Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

04.12.2020 року до суду звернувся позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості. 18.12.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2020 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 26.02.2021 року. 26.02.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 05.04.2021 року в зв`язку з витребуванням доказів. 05.04.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 26.07.2021 року в зв`язку з неявкою представника позивача. 26.07.2021 року справа не розглядалась, в зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Справа призначена до розгляду на 27.08.2021 року. 27.08.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 22.10.2021 року, в зв`язку з неявкою представника позивача. 22.10.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 21.01.2022 року, в зв`язку з неявкою представника позивача. 21.01.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 14.03.2022 року за клопотанням представника позивача. 08.02.2022 року позивачем надана уточнена позовна заява, замінений відповідач [PERSON] на його правонаступника, [PERSON] . 14.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 25.05.2022 року, в зв`язку з неявкою у часників судового розгляду. 25.05.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 25.05.2022 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України. Згідно уточненої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача - заборгованість у сумі 7 477.75 грн. за кредитним договором № б/н від 02.08.2016 року, яка складається з наступного: - 6 052.06 грн., - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: -5 613.37 заборгованість за поточним тілом кредиту; -438.69 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту; -847.19 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; -578.50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору . В обґрунтування позовних вимог за уточненою позовною заявою позивач посилається на наступне: [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим написав заяву б/н від 02.08.2016 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] , підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання Банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 27 від 22.07.2019 року. Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином відбувається передбачена законом заміна боржників в зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В процесі розгляду справи встановлено, що правонаступником померлого [PERSON] , є [PERSON] . Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 02.08.2016 року становить 7 477.75 грн., яка складається з наступного: - 6 052.06 грн., - заборгованість за тілом кредиту: - 5 613.37 заборгованість за поточним тілом кредиту; - 438.69 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 847.19 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; - 578.50 грн.. - заборгованість за простроченими відсотками. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з правонаступника боржника, що й стало підставою звернення до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, за підставами, викладеним в позовній заяві. На час розгляду справи позовну заяву не відкликав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу. що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим написав заяву б/н від 02.08.2016 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 500.00 грн., який в подальшому змінювався, та був збільшений максимально до 6000.00 грн., що підтверджується копією анкети - заяви та довідкою. [PERSON] , підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Таким чином позичальник, [PERSON] , підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначеного вище документу, був укладений у належній письмовій формі. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що позичальником було активовану видану йому картку та останній активно користувався виданою йому кредитною карткою, отримував кредитні кошти та періодично вносив грошові суми на погашення кредиту, тобто позичальник фактично виконував умови укладеного договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання Банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. [INFO] позичальник, [PERSON] , помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 27 від 22.07.2019 року і свідоцва про смерть. Згідно ст. 608,1218,1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно зв`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті. Таким чином кредитні зобов`язанні, що виникли між позивачем та [PERSON] , допускають правонаступництво. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Загальні правила пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців визначаються нормами ст. 1281 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України - Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, обов`язок задовольнити вимогу повернути заборгованість, яка виникла в наслідок неповернення банку боргу за кредитним договором позичальником покладається на його правонаступників (спадкоємців). Згідно зі ст. 1219 ЦК України обов`язок повернути отримані кредитні кошти, не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України зі смертю позичальника обов`язок повернути кредитні кошти не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 313/2019 судом встановлено, що відповідач [PERSON] , звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та 16 липня 2020 року отримав свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у вигляді будинку та земельних ділянок. Що підтверджується копією спадкової справи. Таким чином відповідач, [PERSON] , є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] , і є його правонаступником та до нього може бути пред`явлена вимога про повернення боргу, як до спадкоємця боржника. На день розгляду справи спадкоємець [PERSON] ,. досягнув повноліття, тому самостійно відповідає, за кредитним зобов`язанням спадкодавця, правнступником якого він є. Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 1281 ЦК України - Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. З наданих матеріалів судом встановлено, що позивачеві невідомо було про смерть боржника на дату його смерті [INFO] і коли саме такі відомості ним були отримані судом не встановлено. Таким чином, суд вважає, що позивач не пропустив шестимісячний строк для направлення вимоги до спадкоємців померлого боржника відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України , оскільки позивачеві не були відомі спадкоємці померлого позичальника і позовну заяву позивач подав до особи, яка була зареєстрована за однією адресою із спадкодавцем. З наданого банком розрахунку вбачається, що станом на 30.06.2019 року спадкодавець [PERSON] мав заборгованість в загальній сумі 7 477.75 грн., яка складається з наступного: - 6 052.06 грн., - заборгованість за тілом кредиту; - 5 613.37 заборгованість за поточним тілом кредиту; - 438.69 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 847.19 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками; - 578.50 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Звернувшись до суду з вказаними позовними вимогами банк просить стягнути з відповідача, як спадкоємця позичальника заборгованість за тілом кредиту і за нарахованими відсотками. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування позичальникові, [PERSON] , був встановлений кредитний ліміт, який максимально збільшувався до 6 000.00 грн. Таким чином заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню частково в межах встановленого позичальникові максимального кредитного ліміту. А саме в сумі 6000 .00 грн. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за відсотками за кредитом, суд виходить з наступного, Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 02.08.2016 року процентна ставка, комісія та пеня (штраф) не зазначені. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить підпису позичальника [PERSON] . Таким чином з позичальником не погоджувався у встановленому порядку розмір відсотків. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 02.08.2016 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.ргіvаtbапк.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. На думку суду роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальникові Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надана банком довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» позичальником не підписана. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 02 серпня 2016 року шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами . На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача, як спадкоємця боржника [PERSON] , на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 02 серпня 2016 року в загальній сумі 6 000.00 грн., яка складається з наступного: 6000.00 грн., - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн., оскільки позивачем сплачений судовий збір в мінімальному розмірі.

Outcome: partial