Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 23.10.2020 року о 10 год 50 хв по вул. Князя Володимира, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Шевченка та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. Шевченка, маючи намір повернути праворуч на вул. Князя Володимира. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] була застрахована позивачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/201136340 від 03.09.2020 року. Згідно довідки НПУ про дорожньо-транспортну пригоду від 23.10.2020 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] ПДР України, що стало причиною пошкодження автомобіля Chevrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] , який належить відповідачці. 11.11.2020 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про страхове відшкодування в розмірі 49 500 грн. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Chevrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] позивачем було проведено його огляд та складено акт огляду транспортного засобу від 28.10.2020 року. Оскільки згідно вищевказаної довідки НПУ дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] , 18.11.2020 року позивачем було сплачено відповідачці страхове відшкодування у розмірі 49 500 грн. Однак постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2020 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки [PERSON] не є особою, відповідальною за настання страхового випадку, тому відсутні підстави для отримання страхових виплат по полісу №ЕР/201136340. А тому, позивач просить суд стягнути з відповідачки кошти у розмірі 49 500,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою від 09.02.2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, представник направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 23.10.2020 року о 10 год 50 хв по вул. Князя Володимира, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Шевченка та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. Шевченка, маючи намір повернути праворуч на вул. Князя Володимира. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] була застрахована позивачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/201136340 від 03.09.2020 року /а.с. 6/. З метою отримання страхового відшкодування, водій vrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] , звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за вх.. №278 від 11.11.2020 року /а.с. 15/ 16.11.2020 року позивачем було складено страховий акт №26583/40/920 разом із розрахунком суми матеріального збитку. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, акту огляду транспортного засобу від 28.10.2020 року, страхового акту №26583/40/920, заяви-погодження від 11 листопада 2020 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 49 500 грн. 00 коп. на користь відповідачки, що підтверджується платіжним дорученням № 139035 від 18.11.2020 року /а.с. 26/. Як вбачається з постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2020 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення /а.с. 27-28/. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з виявленими обставинами 15.01.2021 року листом за вих.. №01-1/29 позивач направив [PERSON] досудову вимогу про повернення 49 500 грн., які остання отримала без належних на те правових підстав. Однак вимога була відповідачкою залишена без належного реагування. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави і безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, холи підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодуванню визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Окрім того, зазначена позиція підтверджується постановою Верховного Суду віл 28.03.2018 року по справі № 910/21313/16: «…Суд виходить з того, що відповідно до положень статей 509, 979, 980 Цивільного кодексу України та статей З, 6, 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" предметом договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по суті є майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Обов`язок страховика щодо здійснення страхової виплати особі, якій заподіяна шкода. виникає у разі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність страхувальника. Тобто, за відсутності підстав для притягнення страхувальника до відповідальності, у страховика також не виникає зазначений обов`язок. Суд враховує, що для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Зокрема, згідно з положеннями статтями 1166, 1187 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки покладається на особу, винну в заподіянні відповідної шкоди. Зважаючи на встановлення обставин відсутності вини страхувальника за Полісом та наявності вини іншої у особи у ДТП, суд погоджується з висновком про те, що цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, а у позивача відсутній обов`язок зі сплати страхового відшкодування відповідачу. Відтак у зв`язку з отриманням відповідачем страхового відшкодування за відсутністю у позивача обов`язку з відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відбулось безпідставне збагачення відповідача за рахунок відповідача, правові наслідки якого врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України. Оскільки зазначена правова норма зобов`язує особу, яка набула майно іншої особи без достатньої правової підстави, повернути його потерпілому, зокрема й тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, Суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про виникнення у відповідача зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів, отриманих ним в якості страхового відшкодування за Полісом внаслідок ДТП.». Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, шо звичайно ставляться. Таким чином, оскільки постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2020 року встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в діях [PERSON] під час ДТП за участю автомобілів «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Chevrolet Volt, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , тобто цивільно-правова відповідальність страхувальника в результаті ДТП не настала, тому у позивача ПрАТ «СГ «ТАС», як страховика цивільно-правової відповідальності власника автомобіля «Богдан А-092», д.н.з. [NUMBER] , відповідно і відсутній обов`язок з сплати страхового відшкодування [PERSON] , а тому за рахунок отриманих останньою коштів у вигляді страхового відшкодування від позивача, відбулось безпідставне збагачення за рахунок позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 49 500,00 грн безпідставно набутих коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2270 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved