Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

22.06.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що відповідно до ордеру № 569, виданого Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради на підставі рішення від 25.09.1970 №216, батько позивача [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] на сім`ю з трьох чоловік. Після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та [PERSON] , батько позивача з квартири виписався, мати позивача померла. Після смерті матері позивач залишився проживати у квартирі та сплачував комунальні послуги. Крім позивача в квартирі зареєстрована його племінниця [PERSON] , яка з 2003 року в квартирі не проживає. Як стверджує позивач, точне місце проживання [PERSON] йому не відоме, відоме лише, що вона виїхала за кордон до Російської Федерації. Ухвалою від 08.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22-23). У судове засідання позивач не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі позивача, за змістом якого позов підтримує, просить задовольнити. (а.с30,.38). Представник відповідача Бориспільської міської ради у судове засідання не з`явився, від відповідача найшло клопотання з проханням розглянути справу без участі представника відповідача (а.с.29,49). Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причину неявки суду не повідомила, заяв та клопотань з приводу своєї неявки та відзиву не подала. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 25 вересня 1970 року №216 [PERSON] було видано ордер №569 на жиле приміщення на сім`ю у складі трьох осіб на право заняття 2-х кімнат площею 30,4 кв.м. в квартирі [ADDRESS] , а саме на склад сім`ї: [PERSON] - голова сім`ї, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка ( а.с. 16-17). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними його Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно з довідкою ТОВ «Рембудшлях» від 28.05.2021 №53 за вказаною адресою [ADDRESS] на дату видачі довідки зареєстровані: позивач [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Факт реєстрації відповідача за адресою по [ADDRESS] , без дати реєстрації, підтверджується інформацією Реєстраційної служби Бориспільської міської ради від 01.07.2021 № 20-35-8499 (а.с.21). Разом із з цим згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов від 20.02.2020 в квартирі за адресою: [ADDRESS] ,- зареєстрований та проживає позивач [PERSON] , [INFO]., а відповідач [PERSON] , [INFO], зареєстрована, проте не проживає (а.с.24). Той факт, що відповідач не проживає з 2003 року, підтверджується інформацією, наведеною у вищезазначеній довідці ТОВ «Рембудшлях» від 28.05.2021 №53 (а.с.18). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також відповідно до змісту ч. 2 вказаної статті, обрати способи захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі припинення правовідношення та припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення . А також, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Встановлено, що реєстрація відповідача разом із позивачем в зазначених приміщеннях гуртожитку, очевидно, перешкоджає позивача реалізувати своє право на приватизацію житла. Будь-яких поважних причин, з яких відповідач відсутня за місцем реєстрації не встановлено, та з досліджених в судовому засіданні доказів підстави вважати, що у відповідача існують перешкоди у користуванні квартирою за зареєстрованим місцем проживання, у суду відсутні. Відповідно підпункту 2 пункту 50 до «Порядку декларування та реєстрації місця проживання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року №265, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується. В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог п.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідач, яка тривалий час та без поважних причин не проживає в квартирі, що перебуває у комунальній власності та користувачем якої на даний час є позивач, вона втратила право користування жилим приміщенням, і обраний позивачем спосіб захисту щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не суперечить закону та встановленим судом фактичним обставинам справи, при цьому сприятиме відновленню прав позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового зборів в сумі 908 гривень підлягають стягненню на його користь з належного відповідача [PERSON] (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved