Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

23.11.2021 року позивач звернувся в суд з наведеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.12.2020 року [PERSON] звернулася до позивача для укладення полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів -з транспортного засобу "Opel Vectra" н.з. [NUMBER] (VIN-код [NUMBER] ). Між сторонами було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202159523. 27.12.2020 року за участі відповідачки відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Позивачем проведено розслідування правомірності ввезення на митну територію України застрахованого транспортного засобу з іноземної реєстрацією марки "Opel Vectra" н.з. [NUMBER] . В результаті отримання відповіді від Державної митної служби України було встановлено, що за відомостями з інформаційних баз даних Держмитслужби станом на 31.10.2021 року останнє переміщення через державний митний кордон України транспортного засобу здійснювалось 06.06.2015 року у напрямку - «виїзд з України». Вказує, що застрахований транспортний засіб на момент настання ДТП перебував на території України неофіційно. Тому, просив взнати недійсним поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності застрахованих транспортних засобів № ЕР-202159523 від 11.12.2020 року, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб "Opel Vectra" н.з. [NUMBER] (VIN-код [NUMBER] ) з моменту його укладення. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТДВ «СГ «Оберіг» сплачений судовий збір за подання позовної заяви .. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідачки у судове засідання не прибув, судовий розгляд було відкладено для забезпечення можливості надання відзиву на позов. 06.06.2022 представником відповідачки подано суду пояснення, за змістом яких відповідачка позов не визнає. Просить в задоволенні позову відмовити, оскільки він є безпідставним та необґрунтованим, оскільки договір страхування вважається недійсним з моменту його укладення у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідач виконала обов`язок передбачений ст. 989 ЦК України, повідомила страховика про відсутність інших договорів страхування. Перелік підстав визнання недійсним договору страхування є вичерпним. Відповідач в судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлена належним чином, інших пояснень чи клопотань щодо реалізації прав від відповідачки до суду не надходило. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. [PERSON] та ТЗДВ «Страхова група «Оберіг» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР-202159523). Забезпечений транспортний засіб: "Opel Vectra" номерний знак [NUMBER] (VIN-код [NUMBER] ). Розмір франшизи: 2000 гривень. Строк дії договору: 13.12.2020 по 12.01.2021 року включно. Згідно відповіді від 01.09.2021 №19-19/19-02-02/14/1424 Держмитслужби на адвокатський запит повідомлено, що згідно з інформаційних баз даних станом на 31.08.2021 останнє переміщення через Державний кордон України транспортного засобу марки "Opel Vectra" номерний знак [NUMBER] (VIN-код [NUMBER] ) здійснювався 06.06.2015 у напрямку - «Виїзд з України». Інформація щодо митного оформлення зазначеного транспортного засобу не виявлена. Згідно відповіді Держмитслужби від 02.11.2021 року №19-19/19-02-02/8.19/1999 на адвокатський запит повідомлено, що згідно з інформаційних баз даних станом на 31.08.2021 останнє переміщення через Державний кордон України транспортного засобу марки "Opel Vectra" номерний знак [NUMBER] (VIN-код [NUMBER] ) здійснювався 06.06.2015 у напрямку - «Виїзд з України». Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 січня 2021 року справа №344/102/21 [PERSON] визнано винною у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставини вчинення дтп під час керування транспортним засобом марки "Opel Vectra" номерний знак [NUMBER] , що відбулась 27 грудня 2020 року о 17:13 хв по вул. Крихівецька 53. Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частинами першою, другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п. 10.4 ст. 10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка» або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Також, ст. 17 вказаного Закону передбачено, що укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Виходячи з положень статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Тобто, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Разом з тим, порушення митних правил ввезення автомобілів на територію України може бути предметом адміністративної відповідальності особи, яка ввезла такий транспортний засіб. Зазначені обставини не є підставою звільнення від цивільної відповідальності учасників страхових відносин відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування». Такий правовий висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року в справі № 910/14693/17. За таких обставин, укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, страховик повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати з укладення такого договору щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами. При здійсненні страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів для транспортних засобів, які зареєстровані поза межами України, виділена окрема 6-та зона страхування, а тому позивач товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» здійснюючи даний вид страхування повинно було в першу чергу звернути увагу на місце реєстрації транспортного засобу та застосувати відповідний коефіцієнт розрахунку. Порядок укладення і початок дії договору страхування визначено у статті 18 Закону України «Про страхування», відповідно до якої для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Судом установлено, що сторони при укладенні договору страхування досягли згоди щодо усіх його істотних умов. Крім того, він укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, що свідчить про дотримання вимог законодавства щодо змісту і форми цього правочину. Загальні підставі недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України, згідно з якою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Додаткові підстави недійсності договору страхування зазначені у статті 998 ЦК України та статтею 29 Закону України «Про страхування», якими передбачено, що договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку або об`єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Відповідно до п.10.4 статті 10 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів під час в`їзду на територію України власник транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, зобов`язаний мати на весь термін перебування такого транспортного засобу на території України сертифікат міжнародного автомобільного страхування "Зелена картка" або внутрішній договір страхування цивільно-правової відповідальності. Суд зазначає, що посилання позивача на те, що автомобіль на дату вчинення ДТП знаходився на території України незаконно, з перевищенням строку транзитного переміщення та порушенням терміну належної реєстрації, оскільки з 06.06.2015 року його не було офіційно ввезено на митну територію України, тому відповідач керувала даним транспортним засобом, не маючи на те законних підстав, не є правовою підставою для визнання внутрішнього договору страхування цивільно-правової відповідальності недійсним. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс ЕР-202159523 від 11.12.2020 року в ТДВ «Страхова група «Оберіг» було укладено правомірно. Відповідно до п.1.4 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Тому, суд звертає увагу на те, що оскільки за страховим полісом, недійсність якого є предметом спору, презюмована була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка правомірно експлуатувала транспортний засіб, з`ясування питання чи відноситься [PERSON] до таких осіб, впливає на те, чи є ДТП страховим випадком та не має відношення до підстав визнання недійсності страхового полісу. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 76, 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних і допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину, встановленої статтею 204 ЦК України, позивачем не надано, що було його процесуальним обов`язком. Враховуючи вищевикладене позов не обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він не підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed