Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

20 січня 2022 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та просить встановити той факт, що він [PERSON] , [INFO] , є рідним племінником [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 75 років; встановити той факт, що 20 липня 1995 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений Прибинською сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 14; визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування право на спадкове майно, яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну частку (пай) площею 3,40 умовних кадастрових гектари по колишньому колективному сільськогосподарському підприємству «Червона Зірка» Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, право на яку посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0152547; майновий пай у пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Зірка» на території Прибинської сільської ради Корюківського району Чернігівської області на суму 1120,00 грн., що становить 0,05 % від загальної вартості пайового фонду підприємства, відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ЧНКК № 08650. В судове засідання позивач не прибув, в позові просив розгляд справи провести без його участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від третьої особи, Корюківської районної державної нотаріальної контори у судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що позивач [PERSON] , народився [INFO] в с. Прибинь Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживає в м. Корюківка Чернігівської області, що підтверджується його паспортом [NUMBER] , виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 02.12.1999 року. Відповідно до мого свідоцтва про народження його батьками є: [PERSON] та [PERSON] (повторне свідоцтво про народження [NUMBER] від 26.11.2021 року). Його батьки одружилися 06 жовтня 1950 року, про що Прибинською сільською радою Корюківського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 04 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 07.12.2021 року № 00034058045). Дошлюбне прізвище його матері було « [PERSON] ». Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 07.12.2021 року № 00034058898 батьками його матері були [PERSON] та [PERSON] . Мати позивача мала рідну сестру [PERSON] . Нажаль її посвідка про народження втрачена. 20 липня 1995 року [PERSON] склала заповіт про те, що на випадок її смерті все її майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповідає своєму племіннику [PERSON] . Даний заповіт посвідчений Прибинськон сільською радою та зареєстрований в реєстрі за № 14. Варто зазначити, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особі (громадянина) своїм майном (у т. ч. й земельної частки (паю) на випадок смерті, зроблене у встановлених законом порядку і формі. Значення заповіту полягає у тому, що нив визначається порядок переходу після смерті заповідача усього майна чи його частки майнових прав та обов`язків до певних осіб. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усі своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до колі спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та інший громадським організаціям. [INFO] тітка [PERSON] померла. Корюківською районною державною адміністрацією Чернігівської області було передано у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємстві «Червона Зірка» на території Прибинської сільської ради земельну ділянку з метоп подальшого її паювання, тобто визначення розміру земельної частки (паю) у колективнії власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства беї виділення земельної ділянки в натурі. За життя покійна тітка була членом колективного сільськогосподарськогі підприємства «Червона Зірка» Прибинської; сільської ради Корюківського району Чернігівської області та була включена в списки на отримання сертифікату на земельну частку (пай). Як результат ш був виданий сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0152547 на земельну частку розміром 3,40 умовних кадастрових гектари. Також покійна тітка мала майновий пай в даному підприємстві на суму 1120,00 грн., що становить по 0,05 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. 1 січня 2004 року в Україні набув чинності Цивільний кодекс України, прийняти. Верховною Радою України 16 січня 2003 року. Однак, відповідно до п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини ді 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрем Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Відповідно до довідки Прибинського старостинського округу Корюківської міську ради від 13.12.2021 року № 267 [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Також слід зауважити, що спадщина відкрилася в період чинності Цивільного кодексі УРСР, тому застосуванню підлягають норми саме ЦК УРСР про належність спадщин спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємец прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковиі майном. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач - син покійної - [PERSON] , тому він виявив бажання реалізуйте своє є право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину він цього зробив не зможе. Для вирішення даного питання він звернувся до державного нотаріуса Корюківської районної державної нотаріальної контори для отриманні консультації. Нотаріус оглянувши надані ним документи повідомив, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів - сертифікатів на право на земельні частки пай та майнових сертифікатів, виданих на покійну. У зв`язку з цим нотаріус запропонувала йому звернутися до суду, так як видати свідоцтво про право на спадщину вона не має права. Що стосується розбіжності в написанні прізвища його покійної тітки та дівочого прізвища його матері, то дійсно, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 131 Сімейного кодексу України від 07.12.2021 року № 00034058898 дівоче прізвище його матері зазначено як [PERSON] . Відповідно до даних документів (сертифікаті на паї, довідка старостинського округу) власні прізвище, ім`я та по батькові мої покійної тітки зазначені як [PERSON] . Лише в заповіті прізвище покійної тітки зазначено як [PERSON] . Вважає, що дані прізвища є співзвучними. Розбіжності у написанні виникла у зв`язку з їх перекладом з російської на українську мову. Прізвище його покійної тітки в різних документах є співзвучними « [PERSON] » та « [PERSON] ». Нажаль свідоцтво про народження його тітки не збереглося. Але той факт, що вона його рідна тітка підтверджується майже однаковим написанням її прізвища та дівочого прізвища його матері, а також тим, що в самому заповіті вона зазначила, що все свої майно заповідає «племіннику». Таким чином, той факт, що покійна [PERSON] дійсно є його рідною тіткою, а заповіт виданий від імені [PERSON] на його користь дійсно видала вона. Встановлення юридичних фактів сприяє реалізації конституційних прав громадян Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, щі мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку в встановлення; встановлення даного факту необхідно йому для оформлення спадщини. Відповідно до пункту 14 Постанови КМУ №9177 від 28.02.2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» для отримання нового свідоцтва, у разі набуття у власність майнової паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод і сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копії відповідної цивільно-правової угоди, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов до суду про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. Позивач, як син, являється спадкоємцем своєї матері. Згідно ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або подав заяву до нотаріальної контори у встановлені законом строки, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Позивач відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід ІІ групи (посвідчення серії [NUMBER] від 18.08.2016 року) звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved