Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із вищезазначеними позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 3165 грн. 06 коп., судові витрати пов`язані із замовленням та проведенням розрахунку вартості матеріального збитку у розмірі 1000 грн. 00 коп., судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.10.2020 року трапилася ДТП, за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 7, за участю транспортного засобу Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Renault Logan д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. Транспортний засіб Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] на праві приватної власності належить [PERSON] згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 08.10.2020 року страхувальником було подано страховику заяви про настання події та на виплату страхового відшкодування, а також було надано пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика. 04.12.2020 року Страховиком було здійснено часткову страхову виплату у сумі 37 390,04 грн. Підставою для перегляду розміру страхового відшкодування стало те, що відповідно до Аварійного сертифікату №1783 від 09.10.2020 року слідує, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] становить 42 260,10 грн. Із вказаною сумою відшкодування в розмірі 37 390,04 грн. [PERSON] категорично не погоджується вважає її заниженою, тому звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 16.06.2021 року від представника відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву в якому, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки ПАТ «СГ«ТАС» діяло виключно в межах норм спеціального Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сплативши позивачу страхове відшкодування по ДТП, яка сталася 08.10.2020 року у повному обсязі у розмірі 37 390 грн. 04 коп., відповідно до калькуляції Страховика, а отже виконало своє зобов`язання. Ухвалою суду від 17.06.2021 року, було задоволено клопотання позивача та по справі призначено судова автотоварознавча експертиза, на підставі чого провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 02.12.2021 до суду надійшов висновок експертів від 23.11.2021 року №24842/21-56 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 759/8553/21. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2021 року відновлено провадження по справі. 24.12.2021 року представником позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 3240 грн. 55 коп.; судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., витрати з проведення оцінки майна у розмірі 1000 грн. 00 коп., витрат на професійну допомогу у розмірі 5000 грн. 00 коп., витрати на проведення судової експертизи та виконання висновку експерта у розмірі 4290 грн. 25 коп., що загалом становить 11 198 грн. 25 коп. Ухвалою суду від 03.02.2022 року прийнято вищезазначену заяву про збільшення позовних вимог та продовжено строк розгляду цивільної справи у спрощеному позовному провадженні на 30 днів. 14.02.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з врахуванням подачі заяви про збільшення позовних вимог, в якому просив відмовити у задоволені в повному обсязі. 21.02.2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якої зазначив, що підстави для спростування позовних вимог, на які посилається представник відповідача не підтверджені належними доказами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до слухання судового засідання заяву про розгляд справи без його участі, в якій також позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав до слухання судового засідання заяву про розгляд справи без його участі. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 08.10.2020 року трапилася ДТП за участю транспортного засобу Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Renault Logan д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок якої транспортний засіб Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] отримав значні механічні пошкодження. 08.10.2020 року страхувальником було подано страховику заяви про настання події та на виплату страхового відшкодування, а також було надано пошкоджений автомобіль на огляд представнику страховика. 04.12.2020 року Страховиком було здійснено часткову страхову виплату у сумі 37 390,04 грн. Отже, страхових визначив суму виплати на власний розсуд, на надавши потерпілій стороні направити власні заперечення на визначений страховиком розрахунок страхового відшкодування, а тому не можна вважати, що розмір страхового відшкодування узгоджений з ним. Доказів зворотного відповідач не надав. Згідно з Аварійним сертифікатом №1783 від 09.10.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] складає 42260,10 грн. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 07.04.2021 року від ТОВ «Аудатекс Україна» підтверджено факт здійснення ремонтної калькуляції №1783 від 09.10.2020 року у програмному комплексі «Audateх», що була у сертифікаті №1783 від 02.12.2020 року. Відповідно до умов договору страхування передбачено франшизу у розмірі 1% від страхової суми, що складає 1705,00 грн. Відповідно з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі : 42260,10 - 37390, 04 - 1705,00 = 3165,06 грн. 10.12.2020 року страховику було направлено вимогу з проханням переглянути розмір страхового відшкодування та здійснити доплату. Відповіді на дану вимогу сторонами до суду не надавалось. Відповідно до висновку експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року, вартість відновлювального ремонту без врахування зносу автомобіля Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску станом на 08.10.2020 року, внаслідок ДТП складає 42 335,59 грн. Окрім того, слід зазначити, що у даній справі правовідносини виникли з приводу виконання укладеного між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] договору добровільного страхування наземного транспорту № FО-00686926 за програмою страхування «Правильне КАСКО», вигодонабувачем за яким є [PERSON] , а не з приводу виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому положення Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) не будуть підлягати до застосування у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування»). Згідно з п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Положеннями ст.9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Частиною 3 ст. 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника. Згідно ч. 7 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Частиною 2 ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Як вбачається з висновку експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року, вартість відновлюваного ремонту після ДТП автомобіля Renault Sandero д.н.з. [NUMBER] становить 42335,59 грн. Судом не береться до уваги твердження представника відповідача викладене у відзиві щодо збільшення вартості ремонту на суму ПДВ, оскільки відповідач стверджуючи на факт включення суми ПДВ до вартості ремонту пошкодженого автомобіля, посилається на примітки до калькуляції №U-24842/21-56 від 08.10.2020 року, яка додається до висновку експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року та зокрема на позначку «ціни +20%». Проте, в резолютивному висновку експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року, який містять матеріали справи, визначено показник вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 42 335, 59 грн. без будь-яких посилань щодо включення в нього ПДВ. В резолютивній частині висновку експертом зазначено, що факт включення або не включення ПДВ до визначеної суми залежить від форми оподаткування суб`єктів господарської діяльності, які надають послуги проведення ремонту КТЗ, реалізації складових матеріалів, тощо. Конкретного зазначення щодо включення чи не включення ПДВ у розмір страхового відшкодування експертом не зазначено. Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до страхового акту №28266/58/920 від 02.12.2020 року та розрахунку суми страхового відшкодування, який надано відповідачем до його відзиву від 16.06.2021 року, вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про виплату відшкодування позивачу у розмірі 100%, тобто в даному випадку відповідач розраховував суму страхового відшкодування шляхом віднімання від вартості ремонту пошкодженого автомобіля (визначеної відповідно калькуляції №22844_58 від 18.11.2020 року показника франшизи передбаченої умовами договору страхування: 39095,04 - 1705,00=37390,04. Жодних інших зменшень чи вирахувань відповідачем не проводилося. Тобто, вказані твердження відповідача у відзиві про необхідність зменшення розміру відшкодування свідчать про суперечливу поведінку сторони. Аналогічні правові позиції з даного приводу викладені у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №390/34/17. Згідно з пунктом 2.3 договору страхування, розрахунок страхового відшкодування здійснюється на основі калькуляції страховика. Пунктом 8.16.3 договору страхування передбачено, що калькуляція страховика - розрахунок вартості відновлюваного ремонту для ЗТЗ, складений страховиком із застосуванням відповідним чином сертифікованого в України програмного забезпечення. Тобто вказаними положеннями пунктів 2.3, 8.16.3 договору страхування узгоджено процедуру розрахунку страхового відшкодування, яке здійснюється на основі калькуляції страховика щодо вартості матеріального збитку ЗТЗ. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ні умови цього договору страхування, ні чинне законодавство про страхування, не обмежує страхувальника, у випадку його незгоди із нарахованим та виплаченим страховим відшкодуванням, доводити інший розмір такого відшкодування у передбачений законом спосіб. Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що висновок експерта є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] . Таким чином висновок експерта №24842/21-56 від 23.11.2021 року щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1 ст.89 ЦПК України На підставі досліджених судом доказів, встановлено, що відповідач не повністю виплатив суму страхового відшкодування, яка відповідно висновку експерта становить 42 335,59 грн., а сплатив лише суму в розмірі 37 390, 04 грн. Відповідно з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі: 42 335,59 - 37390, 04 - 1705,00 = 3240,55 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення в частині недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню. Згідно з частинами першою і третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано договір про надання правової допомоги №01Б-1/132 від 18.09.2020, додаткові угоди №1, №5; розрахунок №1 суми гонорару від 19.04.2021, що загалом складає 5000 грн. 00 коп.; квитанція від 20.04.2021 про оплату позивачем за надання правової допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп., а також акт виконаних робіт №13.04 від 21.04.2021. Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17, від 30.07.2019 у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 у справі № 909/116/19, від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Для підтвердження наведеної позиції Верховний Суд звертається до критеріїв, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі 27 Огляд судової практики КГС ВС статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України , заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, у розумінні положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанови КГС ВС від 27.11.2020 у справі № 911/4242/15, від 12.11.2020 у справі № 910/3233/18). Як вбачається з аналізу судової практики Верховного Суду (постанови КГС ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18), якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. Представником відповідача у відзиві на позов заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. Отже, зважаючи на вищевикладені обставини, а також докази надані позивачем про надання професійної пр авничої допомоги, суд вважає, що вказана вимога підлягає частковому задоволенню, шляхом зменшення розміру судових витрат у розмірі 3000 грн. 00 коп., оскільки заявлена сума в розмірі 5000 грн. 00 коп. є неспівмірною із ціною позову, зі складністю справи з даним обсягом адвокатом послугами, які не відповідають критерію реальністю таких витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення витрати, пов`язані з оплатою судового збору пропорційно задоволених вимог, у сумі 908 грн. 00 коп., при цьому витрати пов`язані за замовлення проведення оцінки майна у розмірі 1000 грн. 00 коп., задоволенню не підлягають, оскільки вони є похідними, так як зазначені кошти, сплачені за звіт на підставі якого позивач просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, який судом не береться до уваги. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4290 грн. 25 коп., оскільки відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, є витратами пов`язаними з розглядом справи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial