Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дати звернення до суду і до досягнення 23 років. В обгрунтування позову зазначає, що його мати перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано. Від шлюбу народжений син, яким є позивач. На даний час позивач є повнолітнім і навчається на другому курсі приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» навчально-наукового інституту «Європейська школа бізнесу», навчання на платній основі. Крім того, як вказує позивач, він змушений нести численні додаткові витрати, пов`язані з навчанням, які необхідні для належного навчання та підготовки як спеціаліста. Також змушений проживати в гуртожитку університету, за який сплачує кошти. У зв`язку з цим позивач зазначає про те, що потребує матеріальної допомоги, батько має змогу, але не надає її, а тому заявлений даний позов. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.11.2021р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, як необґрунтованих та безпідставних. При цьому відповідач зазначає, що 18.10.2021р. його звільнено з роботи у ТОВ «Сільпо Фуд» та на теперішній час він має мінливий дохід, який не є постійним. Наряду з цим, позивач є працюючою особою, а саме працює в мережі продуктових магазинів « VARUS », отримує стабільну заробітну плату, яка набагато перевищує дохід відповідача. Також відповідач вказує про те, що, окрім позивача, має ще двох малолітніх дітей, має на утриманні дружину [PERSON] , яка займається доглядом за дитиною до досягнення дитиною трьох років, та допомагає непрацездатній одинокій матері [PERSON] , яка є пенсіонером та проживає разом з відповідачем. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач продовжує навчання за місцем своєї реєстрації в місті Києві, де проживав до повноліття з відповідачем, має житло та умови для проживання за адресою: [ADDRESS] , проте вказує, що змушений проживати в гуртожитку та за нього сплачувати кошти. Разом з цим, за яких обставин він змушений проживати в гуртожитку, позивач не зазначає та не обгрунтовує таких обставин, так само не доводить факту сплатити грошових коштів за гуртожиток. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач є сином відповідача, про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. На даний час позивач досягнув повноліття і навчається на другому курсі Приватного закладу вищої освіти «Міжнародний європейський університет» Навчально-наукового інституту «Європейська школа бізнесу», освітнього ступеня бакалавр, спеціальності 073 «Менеджмент» за кошти фізичних або юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2020р. по 30.06.204р. Даний факт встановлено на підставі довідки ННІ «Європейська школа бізнесу» від 07.10.2021р. за №047/21. Також, згідно ордеру на жилу площу в гуртожитку №СІ/43-21МЕУ від 28.08.2021р. позивач займає ліжко-місце в гуртожитку [ADDRESS] . У зв`язку з навчанням, як вказує, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на його думку, може надавати таку допомогу. Відповідач не погоджується з такими вимогами позивача та зазначає про те, що не має постійного доходу на відміну від позивача, який є працевлаштованим, при цьому має на утриманні двох малолітніх дітей, дружину та допомагає непрацездатній матері. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Згідно ч.1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не бере участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні спору, суд враховує наступні обставини, а саме, те, що позивач є повнолітньою особою, навчається, не працює (доводи відповідача про те, що позивач працевлаштований, спростовані листом генерального директора ТОВ "Омега" від 12.05.2022р.), потребує матеріальної допомоги, відповідач, у свою чергу, має двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3- років, непрацездатну матір. Щодо наданої копії трудової книжки, на яку відповідач посилається як на доказ того, що він звільнився 18.10.2021р. і не має постійної роботи та постійного доходу на даний час, суд відноситься критично і не може прийняти її як належний доказ на підтвердження вказаної обставини, оскільки запис про звільнення з ТОВ «Сільпо Фуд» міститься на останніх рядках сторінки 18-19 трудової книжки, а наступної сторінки трудової книжки відповідачем до відзиву не додано. Крім того, слід відмітити, що запис у трудовій книжці може бути доказом на підтвердження або спростування обставини щодо того, чи працевлаштована особа, при цьому жодним чином не підтвердить розміру та обсягу доходу особи, якими можуть бути, в тому числі, відповідні довідки з податкових, пенсійних органів. Предмет спірних правовідносин направлений у першу чергу на забезпечення інтересів повнолітнього сина, яка продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. При цьому, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.11.2021р. і до закінчення навчання - 30.06.2024 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial