Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ним згідно із державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, надавалась теплова енергія за адресою: [ADDRESS] , де уповноваженим власником була [PERSON] , яка з іншими членами сім`ї, що проживають за вказаною адресою, на підставі відкритого рахунку № [NUMBER] повинні були сплачувати надані послуги щомісячно. Однак, відповідачі не виконували в повному обсязі свої зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії, внаслідок чого за період з 01.12.2016 року по 31.03.2018 року утворилась заборгованість в сумі 6425 грн. 55 коп. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість, у відповідності до ст.625 ЦК України інфляційні витрати в сумі 2974 грн. 20 коп. та 3% річних в сумі 913 грн. 54 коп., а також у відповідності до ст.ст.7,26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» пеню в сумі 153 грн. 56 коп. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 05.01.2022 року, після усунення недоліків, позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без його участі, зазначивши про підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Відповідачі за неодноразовими викликами до суду не з`явились, про поважність причин своєї неявки не повідомили, відзиву на позов не надали. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] та на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно виписки по особовому рахунку та довідки, за відповідачами обліковується заборгованість за надані позивачем послуги за період з грудня 2016 року по березень 2018 року в сумі 6425 грн. 55 коп. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов?язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання недопустима. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, згідно із зазначених норм законодавства споживачі зобов?язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року №61-2498св18. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, враховуючи, що відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, надані позивачем послуги своєчасно та в повному обсязі не оплачували, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 грудня 2016 року по 31 березня 2018 року в сумі 6425 грн. 55 коп., інфляційних витрат в сумі 2974 грн. 20 коп., 3% річних в сумі 913 грн. 54 коп., а всього - 10313 грн. 29 коп. В частині заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів в солідарному порядку пені в сумі 153 грн. 56 коп., суд враховує наступне. З позовної заяви вбачається, що в обгрунтування вказаних позовних вимог позивач посилався на положення п.10 ч.2 ст.7, ч.1 ст.26 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» та п.30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2015 року (далі - Правила). Підпунктом 5 п.30 зазначених вище Правил встановлено, що у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі. Пунктом 10\~ч.2\~ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначено,\~що індивідуальний\~споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч.1 ст.26 вказаного вище Закону встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Поряд з цим, позивачем наведені вказані норми в редакції Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», який введений в дію з 01.05.2019 року, у т.ч. і ч.1 ст.26 вказаного Закону. В той час, як предметом позову є стягнення заборгованості, що виникла за період з грудня 2016 року по березень 2018 року. На момент виникнення спірних правовідносин у зазначений період діяв Закону України №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги». Положеннями Закону №1875-IV та зазначених вище Правил, розмір пені за несвоєчасну оплату послуг з постачання теплової енергії та порядок її нарахування визначені не були. Обставин та відповідних доказів, які б свідчили укладання між сторонами відповідного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, умовами якого було погоджено підстави та порядок нарахування, а також розміри пені за несвоєчасне здійснення платежів, стороною позивача не наведено. З урахуванням цього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів пені не грунтуються на законі, є недоведеними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 2270 грн., по 1135 грн. з кожного відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial