Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, в якому зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.2021, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] . Відповідно до довідки міської довідково-інформаційної служби «НОВА КОМ» станом на 01.08.2021 наявна заборгованість по надавачам комунальних послуг: ТОВ «Сітісервіс КР» - 2152,01 грн; КП «Кривбасводоканал» - 1961,04 грн, КПТМ «Криворіжтепломережа» - 14723,10 грн, АТ «Криворізька теплоцентраль» - 81224,44 грн. Вважає, що вона, як новий власник квартири, не повинна відповідати за борги попереднього власника, у вказаній квартирі зареєстрована не була, послугами відповідачів не користувалась. Відповідачі не звертались до неї з вимогами щодо стягнення сум заборгованості за житлово-комунальні послуги. Наявність існуючої заборгованості порушує права позивача щодо володіння та розпорядження квартирою в повній мірі, є перешкодою з продажі квартири. Просить зобов`язати кожного із відповідачів виключити з особових рахунків відповідні суми заборгованості попереднього власника квартири. У відкрите судове засідання позивач та її представник не з`явились, до суду надходило клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача КП «Кривбасводоканал» в судове засідання не явився, направили клопотання про розгляд справи за відсутності представника підприємства. Зазначають, що проти позовних вимог заперечують, заборгованість за адресою позивача ( [ADDRESS] ) за даними обліку КП «Кривбасводоканал» за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, відсутня. Просять закрити провадження у справі в частині позовних вимог до КП «Кривбасводоканал» у зв`язку з відсутністю предмету спору. Однак оскільки доказів відсутності заборгованості останнім не надано, суд не вбачає підстав для розгляду такого клопотання. Представник відповідача АТ «Криворізька теплоцентраль» в судове засідання не явився, про причини неявки не повідомив, надав відзив на позов. Відповідач позовні вимоги не визнає, залишити їх без задоволення, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам законодавства. У відзиві зазначає, що виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий за квартирою позивача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списанні з нього будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. При переоформленні особового рахунка квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Списати, не обліковувати, не включати або не нараховувати заборгованість попередніх власників у відповідача не має жодних підстав. Окрім того позивач є спадкоємицею померлого власника квартири, за яким значилась заборгованість, та відповідно до норм ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, отриманого у спадщину. Також зазначають у відзиві, що чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається у довідках про стан заборгованості. Представник відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» в судове засідання не явився, про причини неявки не повідомив, надав відзив на позов. У відзиві зазначають, що по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] існує заборгованість боржника [PERSON] , який помер [INFO] , за централізоване опалення в розмірі 12338,07 грн. та за гаряче водопостачання в розмірі 2385,03 грн. В Інгулецькому відділі ДВС в місті Кривому Розі перебувають на примусовому виконанні виконавчі документи №2н-4387, 2н-3939, 2н-1953. У зв`язку з тим, що позивач прийняла спадщину померлого боржника щодо існуючих виконавчих проваджень, де стягувачем є КПТМ «Криворіжтепломережа», останні будуть здійснювати процесуальні дії щодо заміни сторони виконавчого провадження. Вимоги позивача вважають необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Позивач є спадкоємцем майна померлого та відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України відповідає за боргами спадкодавця в межах реальної вартості успадкованого майна. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Підстави для задоволення вимог позивача до КПТМ «Криворіжтепломережа» відсутні. Представником позивача надана відповідь на відзив КПТМ «Криворіжтепломережа», в якій зазначає, що про наявність боргів за спожиті померлим житлово-комунальні послуги позивач не знала, була зареєстрована та проживала за іншою адресою та фактично не була споживачем послуг відповідача. У позивача відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги, що були надані до виникнення у неї права власності на зазначену квартиру. Також вказує, що позивач 01.11.2021 звернулась до відповідача із письмовою заявою про виключення заборгованості, нарахованої до 13.08.2021. Відповіді відповідача вона не отримала. Оскільки з моменту прийняття спадщини пройшло більше 6 міс., відповідно до ст. 1281 ЦК України у відповідача відсутнє право вимоги до позивача щодо стягнення наявної заборгованості. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 17 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху. 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Ухвалою від 07 червня 2022 року закрито провадження в частині вимог [PERSON] до ТОВ «Сітісервіс-КР» у зв`язку із відсутністю предмету спору. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини. [PERSON] є спадкоємцем майна свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 13.08.2021 року приватним нотаріусом Лосінець С.М. Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво складається із права на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав 13.08.2021 (а.с.6). Із копії довідки №13 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» видно, що за адресою: [ADDRESS] станом на 01.08.2021 значиться заборгованість за житлово-комунальні послуги перед підприємствами - надавачами послуг, а саме: КП «Кривбасводоканал» - 1961,00 грн; КП «Криворізька теплоцентраль» - 7549,08 грн, індекс інфляції - 7787,17, 3% річних - 3644,73 грн, заборгованість за виконавчими листами - 48031,51 грн, з оплати судового збору - 2102,00 грн, опалення по лічильнику - 12109,95 грн; ТОВ « Сітісервіс- КР» - 2152,01 грн; КП «Криворіжтепломережа» - заборгованість за теплову енергію за виконавчими листами - 12338,07 грн, за послугу з постачання гарячої води - 2385,03 грн (а.с.7). Вказані суми заборгованості також підтверджуються інформацією про суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами місти станом на 01.08.2021, роздрукованою із сайту ТОВ «Нова-Ком» (а.с.8). Представник позивача звертався до відповідачів із заявами про виключення заборгованості попереднього власника квартири (а.с.9-12). Надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до таких висновків. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктами 2,5 ч.2 ст. 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 9 частина 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає порядок оплати житлово-комунальних послуг, зокрема, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як встановлено судом споживачем послуг відповідачів та якого відкрито особові рахунки був [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.08.2021. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Посилання позивача та її представника на постанову ВС від 01.08.2020 у справі №686/6276/19 якою визначено, що новий власник квартири не відповідає за борги по комунальним послугам попередніх власників, суд не може прийняти як належне, оскільки у справі яка розглядалась ВС, підставою набуття права власності на квартиру був договір купівлі-продажу квартири. У даній справі правовідносини між сторонами виникли після прийняття позивачем спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємець відповідає за боргами спадкодавця в межах реальної вартості успадкованого майна ним майна. При цьому, як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 401/710/15-ц, обов`язок власника квартири, набутої як спадщини, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Встановлено, що 01.11.2021 спадкоємець [PERSON] направила до підприємств - надавачів житлово-комунальних послуг заяви, в яких вказала, що вона є новим власником квартири, по якій значиться заборгованість, та надала копію свідоцтва про право на спадщину. Відповідачі в данному провадженні не скористались своїм правом пред`явити зустрічні позови до [PERSON] з вимогами щодо стягнення заборгованості. Розмір заборгованості, порядок її нарахування не є предметом данного спору. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивач належними, допустимими та достовірними доказами повинен довести порушення його прав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України, якими можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. В даному позові позивач просить зобов`язати відповідачів виключити з особових рахунків заборгованість нараховану на попереднього власника [PERSON] , який помер та після якого позивач прийняла в спадщину квартиру, по якій значиться заборгованість. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку; може виділяти на окремий баланс філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які зобов`язані вести бухгалтерський облік, з наступним включенням їх показників до фінансової звітності підприємства; визначає доцільність застосування міжнародних стандартів (крім випадків, коли обов`язковість застосування міжнародних стандартів визначена законодавством). Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Враховуючи вимоги Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 р. № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок - це «ідентифікатор» («умови») доставки рахунку на здійснення виплат за комунальними послугами. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника, тобто переоформлення відбувається лише за прізвищем, ім`ям та по батькові власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників. Тому списати, не нараховувати або виключити заборгованість попереднього власника не має жодних правових підстав. Таким чином, особові рахунки, відкриті в КП «Кривбасводоканал», КПТМ «Криворіжтепломережа» та АТ «Криворізька теплоцентраль» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, в даному випадку відповідачів. Виключення з особового рахунку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості, що узгоджується з висновком колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-3986св14. Також, відповідно в листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2007 року № 12/1-64, зазначено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Таким чином, з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобов`язання виключити заборгованість за житлово-комунальні послуги з особового рахунку. Позивачем не названі суб`єктивні права або інтереси її як споживача, які порушені, не визнані або оспорені відповідачами по справі. Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. За правовою природою позовні вимоги [PERSON] є запереченнями проти неіснуючих позовних вимог до неї з боку відповідачів - надавачів комунальних послуг. Фактично позивачем ставиться питання, яке має бути предметом доказування у разі пред`явлення до неї позовних вимог про стягнення заборгованості, яка виникла до набуття права власності на вказану квартиру. Окрім того, частиною другою статті 14 ЦК України встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Як встановлено судом, право обліку заборгованості за надання житлово-комунальних послуг належить відповідачам. Оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом, а не обов`язком відповідачів, позовні вимоги про зобов`язання виключення з особових рахунків заборгованості за послуги, яка виникла до 13.08.2021, не ґрунтуються на законі. З наведеної імперативної процесуальної норми вбачається, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє. Діями відповідачів не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не була позбавлена можливості здійснювати (реалізовувати) свої права споживача повністю або частково. Сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків. Таким чином, немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла до прийняття спадщини позивачем. Отже, суд виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за комунальні послуги, надані відповідачами, підлягають доведенню при пред`явлені відповідачами позовів про стягнення заборгованості. Таким чином, позивач звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене, а отже у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача. Таким чином, суд вважає витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed