Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У червні 2021 року позивач - [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), треті особи, що не заявляють самостійних вимог - [PERSON] , Акціонерне товариство «Правекс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп», про зняття арешту зі спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] помер її чоловік та батько неповнолітньої дитини - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулась до нотаріуса з приводу оформлення спадщини, однак нотаріусом було повідомлено, що на квартиру накладено арешт згідно Постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Петренка Д.О. № 17-175/11 від 12.04.2011 року. При цьому виконавче провадження було завершено, а матеріали виконавчого провадження - знищені у встановленому порядку. 20 квітня 2021 року державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори було видано доньці померлого - [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте арешт залишається не знятим, що перешкоджає спадкоємцю вільно користуватись та розпоряджатись належною спадщиною у вигляді частини квартири. Посилаючись на викладене, позивач в інтересах [PERSON] просить суд зняти арешт з нерухомого майна, отриманого [PERSON] у спадщину за законом, а саме з 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та скасувати запис державного реєстратора - нотаріуса Сьомої державної нотаріальної контори Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновської Людмили Григорівни, про державну реєстрацію обтяжень № 41601278, зробленого на підставі рішення від 20.04.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 57757655 щодо 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.06.2021 року позовна заява була залишена без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня отримання копії позовної заяви. 05.07.2021 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.08.2021 року (суддя Лукінова К.С.) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2021 року залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Правекс Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредит Колекшн Груп». У зв`язку із закінченням строку відрядження судді Лукінової К.С. справа передана судді Кондрашову І.А. (протокол повторного розподілу справи від 22.02.2022 року). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року справу прийнято в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась. Надіслала до суду електронною поштою заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутність у зв`язку із перебуванням за кордоном. На задоволенні позову наполягає. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому порядку. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що представник відповідача не надав відзиву на позовну заяву, не з`явився в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що видно зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 143. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є батьком [PERSON] , актовий запис 967. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Бабушкінського РУЮ м. Дніпропетровська, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась [PERSON] . Інші спадкоємці, а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відмовились від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] (доньки померлого). Під час оформлення спадщини нотаріусом було повідомлено, що на спадкове майно накладено арешт та оголошено заборону відчуження, згідно Постанови державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Петренка Д.О. № 17-175/11 від 12.04.2011 року. 20 квітня 2021 року завідуюча Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновська Л.Г. видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Обтяження нерухомого майна у вигляді арешту та заборони його відчуження, на даний час не знято. Як убачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.04.2021 року, в архівній частині реєстру - в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження № 41601278, який зареєстрований державним реєстратором Черновською Л.Г. Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 17-175/11, виданий 12.04.2011 року, видавник Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції державний виконавець Петренко Д.О. Це обтяження, як вказує позивач, порушує її права та права неповнолітньої дитини, оскільки унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження спадковим майном. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі від 09.09.2019 року Вих. № 32194/18, повідомлено [PERSON] про те, що виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості, та про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором, закінчено відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження - знищено за закінченням терміну зберігання. Відповідно до Наказу № 1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання матеріалів виконавчих проваджень складає 3 роки. Згідно положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент закінчення виконавчого провадження), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Згідно п. 4.10.1., п. 4.10.2. «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 15.12.99 № 74/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, згідно із статтею 40-1 Закону припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Таким чином, державний виконавець у разі закінчення виконавчого провадження повинен був припинити чинність арешту майна та направити відповідну інформацію до органів, які здійснюють реєстрацію приватних та публічних обтяжень, зокрема, до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, або до нотаріуса. Згідно ст. ст. 1218, 1268 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Постановою Верховного Суду України від 23.01.2013 року визначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. За положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналіз цієї норми дозволяє зробити висновок про те, що передумовою виникнення права на скасування арешту є спір про належність майна іншій особі, яка у цьому виконавчому провадженні не є боржником. Приймаючи до уваги, що до позивача, в інтересах її неповнолітньої доньки, перейшло право вимагати скасування (зняття) арешту, і вона у цьому провадженні не є боржником, виконавче провадження було закінчено внаслідок виконання та в подальшому знищене, проте наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна є перешкодою для вільного користування та розпорядження майном, суд приходить до висновку, що порушені права позивача підлягають захисту. Таким чином, з урахуванням того, що постановою державного виконавця від 11.11.2011 року виконавче провадження було закінчено в зв`язку із повним виконанням виконавчих листів, в рамках якого було накладено арешт на майно, однак під час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо зняття арешту з майна, крім того, виконавче провадження наразі є знищеним, а боржник [PERSON] помер, суд вважає, що наявність не знятого арешту майна створює перешкоди у здійсненні [PERSON] реалізації її законних прав та здійснення вільного володіння і розпорядження спадковим майно. За таких обставин суд вважає, що спірний арешт підлягає зняттю (скасуванню), тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Стосовно вимог про скасування запису державного реєстратора - нотаріуса Сьомої державної нотаріальної контори Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновської Людмили Григорівни, про державну реєстрацію обтяжень № 41601278, зробленого на підставі рішення від 20.04.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), суд вказує, що така вимога є безпідставною, оскільки суду, в даному випадку, не надано право самостійно скасовувати записи державного реєстратора про реєстрацію обтяжень. Такий спосіб захисту прав позивача є неналежним, тому що рішення суду про зняття (скасування) арешту майна та оголошення заборони його відчуження - є підставою для звільнення майна з під арешту, і відповідна службова особа, яка здійснює функції реєстратора, має повне право самостійно скасувати спірний запис в процесі виконання рішення суду про зняття арешту. Тобто додатково скасовувати запис не є доцільним. Отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1100, 00 грн. належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial