Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 05.06.2020 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля Renault, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Honda, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . У зв`язку із настанням даної події Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування потерпілому [PERSON] , який є власником майна. Після проведення даної виплати у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] . Тому позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 24480,99 грн., з яких 21940, 99 гривень страхове відшкодування, 2540 грн. витрати на встановлення розміру шкоди та збір документів та понесені судові витрати в розмірі 2270 грн. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, просив відмовити в задоволенні позову. В своєму відзиві вказував на те, що позивачем не надано належних доказів виплати страхового відшкодування. Надані копії платіжних доручень не відповідають вимогам ЦПК України, отже не можуть бути прийняті як належні докази. Крім того, оцінка завданих збитків проведена з порушенням, так як до проведення оцінки залучено фізичну особу підприємця [PERSON] який не має повноважень експерта для проведення оцінки збитків. Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м. Полтави від 23.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати за його відсутності, позов повністю підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Після оголошеної перерви в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов. Суд дослідивши надані докази встановив наступні обставини. 05.06.2020 року о 18.20 хв. сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля Renault, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Honda, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок цього автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2020 року встановлено та не підлягає доказуванню те, що ДТП відбулося з вини [PERSON] . Згідно полісу №148794289 автомобіль Honda, державний номерний знак [NUMBER] був застрахований. Автомобіль Renault, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач не був застрахований. Згідно наказу Моторного(транспортного) страхового бюро України прийнято рішення виплатити власнику автомобіля [PERSON] відшкодування в сумі 21940 гривень. Зі звіту про незалежну оцінку майна № 1006 від 30.06.2020 року вбачається, що розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 23093,84 гривень. Згідно платіжного доручення №1481181 від 18.08.2020 року власнику автомобіля Honda, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] позивачем виплачено 21940,99 гривень. Згідно платіжного доручення №1650621 від 03.09.2020 року ФОП [PERSON] позивачем сплачено 2540 гривень за послуги експерта. На момент вчинення ДТП відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищено небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом. На підставі п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п. »а» ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування з урахуванням витрат на експертизу в розмірі 24480,99 грн. Заперечення відповідача щодо неналежно оформлених копій доказів, які подані позивачем, суд не прийняв до уваги, оскільки копії платіжних доручень засвідченні належним чином підписом адвоката і при їх дослідженні суд не мав сумнівів щодо дійсності даних документів. Також судом не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо відсутності повноважень у [PERSON] на проведення оцінки майна, оскільки до матеріалів справи додано свідоцтво від 19.01.2007 року про реєстрацію [PERSON] в реєстрі оцінювачів, сертифікат від 12.07.2019 року суб`єкта оціночної діяльності та кваліфікаційне свідоцтво оцінювача від 15.12.2006 року видане [PERSON] . За таких обставин у суду не виникло питань щодо компетенції даного суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 2270 грн.

Outcome: approved