Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

11 травня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування вимог вказує, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Померлий на залишив заповіту, відтак спадкування має відбуватись за законом. Заявник є єдиним спадкоємцем першої черги та у встановлений строк звернулась до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, по причині відсутності документів, що дають можливість підтвердити факт родинних відносин між спадкоємцем і спадкодавцем (через розбіжність в написанні по батькові заявниці та імені її батька в офіційних документах). [PERSON] звертає увагу на те, що до батька всі звертались на ім`я « [PERSON] », через рідкість імені [PERSON] . Через наявні розбіжності заявниця позбавлена можливості реалізувати спадкові права, вирішити питання в позасудовому порядку не виявляється можливим. З огляду на наведене, вона просить суд встановити факт того, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 16 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В письмовій заяві заявник просить розгляд справи здійснювати без її участі, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення вимог не заперечує. Представник Луцької міської ради Волинської області в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статтею 315 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З матеріалів справи вбачається, що факти, про вставлення яких просить заявник, мають для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, орган реєстрації актів цивільного стану, який реєструє смерть, вилучає паспорт. Відповідно, свідоцтво про смерть є тим документом, який може посвідчити достовірну інформацію про особу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). За своє життя останній у зареєстрованому шлюбі не перебував, однак проживав в громадянському шлюбі з [PERSON] . [INFO] народилась заявниця [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.11), прізвище якої, у зв`язку із одруженням було змінено на « [PERSON] » (а.с.12). Батьком особи, згідно свідоцтва значиться [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Через розбіжності в написанні ім`я та прізвища батька в свідоцтві про народження заявниці: « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також у зв`язку з його смертю, встановити вказане в позасудовому порядку не вбачається можливим. Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказом родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] є зокрема його особиста заява на ім`я директора ЖКП №6 щодо переоформлення рахунку квартири [ADDRESS] з нього на доньку- [PERSON] (а.с.18, зворот). Згідно даних будинкової книги, заявниця та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Право спільної сумісної власності на вказаний об`єкт нерухомості належить [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14 червня 2007 року (а.с.5-6). Крім того, з вітальних листівок матері [PERSON] (бабусі заявниці) вбачається, що остання зверталась до нього на ім`я « [PERSON] » та була обізнана про наявність у нього цивільної дружини [PERSON] та дочки [PERSON] , яку називала своєю онукою (а.с.22). З письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] з 1977 року постійно проживав в квартирі [ADDRESS] , разом зі сім`єю (дочка - [PERSON] та дружина [PERSON] ), всі знали його як « [PERSON] » та звертались до нього за цим іменем. Наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє заявника можливості реалізації спадкових прав, виправити розбіжності в позасудовому порядку не виявляється можливим. Встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявниками докази на підтвердження факту родинних відносин в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України, є належними та допустимими, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що заяву слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved