Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 10060,65 грн. та судових витрат у розмірі 2270,00 гривні. Вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заявупро приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 29.02.2012 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши анкету-заяву відповідачпідтвердив свою згоду з тим, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. При укладенні договору [PERSON] дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банком було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2500,00 грн., який в подальшому збільшився до 17000 грн. Отже, позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Позовна заява надійшла до суду 23.12.2021 року. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Судовий розгляд справи призначений на 14.02.2022. У зв`язку з неявкою відповідача, судовий розгляд відкладений до 04.03.2022 року. У зв`язку із введенням на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, розпорядженням Верховного суду від 08.03.2022 року №2/0/9-22 відповідно до ч. 7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», територіальна підсудність судових справ Куликівського районного суду Чернігівської області змінена. Справу було знято з розгляду. Розпорядженням голови Верховного суду від 04.05.2022 року №27/0/9-22 з 05 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ. Справу призначено до судового розгляду на 01.06.2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений, у встановлений судом строк відзив на позов не надав, зустрічний позов не пред`явив. На підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши заяви по суті справи, надані сторонами докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.02.2012 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій тип банківської платіжної картки не зазначено (а.с. 21). Підписавши анкету-заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з договором надання банківських послуг до його укладення і згодний з його умовами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Відповідач погодився з умовами кредитування, підписавши інформацію про умови кредитування, копія якої надана суду позивачем, та містить особистий підпис відповідача (а.с. 22-24). Як вбачається з довідок АТ КБ «Приватбанк», на виконання кредитного договору б/н [PERSON] були видані кредитні картки № [NUMBER] дата відкриття 29.02.2012 з терміном дії до 10/15, № [NUMBER] дата відкриття 20.09.2014 з терміном дії до 09/18, № [NUMBER] дата відкриття 29.06.2017 з терміном дії 04/21, № [NUMBER] дата відкриття 29.08.2017 з терміном дії 05/21 та № [NUMBER] дата відкриття 04.07.2019 з терміном дії до 03/23 (а.с. 20). Також позивач АТ «Приватбанк» надав відповідачу строковий кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 2500 грн. який згодом було збільшено до 17000 грн. (а.с. 19) З виписки по рахунку відповідача вбачається, що починаючи з дня оформлення кредитної картки № [NUMBER] за період з 01.03.2012 року по 04.12.2021 року відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 59-81). На підтвердження заявленої Банком заборгованості надано відповідний розрахунок станом на 08.12.2021 року, згідно з яким розмір заборгованості [PERSON] за укладеним кредитним договором б/н становить 10060,65 грн. за простроченим тілом кредиту (а.с. 16-18) Крім того, позивачем додано до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, копію наказу про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг для Приватбанку та всіх дочірніх банків та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», підпис на яких позичальника відсутній, та Інформацію про умови кредитування, підписану відповідачем 15.07.2020 року (а.с. 22-24, 26-49). Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обґрунтовуючи право вимоги повернення тіла кредиту і відсотків, Банк посилався на Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи Банку, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог у письмовому вигляді, регулюються відносини між Банком і Клієнтом по відкриттю і обслуговуванню карткового рахунку Клієнта та інших банківських послуг, зазначених в заяві. Згідно з пунктом 22 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 року на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі № 1-12/2013 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Отже пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки, Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Судом встановлено, що відповідач був ознайомлений з інформацією про умови кредитування, про що свідчить її особистий підпис на документі, що містить таку інформацію, та фактично погодився з істотними умовами договору кредиту, зокрема процентною ставкою, яка становить для картки «Універсальна» 43,2% річних (3,6% в місяць) є фіксованою та нараховується на фактичну кількість днів користування кредитними коштами, процентну ставку на прострочений кредит, яка становить 86,4% річних, права та обов`язки споживача (позичальника) і Банку, а також з умовами відповідальності сторін у випадку невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача 10060,65 грн заборгованість за простроченим тілом кредита. На підставі викладеного позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved