Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Представник адвоката Бандури В.О. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути із відповідачів: суму матеріального відшкодування у розмірі 5506 грн.; суму морального відшкодування у розмірі 200 000 грн.; судові витрати на суму 15 000 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22 жовтня 2014 року приблизно о 21 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot 405» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався лівою крайньою смугою дорожнього руху по вул. Бандери зі сторони вул. Сахарова в напрямку вул. Незалежності в м.Івано-Франківську. В цей час проїзну ділянку дороги вул. Бандери в м.Івано-Франківську переходив дорогу [PERSON] , який рухався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. [PERSON] зупинився неподалік подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, очікуючи проїзду транспортних засобів. Однак, водій [PERSON] виявивши неуважність, маючи об`єктивну можливість бачити, що проїзну частину дороги перетинає пішохід, продовжив рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам, внаслідок чого вчинив наїзд на [PERSON] . При цьому водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3, 12.2, 12.3, 12,4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої [PERSON] , згідно з висновком експерта №752/60/868/14-2Д від 12.11.2015 року отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними переломами ребер зліва, забою лівої легені, ускладненої малим лівобічним гемотораксом, дихальною недостатністю І-ІІ ступеня, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. 23 жовтня 2014 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань за №12014090010003347 за фактом наїзду на [PERSON] - водієм [PERSON] . Вказане діяння кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. 3 лютого 2020 року справу з обвинувальним актом, щодо [PERSON] направлено до Івано-Франківського міського суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2020 року на підставі ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України - закрито. Внаслідок неправомірних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно матеріальної та моральної шкоди. 23 жовтня 2014 року [PERSON] швидкою допомогою доставлений до Обласної клінічної лікарні Івано-Франківської області, де він перебував на лікуванні до 11 листопада 2014 року у відділенні таракальної хірургії з діагнозом політравма, закрита травма органів грудної клітки, множинні переломи ребер зліва, забій лівої легені, перелом лівої лопатки, струс головного мозку. За час лікування і перебування [PERSON] у лікувальному закладі з 23.10.2014 р. по 11.11.2014 р., позивач зазнав матеріальних збитків, пов`язаних з придбанням та застосуванням медичних препаратів. Загальна сума матеріальних збитків становить 5 506 грн. Крім матеріальної шкоди, у зв`язку із протиправними діями [PERSON] потерпілому (позивачу) [PERSON] завдано моральної шкоди. Позивач є пенсіонером, який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди переніс стрес, напругу, втратив спокій, відчув психологічний дискомфорт, душевні страждання, викликані правопорушенням і подальшим лікуванням. Позивач у силу свого віку, мав проблеми зі здоров`ям, а внаслідок отриманих травм, стан його здоров`я погіршився. Оскільки слідство затягнулось на 5 років, [PERSON] впродовж цього часу переживав нервові зриви, перебував у постійному стресі та відчував підвищення артеріального тиску. Враховуючи, що між неправомірними діями [PERSON] та завданою [PERSON] моральною шкодою є прямий причинний зв`язок, а тому враховуючи характер та обсяг завданих моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, сторона позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. Вищезазначені суми, а саме: 5506 грн. матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди представник позивача просить стягнути на користь [PERSON] із [PERSON] та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Одночасно просив стягнути витрати на правничу допомогу адвоката. Від представника відповідача - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", надійшов відзив, яким представник просить у задоволенні позову адвоката Бандури В.О. відмовити у повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що неподання позивачем до ПрАТ "УПСК" заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Крім того, представник зазначає, що диспозицією ст.26-1 Закону України №1961-IV визначено, що моральна шкода відшкодовується Страховиком у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а не довільно встановлена сума, як помилково вважає позивач. За таких обставин просив повністю відмовити у задоволенні позову (а.с. 47-49). 25.01.2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача - ПрАТ "Українська пожежно страхова компанія" про застосування позовної давності, повністю заперечивши вимоги позову (а.с. 63-64). Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установленому судом строку заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, згідно ч. 4 ст. 277 ЦПК України. Представник відповідача - ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" в судове засідання не з`явився, подавши відзив на позовну заяву. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року приблизно о 21 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «PEUGEOT 405» реєстраційний номер [NUMBER] , рухався лівою крайньою смугою дорожнього руху по вул. Бандери зі сторони вул. Сахарова в напрямку вул. Незалежності в м. Івано-Франківськ. В цей час проїзну ділянку дороги вул. Бандери в м. Івано-Франківськ поза межами пішохідного переходу розпочав перетинати [PERSON] , який рухався справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля. Надалі [PERSON] зупинився неподалік подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, очікуючи проїзду транспортних засобів. Водій [PERSON] , проявивши неуважність, маючи об`єктивну можливість бачити, що проїзну частину дороги перетинає пішохід, продовжив рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам, внаслідок чого вчинив наїзд на [PERSON] . При цьому водій [PERSON] порушив вимоги п.2.3 б); п. 12.2; п.12.3; п.12.4 Правил дорожнього руху України. Висновком експерта №752/60/868/14-2Д встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки та її органів з множинними переломами ребер зліва, забою лівої легені, ускладненої малим лівобічним гемотораксом, дихальною недостатністю І-ІІ ступеня, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення (а.с. 15-17). Вказані обставини встановлені ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.07.2020 року, якою [PERSON] , на підставі ст.49 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням злочину - залишено без розгляду, а потерпілому роз`яснено, що він вправі звернутись до суду з таким позовом виключно в порядку цивільного судочинства (а.с. 12-14). 05.10.2020 року ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду залишено без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13.07.2020 року (а.с.28-32). Поліс №АС/7147714 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджує, що [PERSON] застрахував цивільну правову відповідальність в ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія", страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100 000 грн., сума франшизи становить 500 гривень, строк дії поліса з 04.01.2014 року до 03.01.2015 року (а.с. 20). На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з придбанням лікарських препаратів на лікування позивачем приєднано до позову чеки на загальну суму 5506 гривень (а.с.33-36). Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені норми закону, суд вважає, доведеними аргументи позивача, що [PERSON] будучи потерпілим в кримінальному провадженні, поніс витрати у зв`язку з придбанням лікарських препаратів на лікування, а також зазнав моральної шкоди, що було наслідком неправомірних дій [PERSON] , а тому має право на відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За правилами ч.ч.1, 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, та незалежно від вини фізичної або юридичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.07.2020 року, винуватцем ДТП, в якій постраждав [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції № 5090-VI від 05.07.2012 (чинній на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. З матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні відповідач [PERSON] в порушення вимог 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вищезазначеного Закону у встановлений законом і договором триденний строк не повідомили страхову компанію про страховий випадок та не надали суду доказів здійснення ними такого повідомлення. Також згідно ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Представник ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" у своєму відзиві посилався на те, що потерпілим пропущено строк звернення до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" із заявою про страхове відшкодування. Також зазначив, що для отримання страхового відшкодування ні позивач, ні його представник у порядку встановленому законом із заявою про страхове відшкодування не зверталися, а тому страховиком не приймалося рішення про здійснення чи відмову у здійсненні цим особам стархового відшкодування. Вважає, що неподання позивачем до ПрАТ "УПСК" заяви про страхове відшкодування впродовж трьох років є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (а.с. 47-49). Відповідно до вимог п.37.1.4. ч.37.1. ст. 37 Закону в редакції № 5090-VI від 05.07.2012 (чинній на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди) підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що ДТП сталося 22.10.2014 року, а з вимогою до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування шкоди позивач звернувся 03.08.2020 року (день подання даного позову до суду) є підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування, оскільки пройшов встановлений законом трьохрічний строк. За таких обставин підстав для задоволення позову у частині стягнення з ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" витрат на відшкодування моральної шкоди та шкоди, пов`язаної з придбанням лікарських препаратів на лікування [PERSON] судом не вбачається. Проте враховуючи вище встановлені обставини та докази, надані позивачем на підтвердження понесених витрат, пов`язаних з придбанням лікарських препаратів на лікування, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, яка підтверджена в судовому засіданні документально - 5506 гривень і дану суму слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] (а.с.33-36). Суд також вважає, що потерпілому [PERSON] в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди спричинено моральну шкоду: внаслідок одержаних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, він переніс, як фізичну біль, так і психологічні страждання з-за втрати здоров`я, звичного нормального способу життя. Тому, враховуючи конкретні обставини справи, характер та глибину моральних страждань потерпілого [PERSON] , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих середньої тяжкості тілесних ушкоджень, суд вважає, що позов в цій частині слід задовольнити частково та з врахуванням вимог розумності і справедливості розмір відшкодування моральної шкоди визначити у розмірі 100 000 гривень. Таким чином, на підставі ст.1187 ЦК України, дану суму 100 000 гривень слід стягнути на користь потерпілого [PERSON] з [PERSON] , який є володільцем даного джерела підвищеної небезпеки, автомобіля «Peugeot 405» реєстраційний номер [NUMBER] , і який несе відповідальність за шкоду, заподіяну діями такого джерела. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Нормою частини 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Під час подання даної позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення представником позивача в прохальній частині позову було зазначено прохання про стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. У матеріалах справи наявний ордер Серія АТ №1003671 на надання правничої правової допомоги [PERSON] , на підставі договору/доручення №17-07 від 17.07.2020 р., укладеного між [PERSON] та адвокатом Бандурою В.О. (а.с. 21). На підтвердження факту оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано розрахунок вартості послуг адвоката на суму 15 000,00 грн. (а.с. 8) та квитанції (а.с. 18,19). Суд вважає, що суму витрат на професійну правничу допомогу адвоката, яка підтверджена документально (а.с. 8, 18, 19) слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 7650 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial