Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

[PERSON] 28.01.2022 року звернувся до суду із зазначеним позовом до Акціонерного товариства «СГ «ТАС» (далі - АТ «СГ «ТАС»), [PERSON] , про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» на користь [PERSON] 7577, 92 грн., та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 50023, 51 грн. вартість відновлювального ремонту, частину шкоди, яка не покривається страховим лімітом, а також стягнути солідарно з відповідачів понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 992,40 грн., витрати на послуги експерта у розмірі 2800 грн., а також витрати на правничу допомогу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01.07.2021 приблизно о 08. Год. 15 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда» на 19 км., автодороги М-06 в напрямку м. Києва, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 08.07.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Транспортний засіб Honda Аccord VIH номер кузова [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] (California) власник [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , застрахований в АТ «СГ «ТАС» поліс ОСЦПВВНТЗ № АТ/1066264. АТ «СГ «ТАС» Парасунько М.М. було сплачено 37889, 50 грн. Однак, відповідно до висновку експерта № 050/21 від 23.07.2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, пошкодженого в ДТП від 01.07.2021 автомобіль FORD Fiesta реєстраційний номерний знак [NUMBER] станом на день дослідження 16.07.2021 становить 45467, 42 грн. Таким чином, сума відшкодування сплачена не в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.02.2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с.43-44). Ухвалою суду відповідачам надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 16.03.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач - [PERSON] не визнає позов у повному обсязі та просить суд в задоволені позову відмовити. Обґрунтовуючи відзив, відповідачем [PERSON] зазначено зокрема, що між потерпілим і страховою виникло Деліктне зобов`язання - із завдання шкоди внаслідок ДТП, відтак належним відповідачем у справі має бути Акціонерного товариства «СГ «ТАС». [PERSON] зазначив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відтак, підсумовуючи обставини, викладені у відзиві, відповідач зазначає, що відмова у виплаті страхового відшкодування страховою компанією не є підставою для стягнення страхового відшкодування з винної особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована на момент ДТП. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи вбачається, що Транспортний засіб Honda Accord VIH номер кузова [NUMBER] д.н.з. [NUMBER] (California) був застрахований АТ «СГ «ТАС» поліс ОСЦПВВНТЗ № АТ/1066264. Відповідно до п.4 згаданого договору страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну складає 130 000, 00 грн. 01.07.2021 приблизно о 08. год. 15 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда» на 19 км., автодороги М-06 в напрямку м. Києва, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Форд», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2019 у справі № 759/15067/21 [PERSON] , визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7). Відповідно до висновку експерта № 050/21 від 23.07.2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, пошкодженого в ДТП від 01.07.2021 автомобіля FORD Fiesta реєстраційний номерний знак [NUMBER] станом на день дослідження 16.07.2021 становить 45467, 42 грн. (а.с. 8-17). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування"). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 50023,51 грн. Учасники справи згідно з матеріалами справи мають Договірне зобов`язання між відповідачем 2 і відповідачем 1 - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку Положеннями п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим, у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Тому тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом № 1961-IV, має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин. За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, як уже зазначалось, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Відтак, суд приходить до висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19)). Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Відтак, необґрунтованими є доводи позивача про те, що шкода має бути відшкодована її заподіювачем в даній справі. З огляду на вказане, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] , який заперечував проти відшкодування шкоди, оскільки вважає, що саме на його страховика покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування, тому у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди відмовляє. Інші доводи позивача не спростовують відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не впливають на висновки суду. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed