Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

03.02.2022 до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання у розмірі ј частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та довічно. В обґрунтування позовної заяви вказала, що вона є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи, особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Єдиним джерелом доходів є пенсія по інвалідності, якої не вистачає у повній мірі для придбання продуктів харчування, ліків, тощо. Вона проживає разом з братом, відповідачем у справі; чоловіка та повнолітніх дітей, які б її утримували, немає. Син [PERSON] також є непрацездатною особою, інвалідом 2 групи та особою, яка постраджала внаслідок Чорнобильської катастрофи. [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має таку змогу, оскільки є власником фермерського господарства. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Судова кореспонденція, направлена на адресу відповідача, повернулася до суду з поштовою відміткою "адресат за адресою відсутній". За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому, відповідно до частини третьої названої статті Кодексу якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 3) 16.05.1987 Шелудьківською сільською радою Готвальдівського району Харківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка пілся реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7) Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Шелудьківською сільською радою Готвальдівського району Харківської області (а.с. 9) 11.06.1991 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що Зміївським відділом ЗАГС Харківської області зроблено запис за № 155, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 8) Згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, безстроково (а.с. 2) Згідно посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, безстроково (а.с. 10) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Комсомольською селищною радою Зміївського бюро ЗАГС Харківської області, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11) Матеріалами справи встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як брата та сестри. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 267 СК України, повнолітні брати, сестри зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальної допомоги і якщо вони не мають батьків, чоловіка, дружини або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 267 СК України передбачено, що повнолітні брати і сестри зобов`язані утримувати непрацездатних повнолітніх братів і сестер, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони не мають чоловіка, дружини, батьків або повнолітніх дочки, сина, за умови, що повнолітні брати та сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання непрацездатного повнолітнього брата, сестру можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: родинний зв`язок; непрацездатність особи, тобто за станом здоров`я вона є інвалідом І, ІІ або ІІІ групи; потреба в матеріальній допомозі, тобто заробітна плата, пенсія, доходи від використання майном, інші доходи не забезпечують особі прожиткового мінімуму, встановленого законом; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення; не має чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, які відповідно з правилами, встановленими нормами глав 9, 16 та 17 СК зобов`язані в першу чергу утримувати своїх непрацездатних, які потребують матеріальну допомогу чоловіка, дружину, повнолітніх дітей, батьків; повнолітні брати, сестри можуть надавати матеріальну допомогу. Зазначені умови створюють юридичний склад, необхідний для виникнення у непрацездатних, повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу суб`єктивного права на отримання аліментів від повнолітніх братів та сестер. Таким чином, якщо відсутня хоча б одна з умов, вказаних в частині 2 статті 267 СК, необхідних для виникнення у повнолітніх братів та сестер, які потребують матеріальну допомогу права на отримання матеріальної допомоги від своїх повнолітніх братів та сестер їх аліментний обов`язок не виникає. Крім цього, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року (справа №6-3066цс15)». Позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу. Надана позивачкою копія кредитного договору № 1690/05-КВ від 23.11.2005, укладеного між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] , є лише доказом фінансового зобов`язання відповідача перед третіми особами, а не безспірним доказом можливості надавати матеріальну допомогу позивачці (а.с. 13) Також, позивачкою не надано докази того, що вона потребує матеріальної допомоги, а саме те, що її дохід (пенсія) не забезпечує їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, належних та допустимих доказів щодо цього позивачка не надала, а судом не добуто доказів того, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у задоволенні позову [PERSON] . \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed