Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на його користь 1114 грн. завданих збитків, 908 грн. судових витрат та 8197,80 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що між ПрАТ «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5032302-02-04-04 від 22 жовтня 2018 року, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «БМВ» р.н. [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 13 грудня 2018 року відповідач 23 жовтня 2018 року о 08.15 годині у м. Дніпро по пр-ту Яворницького, керуючи т/з «Форд» р.н. [NUMBER] скоїв наїзд на припаркований т/з. «БМВ» р.н. [NUMBER] та покинув місце пригоди, в результаті чого т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно акту № ЗП-0000019 здачі приймання послуг від 05 грудня 2019 року вартість відновлюваного ремонту «БМВ» р.н. [NUMBER] склала 6942,60 грн. Факт ДТП 23 жовтня 2018 року був визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком. За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору добровільного страхування, на підставі страхового акту № 04352-02 від 19 квітня 2019 року, ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6942,60 грн. Тож, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав 6942,60 грн. Відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 6942,60 грн., заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 23 жовтня 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченою страхового відшкодування. В свою чергу відповідальність винуватця ДТП, як водія транспортного засобу «Форд» р.н. [NUMBER] була забезпечена договором (ГО) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 2339442 на момент ДТП у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». У зв`язку з цим ПрАТ «СК «ВУСО» звернулося з вимогою до ТДВ «СК «Альфа-Гарант». ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту передбаченого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з врахуванням франшизи. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням та франшизою склала 3114 грн. Таким чином у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в межах різниці між сплаченим страховим відшкодуванням та страховою виплатою ТДВ «СК «Альфа-Гарант». 20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем укладено договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорах страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регрессу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 5032302-02-04-04 від 22 жовтня 2018 року. До позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. 30 серпня 2021 року відповідачем на рахунок позивача було сплачено кошти в розмірі 2000 грн. з призначенням платежу «Оплата згідно акту (вимоги) 04352-02», тож невідшкодованою залишилася сума завданих збитків у розмірі 1114 грн. 02 липня 2021 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13 серпня 2021 року відповідач подав відзив на позов, у якому зазначив, що вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки його відповідальність на час ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ЄДРПОУ 32382598, і саме ця страхова компанія повинна виплатити у повному обсязі страхове відшкодування на користь ПрАТ «СК «ВУСО», тому позовні вимоги мають бути адресовані саме до неї. Крім того, вважає витрати на правову допомогу необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Ухвалою від 02 грудня 2021 року позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] була залишена без розгляду. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 02 грудня 2021 року була скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою від 23 березня 2022 року суддя Шендрик К.Л. прийняв справу за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу до свого провадження та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просили застосувати строки позовної давності. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що 23 жовтня 2018 року о 08.15 годині відповідач у м. Дніпрі по пр-ту Яворницького, керуючи автомобілем Форд Фокус р.н. [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль БМВ р.н. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, місце ДТП відповідач покинув. Постановою суду відповідача визнано винним у зазначеній ДТП. Ці обставини підтверджуються постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 13 грудня 2018 року у справі № 209/3981/18 (а.с. 18). Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу Форд Фокус р.н. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за полісом № АМ 2339442, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ та полісом (а.с. 31, 55). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу БМВ р.н. [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом № 152069908 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 21) та електронним полісом добровільного страхування наземного транспорту № 5032302 від 22 жовтня 2018 року (а.с. 21 оберт). 23 жовтня 2018 року, на підставі заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с. 19-20), у м. Дніпрі [PERSON] було здійснено огляд транспортного засобу БМВ р.н. [NUMBER] , в результаті якого були виявлені наступні пошкодження: передній бампер деформований з тріщинами матеріалу і пошкодженням лакофарбового покриття (скловолокно), що підтверджується актом огляду колісного транспортного засобу з фототаблицею до нього (а.с. 24-26), у якому зазначено що протокол огляду складено на підставі зовнішнього огляду. Якщо під час ремонту будуть виявлені приховані пошкодження, про це слід повідомити страхову компанію з метою складення додаткового протоколу. В іншому випадку страхова компанія не приймає до розгляду претензії щодо зазначених пошкоджень. 05 грудня 2019 року ТОВ «Фірма «Зігфрід-Плюс» надала до СК «ВУСО» акт № ЗП-0000019 здачі-прийняття послуг (а.с. 27), згідно якого виконавцем були проведені наступні послуги т/з БМВ р.н. [NUMBER] : зняття установка переднього бампера на суму 360 грн., розбирання-зборка переднього бампера на суму 300 грн., ремонт переднього бампера на суму 1020 грн., підготовка до фарбування переднього бампера на суму 1140 грн., фарбування переднього бампера на суму 300 грн., поліровка переднього бампера на суму 300 грн., мийка автомобіля на суму 240 грн.; з використанням комплектуючих: кліпса переднього бампера на суму 780 грн., катафот в бампер на суму 1114 грн., витратні матеріали при підготовці до фарбування на суму 1068 грн., фарба на суму 630 грн. та лак на суму 462 грн.; а всього на загальну суму 6942,60 грн. ПрАТ СК «ВУСО» визнало факт ДТП 23 жовтня 2018 року страховим випадком і, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, виплатило [PERSON] 6942,60 грн. в рахунок страхового відшкодування, що підтверджується розрахунком, страховим актом № 04352-02 та платіжним дорученням (а.с. 28, 29, 29 оберт). ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило на користь ПрАТ «СК «ВУСО» виплату страхового відшкодування в порядку суброгації, з вирахуванням вартості катафоту, що не відноситься до вказаної страхової події, з огляду на протокол огляду, складений ПрАТ «СК «ВУСО», у розмірі 1114 грн, а також вирахувана сума франшизи - 2000 грн., встановлена п. 5 договору страхування № АМ 2339442, що підтверджується листом ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за вих. № 12/3331 від 17 серпня 2021 року (а.с. 60). 20 грудня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та позивачем був укладений договір № 20/12/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступив (передав), а позивач отримав право відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО» по договорах страхування, в тому числі за договором страхування № 5032302-02-04-04 від 22 жовтня 2018 року, що підтверджується договором (а.с. 8-10) та додатком № 1 до договору з переліком боржників (а.с. 11-13). 03 лютого 2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено акт (вимогу) № 04352-02 про відшкодування збитків в порядку регресу з вимогою відшкодувати 3114 грн. шкоди, завданої в результаті ДТП 23 жовтня 2018 року, оскільки ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» в межах ліміту, передбаченого полісом № АМ 2339442 з вирахуванням розміру франшизи та коефіцієнту фізичного зносу деталей, що підтверджується актом (вимогою) та копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» (а.с. 33, 35). 30 серпня 2021 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано суму в розмірі 2000 грн. із зазначенням призначення платежу: «Оплата згідно акту (вимоги) 04352-02», що підтверджується дублікатом квитанції (а.с. 59). Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч.ч.\~1-2\~ст.\~1187\~ЦК України,\~джерелом підвищеної\~небезпеки є\~діяльність,\~пов`язана\~з використанням,\~зберіганням або\~утриманням транспортних\~засобів,\~механізмів та\~обладнання,\~використанням,\~зберіганням хімічних,\~радіоактивних,\~вибухо-\~і вогненебезпечних\~та інших\~речовин,\~утриманням диких\~звірів,\~службових собак\~та собак\~бійцівських порід\~тощо,\~що створює\~підвищену небезпеку\~для особи,\~яка цю\~діяльність здійснює,\~та інших\~осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи, що відповідно акту огляду колісного транспортного засобу від 23 жовтня 2018 року не виявлено пошкодження катафоту, вартість ремонту якого позивач просить стягнути з відповідача, відомості щодо звернення [PERSON] до страхової компанії з метою складання додаткового протоколу відсутні, до суду не наданий додатковий протокол із зазначенням пошкодження катафоту внаслідок ДТП, яка сталась 23 жовтня 2018 року, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи, вище викладене, клопотання відповідача та його представника про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed