Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час перебуває на повному утриманні та забезпеченні позивачки. Батько дитини покинув позивачку разом з сином, коли останньому виповнилось вісім місяців. З моменту народження сина і по сьогоднішній день відповідач свідомо нехтує та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, тобто свідомо самоусунувся від виховання та утримання свого сина. Ухилення батька від виконання своїх обов`язків має місце, оскільки він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Позивачка звертає увагу на те, що дитині не вистачає материнської турботи та уваги у зв`язку з тим, що вона на даний час проживає за кордоном та немає можливості часто бачитись з сином, як того би їй хотілось, та зазначає, що син після здобуття середньої освіти бажає навчатись за кордоном. Проте, знову ж таки без вирішення питання зі згодою батька на виїзд закордон на навчання, мрія сина залишиться тільки мрією. У зв`язку з вищенаведеним просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки останній жодної участі у вихованні дитини не приймає. Представник позивача адвокат Марчак Ю.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що насамперед метою звернення до Суду є захист неповнолітнього сина Позивачки, адже останній, отримавши статус дитини позбавленої батьківського піклування, матиме можливість безперешкодно бачитись зі своєю матір`ю, яка на даний час проживає в Голландії та в подальшому продовжити навчання в Кракові. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Косівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що Рішенням Косівської міської ради Косівського району затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , складений Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області № 7 від 25.10.2021. Комісією встановлено, що батько дійсно з восьмимісячного віку дитини його життям не цікавиться. Дитина повністю перебуває на утриманні та вихованні однієї матері - Позивачки. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`являвся. Повідомлялася за адресою зареєстрованого місця проживання, вказаною у позовній заяві. Причини неявки Суду невідомі. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача адвоката Марчака Ю.І., дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у своїй сукупності та співставленні приходить до висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.11.2006. Рішенням Косівського районного суду від 31 жовтня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, а дитину - неповнолітнього сина [PERSON] залишено на утриманні та проживанні з позивачкою. Рішенням Косівського районного суду від 24 квітня 2020 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з Розрахунку сплати аліментів згідно виконавчого листа № 347/349/20 від 16.06.2020 виданого Косівським районним судом, заборгованість по аліментах у Відповідача становить станом на 23.09.2021 - 38 857,14 грн. Рішенням Косівського районного суд Івано-Франківської області від 25 лютого 2020 року по справі № 347/2494/19,позов позивачки задоволено та надано тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до країн Шенгенської угоди (Шенгенської зони) та Європейського союзу, без згоди та супроводу батька сину [PERSON] протягом 2020 року, а також дозвіл на виготовлення всіх необхідних документів для поїздки за кордон в тому числі на виготовлення та одержання віз, на подання біометричних даних (зняття біометричних даних), цифрових фотографій у процедурі отримання візи, без згоди батька. Згідно Довідки Косівського ліцею № 1 ім. Я. Мудрого від 02.09.2021 № 04-03/64 позивачка підтримує постійний зв`язок з закладом освіти, класний керівник також підтримує постійний зв`язок з нею. Батько [PERSON] жодного разу не з`являвся в закладі освіти. На час перебування [PERSON] закордоном, навчанням дитини займається бабуся та дідусь. Згідно Довідки місця проживання від 28.08.2021 № 456 неповнолітній син [PERSON] прописаний за адресою [ADDRESS] . ДО складу сім`ї входять: [PERSON] (Позивачка), [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02.09.2021 № 171 встановлено, що Позивачка є матір`ю двох дітей, які перебувають на її утриманні. Батько [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає. Рішенням виконавчого комітету Косівської міської ради Косівського району Івано-Франківської області №135 від 27.10.2021 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету виконавчого комітету Косівської міської ради від 25.10.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (далі - Висновок). Як вбачається з Висновку, Комісією встановлено, що батько участі у вихованні дитини не бере з часу коли [PERSON] було пів року. Відповідач з сином не спілкується взагалі, фінансово не допомагає, не бере участі у вихованні, життям дитини не цікавиться. Дитина батька не пам`ятає. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 12 серпня 2021 року у справі № 306/8/20, провадження № 61-12720ск21. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи докази по справі у сукупності, Суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, морально та матеріально сина не підтримує. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні та за результатами зібраних у справі доказів. Він взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; взагалі не спілкується з сином, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Тому, досліджені у судовому засіданні докази підтверджують обставини позову [PERSON] , те, що Відповідач самоусунувся від своїх батьківських обов`язків та не приймає участі в житті дитини. Протягом розгляду справи Відповідач жодного разу у судове засідання не з`явилася, заперечень на позовні вимоги не надав. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні Відповідачем його неповнолітнього сина, Судом не встановлено. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Враховуючи принцип верховенства права, особливості цієї справи, Суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню, більше того, Суд вважає, що на даний час, такий захід відповідає принципу забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Outcome: approved