Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної ДТП. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. [NUMBER] . Позивач передав право керування вказаним автомобілем [PERSON] та технічний паспорт на вказаний автомобіль. Так, 15.01.2021 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] в м. Одеса по вул. Одеській, 5, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. [NUMBER] , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР в результаті чого допустила зіткнення із автомобілем марки «BMW», р.н.з. [NUMBER] , чим порушила вимоги п. 8.4б ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КпАП України. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 року за результатами розгляду справи № 523/1419/21 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Після вчинення дорожньо транспортної пригоди відповідачка повернула позивачу автомобіль разом із технічним паспортом. Згідно Звіту № 0275-02-21 від 03.02.2021 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo» складає 133775,00 грн. Таким чином, з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] , внаслідок чого йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 133775,00 грн. Оскільки відповідачка відмовляється в добровільному порядку відшкодувати позивачу заподіяну шкоду, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 133775,00 грн., витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 10000 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1337,75 грн. Ухвалою судді про прийняття цивільної справи до свого провадження та відкриття провадження по справі від 23.04.2021 року було постановлено проводити розгляд справи у в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2022 року було постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в останнє судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. А тому, проводить розгляд справи за відсутності відповідачки на підставі ст. 223 ЦПК України. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. [NUMBER] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] . Із пояснень позивача, викладених в позовній заяві вбачається, що [PERSON] передав право керування вказаним автомобілем [PERSON] та технічний паспорт на вказаний автомобіль. Згідно п. 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. По справі встановлено, 15.01.2021 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] в м. Одеса по вул. Одеській, 5, керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. [NUMBER] , не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 ПДР в результаті чого допустила зіткнення із автомобілем марки «BMW», р.н.з. [NUMBER] . Причиною дорожньо транспортної пригоди стало порушення [PERSON] вимог п. 8.4б ПДР. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З наявної в матеріалах справи копії Постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 року у справі № 523/1419/21 вбачається, що гр. [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України за результатами вказаної дорожньо транспортної пригоди та накладено стягнення у вигляді адміністративного штрафу. Згідно приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідальність у таких випадках несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала автомобілем із вини такої сталася дорожньо транспортна пригода. Згідно Звіту № 0275-02-21 від 03.02.2021 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo» складає 133775,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вказаного звіту. Таким чином, з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено автомобіль позивача [PERSON] , внаслідок чого йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 133775,00 грн. Згідно приписів ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не відшкодувала позивачу заподіяні збитки у зв`язку із пошкодження належного йому автомобіля марки «Chevrolet Aveo», що стали підставою звернення останнього до суду за захистом свого порушеного права. Докази протилежного відповідачкою до суду надано не було. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Суд констатує, що в матеріалах справи наявний Договір про надання правничої (правової) допомоги від 22.03.2021 року, укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Попов і партнери». Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правничої (правової) допомоги від 22.03.2021 року гонорар Адвоката складає 10000,00 грн. Окрім того, в матеріалах справи наявна розрахункова квитанція № 0.0.2070018124.1 від 29.03.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] було сплачено юридичні послуги за надання правової (правничої) допомоги в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на вищевикладене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved