Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 20 квітня 2021 року на пров. Гната Хоткевича, 8 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Logan» д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та автомобіля марки «FAW», д.н [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». 20 травня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно висновку № 2393 експертного дослідження від 30 квітня 2021 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Logan» д.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить у розмірі 47 770,11 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу у розмірі 37 243,68 грн. та величини втрати товарної вартості у розмірі 10 526,43 грн. 21 квітня 2021 року позивачем на адресу відповідача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» направлено повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування. 19 травня 2021 року та 19 липня 2021 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перераховано позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 37 243,68 грн. (18 642,69 грн. + 18 600,99 грн.). Відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 10 526,43 грн. Крім того, позивачем понесені майнові витрати на оплату паркувального майданчика у розмірі 400,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення діагностики пошкоджень автомобіля у розмірі 696,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 10 526,43 грн. та витрати на оплату паркувального майданчика у розмірі 400,00 грн.; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення діагностики пошкоджень автомобіля у розмірі 696,00 грн. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення сторін справи про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 20 квітня 2021 року на пров. Гната Хоткевича, 8 в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Logan» д.н. [NUMBER] , який належить на праві власності позивачу та автомобіля марки «FAW», модель СА1051, д.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (а.с. 20-21, 23). 20 травня 2021 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22). Згідно висновку № 2393 експертного дослідження від 30 квітня 2021 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Logan» д.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить у розмірі 47 770,11 грн. (а.с. 24-46). 19 травня 2021 року та 19 липня 2021 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» перераховано позивачу страхове відшкодування у загальному розмірі 37 243,68 грн. (18 642,69 грн. + 18 600,99 грн.) (а.с. 63, 70). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] у відшкодування втрати товарної вартості автомобіля у розмірі 10 526,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, як винна особа у дорожньо-транспортній пригоді, повинен відшкодувати позивачу майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт "е"). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду по справі № 420/998/18 від 01 липня 2020 року. Судом встановлено, згідно висновку № 2393 експертного дослідження від 30 квітня 2021 року розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Logan» д.н. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить у розмірі 47 770,11 грн., який складається з вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових колісного транспортного засобу у розмірі 37 243,68 грн. та величини втрати товарної вартості у розмірі 10 526,43 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яке здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у загальному розмірі 37 243,68 грн. Тому з урахуванням викладеного, суд приходить висновку про відшкодування відповідачем [PERSON] майнової шкоди у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 10 526,43 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати на оплату паркувального майданчика у розмірі 400,00 грн. На підтвердження вимог позивачем надано квитанцію № 2835677, відповідно до якої позивачем сплачено грошові кошти у розмірі 400,00 грн. за паркування автомобіля д.н. [NUMBER] в період з 20 по 30 квітня 2021 року (а.с. 50). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У зв`язку з тим, що позивач для відновлення свого порушеного права поніс матеріальні збитки на паркувальний майданчик у розмірі 400,00 грн., тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальних збитків, які складаються з витрат паркувальний майданчик у розмірі 400,00 грн. Також позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн. та витрати на проведення діагностики пошкоджень автомобіля у розмірі 696,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що остаточний розрахунок суми страхового відшкодування було виконано відповідачем саме на підставі висновку експертного дослідження № 2393 від 30 квітня 2021 року, який було складено за заявою позивача. На підтвердження позовних вимог позивач надав суду квитанцію до прибуткового касового ордеру № 18 від 30 квітня 2021 року на суму 1 800,00 грн. (а.с. 47), акт виконаних робіт № ТО210519036 від 19 травня 2021 року (а.с. 48) та квитанцію № 32391427 від 19 травня 2021 року на суму 696,00 грн. (а.с. 49). Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю оскільки представник страхової компанії прибув для огляду та визначення розміру матеріальної шкоди 30 квітня 2021 року, тобто у визначений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". На підтвердження відзиву представник відповідача надав суду протокол огляду транспортного засобу від 30 квітня 2021 року (а.с. 74). Згідно п. 34.2 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34.3 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). 21 квітня 2021 року позивачем на адресу відповідача - Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» направлено повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 51, 52-53, 54, 55). 27 липня 2021 року Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повідомлено позивача про відсутність підстав для відшкодування вартості експертизи, оскільки страховиком було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу у термін, визначений ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме 30 квітня 2021 року (а.с. 73-74) Однак, як вбачається зі змісту страхового акту № ОЦВ-ЗГ-СП-21-32-50519/2 підставою для визначення розміру збитку є висновок № 2393 експертного дослідження від 30 квітня 2021 року, який було складено за заявою позивача - [PERSON] (а.с. 77). Тому за встановлених обставин позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 1 800,00 грн. підлягають задоволенню повністю. Одночасно із цим, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» витрати на проведення діагностики пошкоджень автомобіля у розмірі 696,00 грн., оскільки не відповідають Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню частково: стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , майнову шкоду у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 10 526 (десять тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 43 коп. та витрати на оплату паркувального майданчика у розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», код ЄДРПОУ 00034186, юридична адреса: 02081, вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ, на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 1 800 (одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп. В решті позовних вимог відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі 908,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру, виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача до [PERSON] складає в розмірі 10 926,43 грн., а тому підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 735,48 грн. (10 926,43 грн. х 100% : 13 422,43 грн. =81 % х 908,00 грн.). Загальна сума задоволених вимог позивача до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» складає в розмірі 1 800,00 грн., а тому підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 118,04 грн. (1 800,00 грн. х 100% : 13 422,43 грн. =13 % х 908,00 грн.).

Outcome: partial