Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в грудні 2021 року дізналась про наявність виконавчого напису № 89817 від 15 липня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.. Зазначила, що в жовтні 2013 року вона отримала кредит в АТ «Банк Ренесанс Капітал» строком на 3 роки по жовтень 2016 року. Вона регулярно сплачувала платежі по тілу кредиту та відсоткам, проте з початком антитерористичної операції її фінансовий стан суттєво змінився. Залишкова сума кредиту, яку слід було доплатити, становила приблизно 10000 грн. З моменту першого порушення платежу листопад 2014 року до неї кредитором не заявлялося будь-яких вимог. Крім того, її ніхто не повідомляв про заміну кредитора та з яких підстав було отримано виконавчий напис у нотаріуса. Вважає, що даний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначає, що сума, пред`явлена до стягнення, є завищеною. Крім того, позивач вважає, що виконавчий напис було видано після спливу трирічного терміну з дня виникнення права вимоги. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 89817, виданий 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з неї суми заборгованості 36503,14 грн. таким, що не підлягає виконанню, а також стягнення з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 січня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою зобов`язано Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» та приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олену Василівну надати належним чином завірені документи на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 89817 від 15.07.2021 року. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, стягнення 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем, а також розгляду справи без участі представника за наявними в справі матеріалами. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 89817, відповідно до якого звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором GP-5247827 від 17 жовтня 2013 року, укладеним з АТ «Банк ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № GP-5247827 від 17 жовтня 2013 року. Заборгованість утворена за період з 23 липня 2018 року по 21 травня 2021 року та складається з наступних сум: -19065,43 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; -16999,59 грн. прострочена заборгованість за комісією; -438,12 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; -500,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості становить 37003,14 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису 11 серпня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. відкрито виконавче провадження № 66465275. Постановою приватного виконавця від 26 жовтня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 . Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Проте, з матеріалів справи не вбачається, що нотаріальний напис вчинений на підставі безспірної заборгованості. Так, за змістом виконавчого напису нотаріуса з позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № GP-5247827 від 17 жовтня 2013 року, укладеним з АТ «Банк ренесанс капітал». За змістом позовної заяви позивач зазначає, що сума кредиту не відповідає тій сумі, яка зазначена у виконавчому написі. Статтею 81\~ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Проте, в порушення зазначених приписів, відповідачем не надано жодних доказів, які підтверджують, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, те, що існувала заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. За положеннями, встановленими в ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, матеріали справи не містять копію договорів про відступлення прав вимоги та інших документів, підтверджуючих правонаступництво. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які розрахунки, на підставі яких нарахована така заборгованість. З матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі є безспірним Згідно з вимогами, визначеними ч.ч.6, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Крім того, як вже було зазначено, положення ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачають можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса виключно за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. За змістом позовної заяви кредитний договір між АТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] укладено 17 жовтня 2013 року, та строк його дії становить до жовтня 2016 року. Натомість виконавчий напис вчинено 15 липня 2021 року. Суд повторно наголошує, що документів, які б підтверджували підстави для видачі виконавчого напису, представником відповідача не надані. Враховуючи викладене, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису, оскільки з дня виникнення права вимоги і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років. Крім того, суд зазначає, що відповідач визнав позов у повному обсязі. За таких обставин наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 496,20 грн. Інші 50% від судового збору, сплаченого за подання даного позову, що становить 496,20 грн., слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved