Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 15.02.2022 службою у справах дітей Горішньошеровецької сільської ради, соціальним працівником КЗ «Вікнянський центр надання соціальних послуг», сільським головою та працівниками поліції було відвідано сім`ю [PERSON] для визначення ситуації, яка склалася. За повідомленням директора школи с.Шубранець [PERSON] , яка заявила, що до неї звернувся батько дітей, щоб оформити меншу дочку до інтернатного закладу. Дана сім`я взята на облік, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із чим, діти тривалий час не відвідували школу. Працівник поліції повідомив, що 14.02.2022 менша дочка [PERSON] викликала органи національної поліції, тому, що батько її словесно ображав. За заявою батька діти переведені на сімейну форму навчання від 29.09.2021. При розмові з ними, з`ясовано, що вони нічого не навчають, батько з ними не займається, а замість навчання змушує їх виготовляти рибальські приналежності для продажу. Рішенням виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №1 від 16.02.2022 було прийнято рішення про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] . Станом на сьогодні дітей розміщено в центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької обласної державної адміністрації. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, позивач просив суд відібрати дітей без позбавлення батьківських прав, передавши їх органу опіки та піклування Горішньошеровецької сільської ради для подальшого влаштування та стягнути із відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1241 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали повністю. Заслухавши пояснення представниці позивача, відповідача та його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в п. п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повнолітня і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Приписами ч. ч. 1,2 ст. 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Підставами для відібрання дітей є: 1) ухилення від обов`язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження із дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушування її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Характер небезпеки, її місця в житті дитини визначається в кожному випадку окремо. Для відібрання дитини необхідно встановити факт існування небезпеки. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (частина 2 статті 170 СК). Механізм негайного відібрання дітей у батьків визначений п.8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою КМ України від 24.09.2008 №866. Правовий сенс відібрання дитини за ст. 170 СК України полягає в екстреності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до негативних наслідків для дитини, пов`язаних з небезпекою для її життя здоров`я і морального стану. Отже, відібрання дитини за рішенням органу опіки та піклування чи прокурора - це тимчасовий засіб захисту прав дитини. Триваючим засобом захисту прав дитини є рішення суду. При цьому позитивне вирішення позову про відібрання дитини у виняткових випадках, встановлених у ч.2 ст.170 СК України - це по суті не відібрання дитини, адже дитина вже відібрана, а лише судове підтвердження його законності та обґрунтованості. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] являється батьком двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8,9). Також, судом встановлено, що [PERSON] офіційно перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] з 15.09.2010 і по даний час, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.09.2010 (а.с.43). Остання є матір`ю дітей. З матеріалів справи, а також зі слів відповідача вбачається, що біологічна матір малолітніх дітей близько 10 років тому залишила їх. Її місцезнаходження невідоме. Згідно із довідкою виданою старостинським округом смт.Лужани Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області [PERSON] разом із дітьми проживали без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.44). Згідно довідки №121 від 28.03.2022 виданої виконкомом Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації в [ADDRESS] (а.с.39). За повідомленням директора школи с.Шубранець, 15.02.2022 службою у справах дітей Горішньошеровецької сільської ради, соціальним працівником КЗ «Вікнянський центр надання соціальних послуг», сільським головою та працівниками поліції було відвідано сім`ю [PERSON] для з`ясування всіх обставин справи. Результати відвідування даної сім`ї відображені у Актах проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с.10-28). Згідно актів встановлено, що під час спілкування діти нічого конкретного розповісти не могли, через присутність батька. У дітей спостерігалась явна тривога. У будинку прохолодно, діти були одягнені у верхній одяг, мотивуючи тим, що не встигли натопити саморобну пічку. Продукти харчування були в наявності, але менша донька заявила, що харчується тільки одним супом. З матеріалів справи вбачається, що з дітьми працював психолог. Згідно експрес-оцінки психологічного стану [PERSON] , на момент експрес- оцінки у дитини виявлено високий рівень тривожності, наявність депресивного стану, пригніченість емоційного стану, почуття незахищеності, високий рівень страху. У розмові простежується тривога та страх при піднятті теми про батька. За результатами проведених психолого-діагностичних методик відслідковується наявність негативного впливу на дитину на її психіку (а.с.36). Згідно експрес-оцінки психологічного стану [PERSON] , у останньої на момент експрес-оцінки було виявлено її соціальну ізольованість від зовнішнього оточення, потребу в любові та підтримці між членами сім`ї, нестійкі внутрішньосімейні зв`язки та контакти. Також у [PERSON] виявлено помірний рівень тривожності, який може бути свідченням того, що невротичні та стресові стани можуть виходити саме з сім`ї. Дівчинка проявляє високий рівень довіри до матері, але при питаннях про батька деякий час обдумує відповідь, що може означати неправдивість чи викривлення інформації. Дитина має потребу в соціальних контактах, їй бракує спілкування з людьми, з теплом та хорошим настроєм згадує про школу (а.с.37). Крім цього, дана сім`я взята на облік, як така, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку із тим, що діти тривалий час не відвідували школу. За заявами відповідача [PERSON] (а.с.34,35) винесені накази №12-У, №13-У від 29.09.2021 «Про організацію сімейної (домашньої) форми навчання для учениць 3 класу [PERSON] та [PERSON] (а.с.32, 33). Відповідно до характеристик з місця навчання, дівчатка за період навчання у школі зарекомендували себе справними ученицями. Про [PERSON] відгукуються, як про працелюбну та активну ученицю, яка користувалася авторитетом серед дітей, добре запам`ятовувала навчальний матеріал, володіла ним на достатньому рівні (а.с.30). [PERSON] зарекомендувала себе відповідальною та спокійною ученицею, частково запам`ятовувала навчальний матеріал, вміла знайти спільну мову з однокласниками (а.с.31). Також під час відвідування сім`ї [PERSON] , працівником органів національної поліції було усно повідомлено, що 14.02.2022 менша дочка [PERSON] викликала органи національної поліції, тому, що батько її словесно ображав. Згідно характеристики виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради №73 від 21.01.2022 [PERSON] за характером нетовариський, при спілкуванні проявляє агресію, при спілкуванні з працівниками місцевого самоврядування неодноразово виражався нецензурною лайкою, у суспільному житті села участі не бере (а.с.29). Відповідно до довідки виданої виконкомом Горішньошеровецької сільської ради №121 від 28.03.2022 [PERSON] дійсно проживає у с.Шубранець, із його слів не працює, трудова книжка відсутня (а.с.39). Також [PERSON] на обліку ,як одержувач державних соціальних допомог та компенсацій не перебуває, що підтверджується довідкою Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області №243 від 14.03.2022 (а.с.42). Виходячи із вищезазначеного, у зв`язку із встановленими обставинами, Горішньошеровецькою сільською радою було прийнято рішення №1 від 16.02.2022 про негайне відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] (а.с.28). Станом на сьогодні діти перебувають в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації, що підтверджується копіями Направлення №3, №4 від 21.02.2022 (а.с.49). Зазначені обставини також підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] - практичний психолог соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернівецької облдержадміністрації, суду показала, що з першого дня перебування в центрі, діти боялися спілкування з батьком, проте зараз вони його люблять, спілкуються. Діти повідомили, що за неслухняність зазнавали від батька покарання. Під час хвороби дітей на Ковід-19, батько без дозволу лікарів забрав їх з лікарні додому. Діти тепло відносяться до співмешканки батька, називають її мамою. Свідок [PERSON] , як практичний психолог Шубранецького ЗЗСО, повідомила суду, що у дітей рівень довіри до матері більший, ніж до батька. Після спілкування з дітьми, побачила, що менша [PERSON] боїться батька, намагалась створити ілюзію сім`ї. Діти сказали, що батько їх б`є. Дівчата самостійно готують їжу, займаються господарством. Свідок [PERSON] , яка є вчителем початкових класів Шубранецького ЗЗСО повідомила, що рівень знань дівчат низький, школу не відвідують, батько не дозволяє. Свідок [PERSON] - директор Шубранецького ЗЗСО показала, що по приїзду даної сім`ї в с.Шубранець, батько [PERSON] звернувся до неї з проханням зарахувати його дітей на навчання до школи. У зв`язку з тим, що в дітей гастрит, а харчування відсутнє, батько перевів дітей на сімейну форму навчання. Співмешканка [PERSON] - [PERSON] , як свідок повідомила, що проживає з останнім вже 9 років, дітей люблять, стосунки нормальні. В с.Шубранець переїхали влітку 2021 року, в будинку зробили ремонт, умови для проживання нормальні. [PERSON] не відвідують школу бо в них гастрит, а шкільного харчування немає. Про виклик [PERSON] працівників поліції, пояснила, що дівчинка була зла на батька, через те, що він не купив їй новий телефон та велосипед. Однак, діти батька люблять. Свідок [PERSON] , який є старостою села с.Шубранець, показав, що [PERSON] зі сім`єю проживає у с.Шубранець не тривалий час. Також додав, що він був присутнім при вилученні дітей з села в Хотинський район, діти погодились їхати в центр. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою ВР України 27.02.1991 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Дослідивши всі докази в сукупності суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження виключні обставини, які свідчать про законність та обґрунтованість рішення органу опіки та піклування Горішньошеровецької сільської ради про відібрання дітей від відповідача, у зв`язку з тим, що на той момент дійсно існували обставини, які свідчили про небезпеку здоров`ю дітей. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, дані обставини були пов`язані зі зміною місця проживання та відсутністю належних побутових умов для проживання дітей. На момент розгляду справи в суді, відповідач провів поточний ремонт по місцю проживання, підготував та влаштував окрему кімнату для дітей. Сім`я цілком забезпечена продуктами харчування. За період перебування дітей в центрі, згідно довідки від 12.04.2022 №01-07/52 [PERSON] навідував дівчат 11 разів і спілкувався з ними в телефонному режимі (а.с.60). В судовому засіданні також заслухано думку малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Останні показали, що бажають повернутися додому та проживати з батьком, а також з [PERSON] , яку вони вважають своєю матір`ю. Судом береться до уваги також поведінка відповідача [PERSON] , який з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката. З`являвся в судові засідання та виконував процесуальні обов`язки. Таким чином, все викладене дає підстави вважати, що обставини, які спонукали позивача прийняти рішення про негайне відібрання дітей, на момент розгляду справи в суді припинили існувати. Жодної небезпеки для життя, здоров`я і морального виховання дітей немає. Відповідач змінив своє ставлення та відношення до дітей. За таких обставин, виходячи виключно із інтересів дітей, суд вважає, що підстав для задоволення позовної вимоги про відібрання дітей від батька, без позбавлення його батьківських прав не має. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки, первісна позовна вимога задоволенню не підлягає, то похідна від неї вимога щодо стягнення аліментів на дітей з батька, також є безпідставною. В її задоволенні необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 164, 170,171 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed