, дійсно порушує право позивача на користування та розпорядження спільною сумісною власністю нерухомого майна. Так, предметом судового розгляду була ще одна адміністративна справа №344/4760/15-а за позовом [PERSON] до виконокому Івано-Франківської міської ради, треті особи про скасування рішення виконкому Івано-Франківської міської ради від 27.01.2015р. №22 щодо скасування містобудівних умов та обмежень виданих [PERSON] . Так, постановою Івано-Франківського міського суду від 21.04.2016р., залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.06.2016р., у задоволенні позову було відмовлено. [PERSON] була подана касайційна скарга до Верховного Суду, за результатом розгляду якої постановою від 13.09.2019р. рішення судів залишене без змін (а.с.184-193). Отже, в судовому порядку визнано правомірність скасування у 2015 році містобудівних умов та обмежень, виданих у 2013 році [PERSON] . Так, судами встановлено, що власники квартир у багатоквартирному житловому будинку є співвласниками спільного майна приміщень загального користування, опорних конструкцій та обладання і відповідно співвласниками самого будинку з врахуванням вимог ст.382,355 ЦК України, та володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними за ст.369 цього ж кодексу та ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Допоміжні приміщення будинку, включаючи і горища, належать на праві спільної власності власникам квартир. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Містобудівні умови та обмеження на забудову земельної ділянки від 02.12.2013р. видані [PERSON] зазначали, що реконструкція здійснюється на підставі документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно свідоцтво на право власності на спадщину за законом від 27.07.2012 року. Разом з тим, реконструкція квартири [ADDRESS] здійснюється шляхом долучення горища над квартирою. А тому, окрім Свідоцтва на право власності на спадщину за законом, [PERSON] мав подати нотаріально завірені копії згоди власників суміжних приміщень, за відсутності яких містобудівні умови та обмеження були видані з порушенням, тому правомірно у межах наданих законом повноважень виконавчий комітет скасував акт підпорядкованого йому органу (на підставі подання органу прокуратури та за наявності попередніх неодноразових нарад МВК за присутності заінтересованих осіб забудівника та мешканців). Отже, судами як в іншій адміністративній справі, так і при розгляді даної цивільної справи встановлено, що відповідач є власником саме квартири [ADDRESS] в багатоквартирному житловому будинку, а не горища над нею. А тому, за ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Отже, як позивач, так і треті особи у даній цивільній справі, а також і інші власники квартир є рівноправними співвласниками нежитлового приміщення горища у житловому будинку [ADDRESS] . А за ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Однак, відповідач, як вже зазначалось вище, у якого на час розгляду даної цивільної справи судом відсутня документація на будівництво реконструкцію квартири з приєднанням горища, порушив права інших осіб співвласників, в т.ч. позивача який звернувся за захистом до суду щодо порушеного права спільної сумісної власності нежитлового приміщення горища, тому порушені права підлягають захисту шляхом усунення порушення в обраний позивачем спосіб захисту приведення приміщення горища в попередній стан. Що стосується доведення зі сторони відповідача про наяність договору на пам`ятку культурної спадщини даного будинку, то судом встановлено. Як слідує з матеріалів справи, 3-х поверховий житловий будинок по [ADDRESS] , віднесений до пам`яток архітектури місцевого значення, згідно рішення 1980року, що також зазначено і в інших судових рішеннях. 03.10.2013р. дійсно був укладений зі [PERSON] охоронний договір на пам`ятку культурної спадщини (частини будівлі житлових приміщень переобладнаної квартири [ADDRESS] ) та надано погодження органу охорони культурної спадщини на проведення ремонтних робіт (а.с.75). Водночас, з даного листа, долученого представником відповідача, дозвіл надано на ремонтні роботи, а не на реконструкцію з приєднанням частини житлового будинку. Відповідач, користуючись принципом змагальності сторін, іншого доказу до справи не надав на спростування такого висновку суду. Тому, такі доводи сторони відповідача в частині спірних відносин стосовно горища, яке є частиною памятки архітектури, не підтверджено належними доказами. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави вимог є частково обгрунтованими, а позовні вимоги\~ на підставі вищезазначеного підлягають задоволенню повністю. За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі наведеного, відповідно до ст.369,382,386,391 Цивільного кодексу України, Закону України Про регулювання містобудівної діяльності,

Outcome: approved