Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. відкрито виконавче провадження № 68473060 з примусового виконання виконавчого напису № 103, вчиненого 21.01.2022р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») заборгованості в сумі 186 134 грн 36 коп. Вважаючи, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням умов, передбачених Законом України «Про нотаріат», відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, позивач просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.01.2022р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І. вчинено оскаржуваний виконавчий напис № 103 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», що є правонаступником ПАТ «КБ «Надра», заборгованості за кредитним договором №10/2007/4220182053 від 06.06.2007 в сумі 186 134 грн 36 коп. /а.с.18/, з яких: - основний борг 102 923 грн 92 коп.; - відсотки 76 915 грн 59 коп.; - 6294 грн 85 коп. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плату із стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в розмірі 1 700 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. 02 лютого 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. на підставі виконавчого напису № 103, виданого 21.01.2022р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким С.І., відкрито виконавче провадження № 68473060 /а.с. 13/. Надаючи правову оцінку вимогам позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до змісту статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При цьому, згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до п.п.1.2, 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України; нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік). Відповідно до Переліку № 1172 документами для одержання виконавчого напису є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Позивач у позові стверджує, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». При цьому, позивач не погоджується з розміром заборгованості. Ухвалою суду від 23.02.2022 постановлено витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. копії матеріалів, на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Вказана ухвала направлялась для виконання приватному нотаріусу, однак станом на день ухвалення судом рішення, витребувані документи до суду не надходили, не надав нотаріус і письмового повідомлення про причини невиконання цієї ухвали. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні. Процесуальна бездіяльність приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницького С.І. щодо надання витребуваних судом доказів свідчить про обгрунтованість наведених доводів позивача, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не пересвідчився у безспірності його заборгованості перед ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Крім того, частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позов із зазначенням своїх заперечень проти позову, доказів на їх підтвердження. В ході розгляду справи доказів, що свідчать про безспірність заборгованості боржника суду не надано. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі кредиту, строку кредитування та нездійснення платежів на погашення кредиту (банківську виписку, квитанції, платіжні доручення тощо). Також суду не надано доказів дотримання положень Переліку № 1172 щодо вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди (кредитного договору). За сукупності таких обставин підстав для вчинення виконавчого напису не було.\~ Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved