Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позов обґрунтований зокрема тим, що відповідно договору дарування, посвідченого 14.06.2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А., за реєстровим номером 3241, їй належав житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Право власності за нею зареєстровано в КП МБТІ 13.08.2002 року, реєстровий номер № 94. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2005 року ( справа 22а-1621/2005 року) визнано за [PERSON] право власності за законом в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями ( сарай, льох літ Б, бл, гараж літ В, вбиральня літ Г, огорожа № 1, 2 , колодязь літ К, бруківка 1) буд. [ADDRESS] . Визнано недійсним договір дарування 1/4 частини будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , укладений між [PERSON] і [PERSON] 14 червня 2002 року, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волощиною Н.А. В решті позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовлено. В задоволенні позову [PERSON] про визнання договорів дарування договором міни відмовлено. Право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, за вищевказаною адресою було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.10.2005 р за № 8712435. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.11.2009 року ( справа № 2-761/09) задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , та поділено земельну ділянку та будинок [ADDRESS] шляхом виділення часток з будинку і земельної ділянки відповідно до третього варіанту поділу висновку судової будівельної експертизи № 255-09 від 11.09.2009 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.12.2021 року за № 291674935 вбачається, що є арешт нерухомого майна (1/3 частини ) будинку [ADDRESS] ( реєстраційний номер обтяження : 45349. Реєстратором обтяження є Перша кременчуцька державна нотаріальна контора. Підставою обтяження є : Ухвала б/н від 17 червня 2004 року Кременчуцького районного суду Полтавської області (суддя Кузнєцов А.В.) Обтяження вищевказаного нерухомого майна підтверджується і накладенням заборони від 18.06.2004 р за № 3629, що мається в архівних записах Першої кременчуцької державної нотаріальної контори. Позивачем зазначено, що в даний час, вона є власником 3/4 частин житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] , проте не має можливості зареєструвати за собою право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, через те, що є обтяження ( арешт нерухомого майна) за вищевказаною ухвалою суду від 17.06.2004 року, яка була винесена судом в рамках розгляду цивільної справи № 22а-1621 та не має можливості в подальшому реалізувати своє право щодо приватизації земельної ділянки та розпорядження даним нерухомим майном . На підставі вищевикладеного, просила суд: - звільнити майно з під арешту, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями (1/3 частина будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , шляхом зняття арешту ( реєстраційний номер обтяження : 453491 який був проведений реєстратором : Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою). Позивач в судове засідання не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату розгляду справи повідомлялася належним чином за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. До суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, при ухваленні рішення покладалися на розсуд суду. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що на підставі договору дарування посвідченого 14.06.2002 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Волошиною Н.А., за реєстровим номером 3241 позивачем прийнято у дар від [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10.03.2005 року визнано за [PERSON] право власності за законом на 1/4 частину спадкового майна, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду вказаної справи, ухвалою від 17.06.2004 року судом вжито заходів забезпечення позову та накладено арешт на 1/3 частину спірного будинку, оскільки невжиття захоів могло утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 16 серпня 2005 року, яке набрало законної сили ( справа 22а-1621/2005 року) за [PERSON] визнано право власності за законом в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/4 частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями. Водночас визнано недійсним договір дарування від 14.06.2002 року, 1/4 будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином позивач по справі є співвласником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями в розмірі 3/4 часток. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що станом на 21.12.2021 року житловий будинок належний [PERSON] та [PERSON] й надалі перебуває під арештом на підставі ухвали Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.06.2004 року, внаслідок чого [PERSON] позбавлена права вчиняти будь-які дії щодо майна. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також чч.1,2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Враховуючи, що розгляд справи в рамках якої були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок завершено у 2005 році, рішення набрало законної сили, арешт нерухомого майна, що належить на праві приватної зокрема позивачу, порушує її права та законні інтереси, позбавляє її можливості повноцінно розпоряджатися власним майном, суд вважає що заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved