Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

23.09.2021 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 05.11.2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-234350, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 500 000 гривень 00 копійок. Згідно із п. 1 Кредитного договору, банк зобов`язується надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених договором. Кредитні кошти надавались в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за його дорученням. Відповідно до п.2.1 договору Банк видає позичальнику кредит у розмірі 500 000,00 грн. на строк до 04 листопада 2024 року. Згідно п.6.3 договору повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із відсотками за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу. Пунктом 6.2 договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за договором відповідно до графіку платежів. Щомісячні платежі з 29.03.2019 року до 28.03.2024 року. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки за відсотковою ставкою 35% річних. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 17907,00 грн., кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. 01.11.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні відносити та факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Відповідно до Анкети-заяви зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви [PERSON] не заперечує проти отримання [PERSON] кредиту. Тому, вбачається можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя, а саме дружину [PERSON] - [PERSON] . На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. 29.04.2021 АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань до [PERSON] . Однак, протягом строків, встановлених досудовою вимогою, [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення заборгованості не виконав. Станом на дату подачі позовної заяви до суду заборгованість за Договором не погашена, загальна сума заборгованості становить 595 535,90 гривень, яка складається з: 486 640,69 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 108 895,21 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Короткий виклад заперечень сторін. 04 квітня 2022 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги АТ «Кредобанк» не визнає повністю, вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Зазначив, що АТ «Кредобанк» не має права вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за відповідним кредитним договором, оскільки згідно з договором Факторингу №2 від 21.12.2021 року передало його ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке наразі є новим кредитором у відповідних правовідносинах. Таким чином, АТ «Кредобанк» є неналежним позивачем у справі, будь яких кредитних зобов`язань перед ним відповідачі не мають. Водночас новий кредитор з позовом про стягнення коштів до суду не звертався. Крім того, вважає, що позивачем безпідставно заявлено вимогу про солідарне стягнення боргу з нього та [PERSON] , як його колишньої дружини. На момент укладення кредитного договору він не перебував у шлюбі з [PERSON] , шлюб між ними було розірвано рішенням суду 14.12.2018 року. Тож, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за укладеним ним кредитним договором є безпідставними та задоволенню не підлягають. Щодо витрат на правничу допомогу, зазначає, що матеріали справи не місять жодних доказів, які б підтвердили фактичне здійснення позивачем витрат на правничу допомогу. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Рух справи. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 05 квітня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позиції учасників процесу в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Просить справу розглянути у їх відсутності, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно поданої заяви просить справу розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду повернувся конверт з відміткою пошти «Адресат за кордоном». Заяв та клопотань до суду не надходило. За таких умов, суд вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Встановлені судом обставини та правові висновки. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення позовних заяв по суті, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судом встановлено, що 01 листопада 2019 року [PERSON] підписав Анкету-заяву №CL-234350 фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Згідно даної Анкети-Заяви, [PERSON] своїм підписом підтвердила, що не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту (а.с.14). 05 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №CL-234350, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 500 000,00 гривень, терміном до 04 листопада 2024 року, зі сплатою 35% річних за користування кредитом (а.с.11-13). Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с.6). Згідно Повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №CL-234350 від 05.11.2019 року, представленого відповідачем, вбачається, що на підставі Договору Факторингу №2 від 21 грудня 2021 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за кредитним договором №CL-234350 від 05.11.2019 року, укладеним між [PERSON] та АТ «Кредобанк» (а.с.71-72). Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно правил ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Відповідно до ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем відступлено права вимоги за спірним кредитним договором, то відповідно, він втратив право вимоги до відповідача, а новий кредитор заяви про заміну позивача не подав, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Таким чином, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed