Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

1.Позиція позивача. У жовтні 2020 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов зазначений позов, за яким позивач [PERSON] , просить: -зменшити розмір аліментів які стягуються щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , з 1/3 (однієї третини) до ј (однієї чверті) частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -судові витрати покласти на відповідачку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що на теперішній час виникли передбачені законодавством України підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача, внаслідок чого позивач звертається з даним позовом. На підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року по справі № 208/8355/14-ц було присуджено стягувати щомісячно з 07 жовтня 2014 року аліменти з [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (прибутку), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в особі матері дітей [PERSON] , до повноліття дітей. Зазначене рішення набрало законної сили 22 грудня 2014 року. Виконавчий лис виданий 03 червня 2015 року та направлено на примусове виконання до Заводського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ. 15 липня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 48141369. На даний час заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Наразі позивач постійно мешкає у Республіці Білорусь де у нього народився син [PERSON] , [INFO] , про що Відділом ЗАГС Слуцького районного виконавчого комітету Мінської області, у книзі реєстрації актів про народження зроблено актовий запис № 287. Зазначені обставини свідчать про зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів, що має наслідком зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , згідно до виконавчого листа по справі № 208/8355/14ц. 2. Позиція відповідача. 27 січня 2021 року адвокат Кущ О.М., яка діє в інтересах відповідача, [PERSON] на підставі Ордеру серії ДП № 434 від 25 січня 2021 року (а.с.36) отримала копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою (а.с.35). Відповідач, [PERSON] в судові засідання не прибувала, про дату, час та місце судових засідань повідомлена згідно до ст. 131 ЦПК України, заяв, клопотань не подавала, про причини неявки суду не повідомляла. Крім того, відповідач не скористалася своїм правом та не подала в строк, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття позовного провадження, відзив на позов, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення, а також не подав зустрічний позов. Адвокат Кущ О.М., яка діє в інтересах відповідача, [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. У заяві зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки народження ще однієї дитини у родині позивача [PERSON] не може бути безумовною підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, без надання доказів погіршення майнового стану платника аліментів. Враховуючи зазначене просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 3. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 19 жовтня 2020 року адвокат Редько С.М., який діє в інтересах позивача, [PERSON] подав до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріалами позовної заяви до\~ [PERSON] «про зменшення розміру аліментів» (а.с.2-5). 04 грудня 2020 року Ухвалою суду відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.28). 27 січня 2021 року адвокат Кущ О.М., яка діє в інтересах відповідача, [PERSON] на підставі Ордеру серії ДП № 434 від 25 січня 2021 року (а.с.36) отримала копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою (а.с.35). 17 березня 2021 року через канцелярію суду адвокат Редько С.М., який діє в інтересах позивача, [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.48). Адвокат Кущ О.М., яка діє в інтересах відповідача, [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі відповідача. У заяві зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки народження ще однієї дитини у родині позивача [PERSON] не може бути безумовною підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, без надання доказів погіршення майнового стану платника аліментів. Враховуючи зазначене просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року по справі № 208/8355/14-ц вирішено стягувати щомісяця з 07 жовтня 2014 року аліменти з [PERSON] , в розмірі 1/3 частини на кожну дитину з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в особі матері дітей [PERSON] , до повноліття дітей (а.с.8). 03 червня 2015 року видано виконавчий лист по справі № 208/8355/14 на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року (а.с.9). 15 липня 2015 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48141369 з примусового виконання виконавчого листа № 208/8355/14 виданого 03 червня 2015 року (а.с.10). Згідно до повідомлення Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) боржником сума заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2020 року, штраф на користь стягувача, виконавчий збір на користь держави сплачені в повному обсязі (а.с.22). Згідно до копії перекладу з білоруської та російської мов на українську мову свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 червня 2017 року, позивач, [PERSON] , є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.17). 5. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Враховуючи зазначене, суд приходить одо висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини [PERSON] , [INFO] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч зазначеному, позивачем [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд звертає увагу на те, що відповідно до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей позивача від минулого шлюбу: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме їх інтересам. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з\~статтями 18,\~27\~Конвенції про\~права дитини\~від 20\~листопада 1989\~року держави-учасниці\~докладають всіх\~можливих зусиль\~до того,\~щоб забезпечити\~визнання принципу\~загальної та\~однакової відповідальності\~обох батьків\~за виховання\~і розвиток\~дитини.\~Батьки або\~у відповідних\~випадках законні\~опікуни несуть\~основну відповідальність\~за виховання\~і розвиток\~дитини.\~Найкращі інтереси\~дитини є\~предметом їх\~основного піклування. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 грудня 2014 року, то йому у позові слід відмовити. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. \~\~Статтею 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем, [PERSON] .

Outcome: dismissed