Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

у січні 2022 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Ігнатенко Т.М., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за борговою розпискою. Позивач просить судстягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу 35280 сума основного боргу, 7000 грн. у відшкодування понесених витрат на правничу допомогу адвоката, та 908 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. На мотивування своїх позовних вимог вказує, що 29.04.2021 року [PERSON] отримав в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 35280 грн., терміном до 01.07.2021 року відповідно до розписки копія якої додається до позову. В обумовлений термін відповідач грошові кошти не повернув. На момент звернення до суду відповідач борг також не повернув, позивач неодноразово намагався зв`язатися з відповідачем, але останній не виходив на зв`язок та постійно уникав зустрічей. У зв`язку з цим позивач вимушений звертатися до суду та користуватися правовою допомогою адвоката. Відповідно до п. 1.6. Договору про надання правничої допомоги № 22/12/2021-2 від 22 грудня 2021 року гонорар адвоката за участь у справі про стягнення коштів за борговою розпискою в Голосіївському районному суді міста Києва становить 7000 грн., копія договору додається до позовної заяви. Оплата послуг адвоката підтверджується приходно-касовим ордером. Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (а.с.18). Відповідач відзив на позов не подав. За зареєстрованою адресою проживання відповідача надсилалися матеріали позовної заяви з додатками та відповідною ухвалою суду про призначення справи до розгляду. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 29.04.2021 року [PERSON] отримав в борг від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 35280 грн., терміном до 01.07.2021 року, що підтверджується відповідно до копії розписки на а.с.7. В обумовлений термін відповідач грошові кошти не повернув. Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені законом. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Розмір судових витрат понесених позивачем по справі, складається з витрат за отримання правової допомоги та становить 7000 грн. та витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду в розмірі 908 грн.(а.с.6,8,9-10). Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У відповідності до частин 3-5 ст.137 ЦПК України: для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року в справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. З огляду на складність справи та кількість виконаної правової допомоги адвокатом по справі, суд вважає що сума у 7000 грн. вказана як понесена на отримання правової допомоги є співмірною її обсягу. На підставі викладеного,

Outcome: approved