Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

30 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який 25 березня 2021 року був нею успадкований за заповітом після смерті її тітки [PERSON] . В момент успадкування даного будинку, в ньому вже був зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який фактично там не проживав з моменту реєстрації, як і не проживає на даний час. Щодо його реєстрації у вказаному будинку, позивач вказує, що близько 15 років тому, відповідач співмешкав з її сестрою [PERSON] . Оскільки виникла необхідність у здійсненні реєстрації місця проживання відповідача, тітка позивача - [PERSON] дала згоду на його реєстрацію в належному їй за життя житловому будинку. При цьому, фактично відповідач проживав за іншою адресою в с. Журавка. В подальшому, за спливом декількох місяців, відповідач з сестрою відносини розірвав та змінив місце свого фактичного проживання, і не з`являвся там протягом останніх 14 років. Весь цей час відповідач не використовував дане житлове приміщення, як і не брав участі в його утриманні. Позивач стверджує, що місце теперішнього проживання відповідача їй не відоме. Його відсутність за місцем реєстрації не обумовлена наявністю будь-яких поважних причин. У свою чергу ні позивач, ні її тітка не створювала для його фактичного проживання будь-яких перешкод. У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач втратив будь-який інтерес до будинку в якому зареєстрований, адже добровільно відмовився від його фактичного користування. При цьому, реєстрація місця проживання відповідача, на даний час, створює позивачу перешкоди у користуванні належним їй житловим будинком, зокрема, в можливості отримання адресної житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, яка розраховується в залежності від кількості зареєстрованих у будинку осіб. У зв`язку з цим, зважаючи на неможливість вирішення спору в добровільному порядку, беручи до уваги, що відповідач не відноситься до числа близьких родичів позивача, не є членом сім`ї та спільним побутом не пов`язаний, [PERSON] просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого судового засідання на 25 лютого 2022 року. 25 лютого 2022 року в зазначеній цивільній справі підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 24 березня 2022 року. На підставі розпорядження голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» заяву було передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Проте цивільна справа за позовною заявою не приймалася до провадження Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області та у вказаному суді не розглядалася. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність Варвинського районного суду Чернігівської області. 16 травня 2022 року заяву повернуто з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області до Варвинського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. У зв`язку з цим, Варвинським районним судом Чернігівської області в межах даної цивільної справи було призначено судовий розгляд на 31 травня 2022 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені нею позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 48). Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 березня 2021 року приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Шрайбер В.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка залишилася після смерті [INFO] [PERSON] , на користь позивача [PERSON] , зокрема на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що доводиться копією відповідного свідоцтва від 25 березня 2021 року №471 (а.с. 8). 25 березня 2021 року відомості щодо права приватної власності [PERSON] на даний житловий будинок були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується копією відповідного витягу №249824657 від 25 березня 2021 року (а.с. 9). Відповідно до копії довідки №214, виданої 09 листопада 2021 року Журавським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). При цьому, з копії довідки №1107, виданої 21 грудня 2021 року Журавським старостинським округом Варвинської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, вбачається, що відповідач по справі [PERSON] , за вищевказаною адресою більше року не проживає (а.с. 11). Крім того, суд бере до уваги, що аналогічні відомості щодо фактичного не проживання відповідача [PERSON] протягом останнього року за адресою: [ADDRESS] , також були підтверджені наданими в судовому засіданні усними поясненнями свідка [PERSON] . Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] сплачує за комунальні послуги у будинку, є наймачем чи існує інша домовленість з власником будинку про порядок користування житлом, відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до переконання, що зібраними у справі доказами підтверджується той факт, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Жодних поважних причин, з яких він не проживає за вищевказаною адресою, відповідач суду не повідомив. Будь-яких заперечень щодо предмету спору від сторони відповідача до суду не надходило. Суд зважає, що стороною позивача заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат та заявлено вимогу про стягнення з відповідача 908 грн - сплаченого судового збору та 1 000 грн понесених витрат в частині оплати за надану адвокатом правничу допомогу, які підтверджуються відповідними копіями документів, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved