Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія ФК «Інвест Хаус», треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що на адресу її роботодавця надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.11.2021 року. Із вказаної постанови їй стало відомо про існування виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчика В.В., яким було звернено стягнення за кредитними договорами U105/bsk від 14.11.2007 року, укладеним з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» , правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним и договорами 41448 від 28.05.2019 року є ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». Стягнення заборгованості проводиться за період з 28.05.2019 року по 11.11.2019 року. Сума заборгованості становить 15592,66 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією -0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 10552,66 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту -0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн; строкова заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями - 5040,00 грн. Вважає, що виконавчий напис порушує її права та вчинений з порушенням норм законодавства. Так, порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пп. 1.1, 1.2 п. 1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно статті 88 Закону України визначено умови вчинення виконавчих написів, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Також, вважає, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса № 7294 від 07.12.2019 року не мав права керуватися розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №; 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року вищезазначений розділ визнано незаконним та нечинним. Позивач вважає, що будь-яких нотаріально посвідчених кредитних договорів вона не підписувала, вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, а саме ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», п.п. 3.2., 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, позивач у позові зазначає, що відповідач на її адресу не надсилав письмової вимоги про усунення порушень зобов`язання, та жодним чином не повідомляв її про наявність боргу за кредитним договором U105/bsk від 14.11.2007 року. Просить визнати виконавчий напис від 07.12.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В,, зареєстрований в реєстрі за № 7294, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» на загальну суму, що підлягає стягненню 15592,66 грн. таким, що не відповідає виконанню, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 3988,60 грн., з них 2500,00 грн. послуги на правничу допомогу та 1488,60 грн. судовий збір. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Представник відповідача не направив до суду відзив на заявлені вимоги, проте 27.04.2022 року до суду повернувся конверт з пакетом документів із поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. письмових пояснень не надали. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Як встановлено судом та не заперечується учасниками процесу, 14.11.2007 р. між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено кредитний договір U105/bsk. Із змісту Виконавчого напису, вчиненого 07.12.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., правонаступником ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 41448 від 28.05.2019 є ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», за заявою якої з [PERSON] стягнуто на користь Товариства 15592,66 грн. заборгованості за період з 28.05.2019 р. по 11.11.2019 р. (а.с.13). Відповідно до довідки Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за № 12968 від 28.02.2020 року було встановлено, що в процесі примусового виконання виконавчого листа № 2-2655-2011 від 02.02.2011 р., виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 14704,02 грн. було фактично сплачено на користь стягувача через депозитний рахунок відділу ДВС кошти у розмірі 15999,34 грн., з них 14501,05- погашення боргу за виконавчим документом; 1468,29 грн. - виконавчий збір за примусове виконання рішення на користь держави; 30 грн.- витрати на організацію та проведення виконавчих дій. 29.09.2017 року державним виконавцем було прийнято рішення про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу. (а.с.16) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрито виконавче провадження ВП № 60979749 згідно Виконавчого напису № 7294 від 07.12.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» 16392,66 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. про стягнення з боржника основної винагороди від 15.01.2020 року було постановлено стягнути з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. основну винагороду в сумі 1639,27 грн. за примусове виконання виконавчого напису № 7294, виданого 07.12.2019 р. приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик В.В. (а.с.18) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 15.01.2020 року було постановлено стягнути з [PERSON] на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. загальну суму мінімальних витрат- 255,00 грн. (а.с.20). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 30.11.2021 року було постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.23). Вирішуючи справу, суд виходить із такого. Згідно статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду України (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 р.) зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису № 7294 від 07.12.2019 р. судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 07.12.2019 р. не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже нечинні і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір U105/bsk від 14.11.2007 року, укладений між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] - не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, дає підстави стверджувати, що не посвідчений ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" договір № U105/bsk від 14.11.2007 року не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем. Крім того, як вбачається з довідки Уманського МВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за № 12968 від 28.02.2020 року [PERSON] вже погасила борг за виконавчим документом на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк». Даний факт і не заперечувався відповідачем, оскільки в розрахункові заборгованості вказано, що прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., що позбавляє суд можливості встановити із якої суми було нараховано заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 10552,66 грн. та строкову заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 5040,00 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем не надано суду належних доказів сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 грн., відсутня квитанція про фактичну сплату вказаних коштів, тощо, а тому зазначена вимога не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial