Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що зареєстрований 03.04.2004 року у відділі реєстрації шлюбів по м. Іркутську управління РАЦС Іркутської області, актовий запис № 2083. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03.04.2004 року. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у шлюбі в них не склалось, вони виявилися людьми з різними поглядами на життя і ведення спільного господарства, через що втратили почуття любові та поваги один до одного. Протягом тривалого часу проживають окремо, так як відповідач залишив сім`ю, не ведуть спільного господарства, подружніх відносин не підтримують, відповідач фактично створив нову сім`ю, чому вважає шлюб формальним, а примирення неможливим. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, чому просить позов задоволити. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 01.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що повідомлено сторони. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що декілька разів намагалась зберегти сім`ю, вживала заходів для примирення, однак відповідач створив сім"ю з іншою жінкою. З грудня 2021 року вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, спільного господарства не ведуть, примирення вважає неможливим, а збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні доводам, наведеним позивачкою у позовній заяві. Просить поданий цивільний позов задоволити та розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 03.04.2004 року у відділі реєстрації шлюбів по м. Іркутську управління РАЦС Іркутської області, актовий запис № 2083 /а.с.4-6/. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] /а.с.7-9,11-13/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, з грудня 2021 року вони не проживають разом, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, обидвоє наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважають примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, а позов може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Від так, на підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved