Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за спожиті послуги централізованого опалення в розмірі 36 037,33 грн та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування вимог вказано, що позивач надає послуги з централізованого опалення, якими забезпечується квартира [ADDRESS] . Відповідачі є власниками указаної квартири, та внаслідок порушення обов`язку щодо оплати наданих послуг централізованого опалення за період з 01.10.2014 року по 01.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 36 037,33 грн Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивач просить стягнути заборгованість за період, який перевищує строк позовної давності та з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, що перевищує позовну давність. Відповідачі у квартирі [ADDRESS] не проживали, [PERSON] з 2007 року проживає за межами України, а тому відповідачі не були споживачами послуг, які надає позивач. Відповідач вказав, що квартира не оснащена централізованим опаленням, відсутність стояка в межах квартири свідчить про ненадання послуг позивачем. На підставі чого, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 21.02.2022 року від КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради надійшла відповідь на відзив, в якому йдеться про те, що самовільне відключення споживача від централізованої системи опалення багатоквартирного житлового будинку порушення встановленого порядку, не звільняє споживача від обов`язку з оплати фактично наданих послуг. Правомірність проведення відключення відповідачів від мереж централізованого опалення відповідачем не доведено. Щодо строків позовної давності позивачем вказано, що відповідача частково оплачувались послуги з централізованого опалення, їм було відомо про заборгованість, а тому вони здійснили дії, що свідчать про визнання заборгованості, а отже строки позовної давності переривались. Представником позивача [PERSON] подано заяву про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги представник підтримала, просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідача [PERSON] викликано до суду згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, [PERSON] подано візив на позовну заяву,на підставі ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 4). У зв`язку з наданням послуг з централізованого опалення Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради, за адресою: [ADDRESS] оформлено особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на послуги Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Зі змісту розрахунку вбачається, що починаючи з 01.10.2014 року та по 01.08.2021 року заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), за адресою: [ADDRESS] , становить 36 037,33 грн (а.с. 5-7). Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 366 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Зі змісту статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить, зокрема, постачання теплової енергії, постачання гарячої води. За правилами п.п. 3-4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до положення п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За правилами ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. В частині 5 цієї ж статті закону визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору Посилання [PERSON] на те, що обидва відповідача у квартирі [ADDRESS] не проживають не заслуговуються на увагу в силу положень статей 322, 366 ЦК України. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відповідачі допустили неналежне виконання зобов`язання з оплати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за період з 01.10.2014 року по 01.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 36 037,33 грн [PERSON] у відзиві посилається на те, що квартира [ADDRESS] не оснащена централізованим опаленням, у квартирі стояки централізованого опалення проходять транзитом, є ізольованими та не мають відгалужень, що в свою чергу унеможливлює підключення централізованого опалення та користування послугами, які надає позивач. При цьому, відповідач посилається на акт від 03.01.2018 року, складений та підписаний трьома мешканцями будинку [ADDRESS] , згідно якого квартира [ADDRESS] не обладнана централізованим опаленням, стояки централізованого опалення проходять транзитом, є ізольованими та не мають відгалужень. Згідно заяв [PERSON] , який зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , від 16.02.2021 року, 03.09.2021 року останній повідомляв директора КП «ЖТКЕ» ЖМР по відсутність централізованого опалення у квартирі з грудня 2017 року. Згідно з п. 12, 13 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води; розірвати договір про надання комунальної послуги, попередивши про це виконавця відповідної комунальної послуги не менш як за два місяці до дати розірвання договору, за умови допуску виконавця для здійснення технічного припинення надання відповідної послуги. Це право не поширюється на договір про постачання теплової енергії, укладений зі споживачами у багатоквартирному будинку, крім випадку розірвання такого договору колективним споживачем. Питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води врегульоване Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) та Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 (далі - Порядок) Пунктом 25 Правил визначено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мережі забороняється. Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктом 1 Розділу 3 Порядку встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до централізованого опалення (ЦО) та гарячого водопостачання (ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Відповідно п. 3 розділу 3 Порядку для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуапьного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Згідно з п. 6 розділу 3 Порядку комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. Пунктом 7 Розділу 3 Порядку визначено, що за потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил. Згідно пункту 8 Розділу З Порядку відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП Нормами п. 9 розділу 3 Порядку передбачено, що виконання робіт із відокремлення (відключення) квартири від ЦО та ГВП здійснюється виконавцем робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання або постачання гарячої води чи іншим залученим власником суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством, мають ліцензію на провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання. Відповідно до п. 13 Розділу 3 Порядку після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що єдиною підставою для припинення нарахувань за послуги централізованого опалення є рішення органу місцевого самоврядування та затверджений акт про відключення централізованого опалення складений за участю представника виконавця послуг. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду № 522/401/15-ц від 25.09.2019 року, №6-295пс15 від 20 квітня 2016 року, №6-582цс15 від 18 листопада 2015 року, №915/89/16 від 2 березня 2018 року. Дослідивши наданий позивачем Акт від 03.01.2018 року суд дійшов висновку, що він не може бути взятий до уваги, як належний і допустимий доказ, який підтверджує обставини, викладені відповідачем в обгрунтування заперечень проти позову, оскільки вказаний акт не відповідає вимогами, які передбачені Порядком та Правилам, зазначеним вище, з його змісту не вбачається за можливе встановити, коли відбулось відключення квартири відповідача від централізованого опалення, чи проведене таке відключення з дотриманням відповідних технічних вимог на підставі належним чином оформленої технічної документації, що вказане відключення було здійснене компетентним органом. Крім того, у відповіді КП «Житомиртеплокомуненрго» Житомирської міської ради від 01.10.2021 року №2677/3 на заяву [PERSON] зазначено, що документи про проведення відключення квартири від систем централізованого опалення у передбаченому законодавством порядку не оформлено та [PERSON] не надано. На підставі чого, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що квартира відповідачів відключена від системи централізованого теплопостачання та постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку, що могло б бути підставою для звільнення від сплати комунальних послуг. Щодо заяви [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Внесення відповідачами часткової плати за послуги централізованого опалення в березні 2018 року на суму 250,00 грн (поточні нарахування 1301,28 грн), в лютому 2018 року на суму 250,00 грн (поточні нарахування 1561,35 грн), січні 2018 року 250 грн.(поточні нарахування 1433,60 грн) в грудні 2017 року на суму 440,00 грн (поточні нарахування 1142,62 грн), що свідчить про визнання обов`язку щодо оплати послуг централізованого опалення, проте вказані дії щодо оплати боргу не переривають строк позовної давності. Сама по собі часткова оплата боргу за надані послуги не є підставою для переривання строку позовної давності. Вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв`язку з чим не міг перериватися (Ухвала ВССУ від 11.02.2015 р. по справі № 6-42505св14). У разі, якщо суд встановить дійсний намір особи оплатити комунальні послуги за попередній період, то суду потрібно встановити, за який саме період. Якщо це буде період по якому строк позовної давності ще не закінчився, то він може бути перерваний. У разі, якщо немає можливості встановити за який саме період сплачено заборгованість - строк позовної давності, який закінчився, не переривається. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини боргу (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі за № 6-43цс17. Позивач просить стягнути заборгованість, що утворилась за період з 01.10.2014 року по 01.08.2021 року та у відповіді на відзив зазначає, що строк позовної давності було перервано сплатою відповідачами частково заборгованості, зокрема, здійснено періодичні платежі за надані послуги із централізованого опалення - у липні 2018 року сплачено 250,00 грн (поточні нарахування в даному місяці відсутні), в травні 2018 року сплачено 250,00 грн (поточні нарахування в даному місяці відсутні) тобто розмір оплати переважав розмір нарахувань, що має бути на думку позивача розцінено, як переривання строку. Проте, суд не погоджується з вказаним твердженням, оскільки вчинення боржником будь-яких дій щодо визнання боргу або іншого обов`язку поза межами строку позовної давності не може тягти за собою його переривання, оскільки цей строк сплив у зв`язку з чим не міг перериватися. Встановлено, що в період, передбачений статтею 257 ЦК України відповідачами не здійснювалось часткова оплата нарахованої заборгованості, а здійснено періодичні платежі за надані послуги із централізованого опалення - в травні 2018 року сплачено 250,00 грн (поточні нарахування в даному місяці відсутні), у липні 2018 року сплачено 250,00 грн (поточні нарахування в даному місяці відсутні), які проводились поза межами строку позовної давності. Отже, позовна давність внесенням відповідачами періодичних платежів не переривалась, тому суд застосовує строк позовної давності починаючи з серпня 2018 року. За положеннями п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Таким чином, право вимоги виникає у позивача з 21 числа місяця, що йде за наступним, в якому нараховано заборгованість та її не погашено. Зі змісту розрахунку (а.с. 5-7) слідує, що заборгованість утворилась з 01.10.2014 року, право вимоги у КП «Житомиртеплокомуненрго» Житомирської міської ради виникло 21.11.2014 року. З позовом про стягнення заборгованості КП «Житомиртеплокомуненрго» Житомирської міської ради звернулось до суду 12.08.2021 року. Оцінивши викладене, суд дійшов висновку про те, що здійсненням оплати по 250,00 грн у травні та липні 2018 року відповідачами не було перервано строк позовної давності, а тому вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає до задоволення за період з 01.08.2018 року по 01.08.2021 року в межах строку позовної давності. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом солідарного стягнення з відповідачів заборгованості, яка утворилась за період з 01.08.2018 року по 01.08.2021 року в межах строку позовної давності у зв`язку з невиконанням відповідачами обов`язку оплачувати надані послуги з централізованого опалення в сумі 22883,64 грн (36 037,33 грн - сума заборгованості, заявлена до стягнення позивачем мінус - 13153,69 грн сума заборгованості станом на 01.08.2018 року). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України до суми судового збору в розмірі 2270,00 грн, який підлягає сплаті за подання позовної заяви, суд зараховує суму судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про видачу судового наказу в сумі 192,10 грн, у видачі якого було відмовлено згідно ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2019 року. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме судовий збір в сумі 1441,45 грн, тобто по 720,73 грн з кожного відповідача.

Outcome: partial