Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позову зазначає що з 19.08.2005 р. перебуває у зареєстрованому шлюбу із відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] .. Бажає розірвати шлюб, оскільки спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, різні погляди на життя. З огляду на те, що матір, яка повною мірою займається вихованням та розвитком дочки, створює належні умови життя та розвитку, позивач просить суд визначити постійне місце проживання дочки з нею, оскільки так буде якнайкраще забезпечено права та інтереси дитини. Ухвалою Радивилівського районного суду від 23.03.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 20.04.22 р. відкладено підготовче засідання. В судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо визначення місця проживання дочки з матер`ю та наполягає на розірванні шлюбу. Разом з тим, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Третя особа подала заяву про розгляд справи без участі її представника. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне. 19.08.2005 р. між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис N 1171, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.10.2005 р. В шлюбі народилася [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] р. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині 1\~статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України\~закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень\~статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Загальна декларація прав людини у частині 2 статті 16 та стаття 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права містять положення відповідно до яких шлюб не може укладатися без вільної і повної згоди сторін, що одружуються. З вказаних положень закону вбачається, що однією з засад шлюбу є його добровільність. При цьому принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу (наявність вільної згоди) - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. ст.\~104,\~110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про\~розірвання шлюбу\~може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про\~розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на взаємини, які склались та існують між сторонами, враховуючи те, що фактично шлюбні відносини припинено, сім`я існує формально, сторони не бажають примирення та збереження шлюбу, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб слід розірвати. Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання дочки з матір`ю, суд враховує наступне. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.07.2008 р. вбачається, що батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 17 від 20.01.22 р. [PERSON] проживає з матерью [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З акту обстеження матеріальних умов проживання № 43 від 03.05.22 р. вбачається, що [PERSON] одна виховує дочку [PERSON] , 2008 р.н. З характеристики учениці 8 кл Дружбівського ліцею [PERSON] вбачається, що мама приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки. Підтримує тісний зв`язок з класним керуівником, регулярно відвідує батьківські збори. Згідно характеристики виданої Дружбівським старостинським округом Радивилівської міської ради №01.04-08/7 від 03.05.22 р., [PERSON] тимчасово працює в Республіці Польша. Мати сама виховує малолітню дочку, зарекомендувала себе з позитивної сторони. Висновком органу опіки та піклування №581/01.09-20 від 06.05.22 р., встановлено, що доцільним місцем проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом\~статті 31 ЦК України\~малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до\~статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою\~статті 14 Закону України "Про охорону дитинства"\~передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України\~передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 161 СК України\~якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 4, 5\~ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. З матеріалів справи вбачається, що батько підтримав позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю. Згідно висновку органу опіки та піклування №581/01.09-20 від 06.05.22 р. встановлено доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] . На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , суд враховує вік дитини, відомості про те, що на цей час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. При цьому, визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід покласти на відповідача.

Outcome: approved