Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

22 грудня 2022 року Державне підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» матеріальну шкоду у розмірі 362330 грн., 50 коп. та сплаченого при поданні позовної заяви до суду суми судового збору у розмірі 5434,97 коп. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] працювала на посаді першого заступника генерального директора у ДП підприємство «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» з 24.02.2017 по 04.08.2020. За наслідками проведеної, працівниками Західного офісу Держаудитслужби ревізії фінансово-господарської діяльності ДП «Львівстандартметрологія» за період з 01.10.2018 по 31.08.2020, актом ревізії від 24.12.2020 №06-24/12 було встановлено, що в ревізійному періоді матеріальна допомога на оздоровлення незаконно виплачувалася [PERSON] 7 разів на підставі наказів №215 від 16.07.2018, №409 від 05.10.2018, №491 від 20.11.2018, №99 від 09.04.2018, №223 від 13.05.2019, №521 від 10.10.2019 та №590 від 16.07.2020. У зв`язку із займаною посадою, усі вищевказані накази перевірялися та погоджувалися відповідачем перед підписанням генеральним директором. Однак, у відповідності до нормативних актів, що регулюють трудову діяльність та оплату праці працівників ДП «Львівстандартметрологія», матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заоохочувальних та компенсаційних виплат, які мають одноразовий характер та здійснюються лише один раз на рік. За таких обставин, вважає, що відповідач незаконно отримала протягом ревізійного періоду матеріальну допомогу на оздоровлення 7 разів, чим заподіяла матеріальну шкоду підприємству на суму 362330,50 грн. Крім того, додатково зазначає, що в дні видання наказів про надання матеріальної допомоги за вищевказаними наказами, [PERSON] не перебувала у відпустках та не була тимчасово непрацездатною. Протягом 2018 року відповідач 7 разів перебувала у відпустках, протягом 2019 року - 8 разів, у 2020 - 1 раз. Накази про надання відпустки виконувалися бланковим способом, а поле про надання матеріальної допомоги на оздоровлення у таких наказах не було заповнене (крім наказів, згаданих у позовній заяві, виплату матеріальної допомоги за якими позивач вважає незаконними). Таким чином, не можна вважати надання матеріальної допомоги на оздоровлення поза текстом цих наказів такою, що стосується будь-яких відпусток. Протягом періоду 2018-2020рр [PERSON] була тимчасово непрацездатною один раз - у листопаді 2019 року, а більше 8 місяців (з 07 листопада 2019, дня початку тимчасової непрацездатності, по 16 липня 2020) відповідач не отримувала матеріальних допомог на оздоровлення, що є предметом позову. У зв`язку із вищенаведеним просить суд задовольнити позовні вимоги, з підстав наведених вище. В судовому засіданні представник позивача Грабинський М.І. підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити, вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки [PERSON] жодної шкоди підприємству своїми діями не заподіювала. Заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Наказом генерального директора ДП «Львівстандартметрологія» від 24 лютого 2017 за №12-к, [PERSON] прийнято на роботу з 27.02.2017 на посаду першого заступника генерального директора ДП «Львівстандартметрологія» та встановлено посадовий оклад 11030 грн. на місяць згідно штатного розпису та встановлено надбавку за високі досягнення в праці в розмірі 5515 грн. Наказом від 16.07.2020 за №29-к, [PERSON] звільнено з посади першого заступника генерального директора ДП «Львівстандартметрологія» на підставі п. 1 ч. 1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін. Судом встановлено, що за період роботи [PERSON] в ДП «Львівстандартметрологія», генеральним директором підприємства Гринів Ю.О. було видано певну кількість наказів: від 12.03.2018 за №42 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 4 календарні дні, з 20.03.2018 по 23.03.2018; від 20.04.2018 за №76 про надання [PERSON] додаткової відпустки до щорічної строком на 4 календарні дні, з 02.05.2018 по 05.05.2018; від 16.07.2018 за №215 про надання [PERSON] щорічної відпустки строком на 5 календарних днів, з 13.08.2018 по 17.08.2018, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу; від 16.07.2018 за №216 про надання [PERSON] щорічної відпустки строком на 4 календарні дні, з 20.08.2018 по 23.08.2018; від 16.07.2018 за №217 про надання [PERSON] щорічної відпустки строком на 5 календарних днів, з 27.08.2018 по 31.08.2018; від 05.10.2018 за №338 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 4 календарні дні, з 23.10.2018 по 26.10.2018; від 05.10.2018 за №339 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 5 календарних днів, з 29.10.2018 по 02.11.2018; від 05.10.2018 за №409 про надання [PERSON] матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати; від 20.11.2018 за №491 про надання [PERSON] матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати; від 09.04.2019 за №99 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 5 календарних днів, з 02.05.2019 по 06.05.2019, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної виплати; від 13.05.2019 за №223 про надання [PERSON] матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної виплати; від 14.05.2019 за №127 про надання [PERSON] щорічної відпустки строком на 3 календарні дні, з 29.05.2019 по 31.05.2019; від 14.05.2019 за №128 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 14 календарних днів, з 01.06.2019 по 14.06.2019, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячної виплати; від 16.07.2019 за №281 про надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати строком на 3 календарні дні, з 14.08.2019 по 16.08.2019; від 16.07.2019 за №282 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 5 календарних днів, з 05.08.2019 по 09.08.2019; від 16.07.2019 за №283 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 2 календарні дні, з 01.08.2019 по 02.08.2019; від 16.07.2019 за №284 про надання [PERSON] щорічної основної відпустки строком на 2 календарні дні, з 12.08.2019 по 13.08.2019; від 10.09.2019 за №407 про надання [PERSON] відпустки без збереження заробітної плати строком на 3 календарні дні, з 11.09.2019 по 13.09.2019; від 10.10.2019 за №521 про надання [PERSON] матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі двох середньомісячних виплат; від 16.07.2020 за №590 про надання [PERSON] щорічної відпустки строком на 15 календарних днів, з 21.07.2020 по 04.08.2020, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі середньомісячних нарахувань. Згідно з актом ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за період з 01.10.2018 по 31.08.2020, від 24.12.2020 за №06-24/-12, проведеного Західним офісом Державної аудиторської служби України, встановлено, що окремими працівниками ДП «Львівстандартметрологія» у ревізійному періоді, матеріальна допомога на оздоровлення виплачувалась по декілька разів на рік, поза межами перебування працівників у щорічній відпустці. Виплати проводились на підставі наказів генерального директора [PERSON] . Зокрема для прикладу зазначено, що начальник відділу кадрової та організаційної роботи [PERSON] перебувала у щорічній основній відпустці у серпні 2018 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу 11480,00 грн. Водночас, у період з вересня по грудень 2018 року, [PERSON] здійснено виплату ще чотирьох матеріальних допомог на оздоровлення на загальну суму 46420,0 грн. (в т.ч. вересень 2018 22960,0 грн., листопад 11480,0 грн., грудень 11980,0 грн.). Аналогічно, у 2019 році [PERSON] перебуваючи у відпустці у січні 2019 року з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення, у період з лютого по грудень 2019 року отримала ще вісім матеріальних допомог на оздоровлення на загальну суму 236160,0 грн. Аналогічні випадки безпідставної виплати матеріальної допомоги на оздоровлення встановлено заступнику генерального директора з господарських питань, начальнику відділу кадрової та організаційної роботи, провідному інженеру відділу кадрової та організаційної роботи, провідному інженеру відділу стандартизації, інформації, заступнику головного бухгалтера, провідний бухгалтер та іншим працівникам адміністративно-управлінського персоналу. Згідно довідки до акту ревізії про незаконно виплачені матеріальні допомоги на оздоровлення протягом 2018-2020рр, за період з вересня 2018 по липень 2020 [PERSON] було нараховано, без урахування ЄСВ, та виплачено матеріальних допомог на загальну суму 450100,00 грн. Згідно з листом Західного офісу Державної аудиторської служби України від 15.01.2021, адресованому генеральному директору Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» виставлено вимогу щодо усунення виявлених порушень у виді здійснених виплат матеріальних допомог на оздоровлення окремим працівникам адміністративно-управлінського персоналу по декілька разів на рік та зайве нарахування амортизації, шляхом перерахуванням частки, визначеної законодавством до державного бюджету, а також шляхом звернення з позовами до суду. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заробітну плату» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Відповідно до ст.94 КЗпП України розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. У відповідності до ст.97 КЗпП України, ст.15 Закону України «Про оплату праці», розцінки оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Відповідно до ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Згідно з п.3.2.13 Галузевої угоди, в сфері технічного регулювання між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України і профспілкою машинобудівників та приладобудівників України на 2016 - 2020 роки, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України 12.02.2016 №4, сторонами доручено роботодавцям та профспілковим комітетам розглядати під час переговорів з укладення колективних договорів питання надання працівникам підприємств, за рахунок коштів підприємства, матеріальної допомоги та одноразових заохочувальних виплат (виплата на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, при звільненні у зв`язку з виходом на пенсію, одноразова винагорода до ювілейних та пам`ятних дат, професійних свят тощо). Встановлено, що на ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в період 2016-2020 років діяв колективний договір, укладений між адміністрацією та трудовим колективом, зареєстрований 28.04.2016 за №128, додатком №2 до якого затверджено Положення про матеріальне стимулювання працівників ДП «Львівстандартметрологія» на 2016-2020 роки. Розділом 2 цього Положення, визначено право кожного працівника Центру на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення, а додатком №3 до Положення врегульовано, що право на отримання цього виду допомоги мають керівники, спеціалісти, службовці, робітники при виконання на протязі року покладених на них обов`язків, а рішення про розмір такої допомоги на поточний рік визначається по підсумках роботи за минулий рік. Крім цього, у відповідності до п.31 наказу про облікову політику ДП «Львівстандартметрологія» від 29.12.2017 за №655 затверджено перелік виплат, які відносяться до матеріального заохочення працівників, куди віднесено матеріальну допомогу згідно заяв працівників та пенсіонерів, інші виплати згідно колективного договору підприємства, що не входять до складу фонду оплати праці, визначеного Інструкцією зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Мінстату України від 13.01.2004 за №5. З аналізу наведених правових норм вбачається право будь-якого працівника ДП «Львівстандартметрологія» у 2018-2020 роках на отримання такого виду компенсаційних та заоохочувальних виплат, як виплата матеріальної допомоги на оздоровлення. При цьому, нарахування та виплата такого виду допомоги повинна відбуватися у чіткій відповідності з вимогами трудового законодавства та положень трудових угод, в тому числі умов колективного договору. Позивач вважає, що відповідач за період 2018-2020 років безпідставно отримала виплати матеріальної допомоги на оздоровлення на загальну суму 362330,50 грн., оскільки така була нарахована декілька разів протягом одного року поза межами діючих норм трудового законодавства та положень трудового договору, у зв`язку із чим заподіяла підприємству пряму дійсну шкоду. У відповідності до положень ст.130 КЗпП України визначено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. У п.п. 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками № 14 від 29.12.1992р. роз`яснено, що у відповідності зі ст.130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. Суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Якщо шкоду заподіяно кількома працівниками, в рішенні суду має бути зазначено, які конкретно порушення трудових обов`язків допустив кожен працівник, ступінь його вини та пропорційна їй частка загальної шкоди, за яку до нього може бути застосовано відповідний вид і межі матеріальної відповідальності. Розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Протиправна поведінка працівника - це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина. Вина працівника - це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності. Причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і майновою шкодою, яка сталася, повинен бути прямим (безпосереднім). Прямий зв`язок - це такий, за якого майнова шкода безпосередньо, з неминучістю випливає з дій чи бездіяльності працівника. У будь-якому разі працівник повинен нести матеріальну відповідальність лише за ту частину шкоди, яка безпосередньо випливає з його дій чи бездіяльності. З наведеного випливає, що основною умовою покладення на працівника підприємства обов`язку відшкодувати заподіяну підприємству шкоду, наявність в його діях вини, що характеризується вчинення ним дій або бездіяльності шляхом неналежного виконання покладених на нього у встановленому порядку трудових обов`язків приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Як встановлено в ході судового розгляду, матеріальна допомога на оздоровлення відповідачці [PERSON] протягом 2018-2020 років нараховувалася та виплачувалася на підставі наказів генерального директора ДП «Львівстандартметрологія» [PERSON] , а відповідач [PERSON] в силу своєї посади заступника генерального директора ДП «Львівстандартметрологія» погоджує та перевіряє вищезазначені накази перед підписанням їх генеральним директором, що свідчить про наявність в діях відповідача [PERSON] вини щодо нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення більше одного разу на рік. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну статистику» (2614-12), а також на виконання плану державних спостережень, затвердженого розпорядженням КМУ від 31.03.2003 №180-р (180-2003-р) наказом №5 від 13.01.2004 затверджено інструкцію зі статистики заробітної плати. Згідно п.2.3 вказаної інструкції, інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми, зокрема п.3.31 визначено матеріальну допомогу разового характеру, що надається підприємством окремим працівникам у зв`язку із сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання. Таким чином, судом встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення має одноразовий характер протягом основної щорічної відпустки, проте відповідач [PERSON] перебувала у щорічній основній відпустці протягом 2018-2020 років отримавши разову матеріальну виплату на оздоровлення за 2018, 2019, 2020 роки, проте у період з липня по листопад 2018 року (наказ №215 від 16.07.2018, №409 від 05.10.2018, №491 від 20.11.2018), з квітня по жовтень (наказ №99 від 09.04.2019, №223 від 13.05.2019, №521 від 10.10.2019), квітень 2020 (наказ №590 від 16.07.2020) [PERSON] здійснено виплату ще семи незаконних матеріальних допомог на оздоровлення за період 2018-2020 на загальну суму 450100 грн., яку позивач визначає у розмірі 362330 грн., 50 коп., та саме вказана сума на думку суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Жодних заперечень та спростувань стороною відповідача щодо законності отримання матеріальної допомоги більше одного разу на рік у період 2018-2020 у судовому засіданні не наведено. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 362330, 50 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 5434 грн., 97 коп.

Outcome: approved