Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення коштів на утримання майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні\~ обставини. 11.07.2007 року комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква було видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] , відповідно до якого квартира [ADDRESS] була приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді 1/5 частки квартири [ADDRESS] , яку успадкувала [PERSON] , в результаті чого розмір її частки у вказаній квартирі став 2/5 частки. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй 2/5 частки квартири [ADDRESS] . 27.01.2021 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , відповідно до якого, спадкоємцями спадкового майна у розмірі по 1/2 частці є Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] . Спадщина, на яку у вказаних частках видано свідоцтво про право на спадщину складається із 2/5 часток квартири [ADDRESS] . Тобто, Позивач та її брат Відповідач по справі успадкували після смерті матері по 1/5 частки у вищезазначеній квартирі. На даний час, квартира [ADDRESS] належить: Позивачу у частці 2/5; неповнолітньому сину Позивача [PERSON] у частці 1/5; Відповідачу, який на даний час не отримав свідоцтво про право на спадщину та не зареєстрував своє право власності на частку у квартирі у частці 2/5. Проте Відповідач про своє майно не дбає, а всі витрати, пов`язані з утриманням квартири, зокрема, оплату житлово-комунальних послуг здійснює Позивач. Отже, за житлово-комунальні послуги по утриманню вищезазначеної квартири в період з 01.01.2018 року по 31.03.2020 рік Позивачем сплачено 27 754,26 грн. Позивач вважає, що послуги з теплопостачання та послуги ЖЕК №1 мають бути розподілені пропорційно часток у праві власності, а інші витрати пропорційно кількості зареєстрованих у квартирі осіб. За таких обставин, Позивач була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з Відповідача кошти за сплачені житлово-комунальні послуги по утриманню квартири [ADDRESS] в розмірі 15 402,77 грн., судові витрати у справі покласти на Відповідача 10.06.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.50). 14.07.2021 року на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що Позивачем не доведено факт здійснення нею оплат з утримання квартири у розмірі зазначеному в позові. З урахуванням зробленого перерахунку він має намір сплатити лише витрати на утримання майна (квартири), а саме: послуги теплопостачання та послуги ЖЕК пропорційно належній йому частці у майні. Зазначив, що не має обов`язку сплачувати за такі комунальні послуги як електропостачання, газопостачання, водопостачання та водовідведення, телекомунікаційні послуги за період, коли він не проживав у даній квартирі, оскільки, такі послуги Позивачем використовувалися особисто, на що є відповідні лічильники. Просив застосувати строки позовної давності до вимог позовної заяви з 01.01.2018 року по 28.04.2018 рік та відмовити в цій частині позовних вимог за пропуском строків звернення до суду. Відмовити в задоволенні позовної заяви\~ (а.с.55-56). 23.07.2021 року у встановлений законом строк, від Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням його направлення Відповідачу. У відповіді на відзив зазначила, що Відповідач вказує, що факт здійснення Позивачем оплат по утриманню їхньої спільної квартири не підтверджено письмовими доказами. З таким твердженням вона не погоджується, оскільки, до позовної заяви нею додавались копії платіжних документів, а в судовому засіданні 15.07.2021 року до матеріалів справи були долучено їх оригінали. Щодо зазначення імені платника у квитанціях, то необхідно звернути увагу, що деякі квитанції взагалі не містять інформації про ім`я платника, лише номер особового рахунку, а в деяких зазначено ім`я [PERSON] , хоча і датовані вже після її смерті. Таким чином, не зазначення в платіжних документах саме ім`я Позивача не може вказувати на те, що комунальні послуги оплачувала не вона. В деяких організаціях з надання комунальних послуг й досі відкриті особові рахунки на ім`я їхньої покійної матері. Зазначила, що в квартирі немає та ніколи не було лічильника газу, а тому й оплата нараховується у відповідності до кількості зареєстрованих осіб, незалежно від їх фактичного проживання. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі (а.с.105-106). 05.08.2021 року на адресу суду Відповідачем були направлені письмові заперечення та розрахунок на оплату житлово-комунальних послуг за 2018 рік. В яких зазначив, що погоджується заплатити за послуги тепломережі, ЖЕК та газопостачання відповідно до розрахунку на загальну суму 9 382,67 грн. Вказав, що він не є платником послуг водопостачання та водовідведення, електропостачання, телекомунікаційних послуг, оскільки такими послугами не користувався. Позивачем було пропущено строк звернення до суду за період з 01.01.2018 року по 24.04.2018 рік, оскільки загальний строк позовної давності відповідно до норм чинного законодавства складає три роки. Просив поновити строк для подання заперечень з поважних причин та прийняти до розгляду дані заперечення та задовольнити позовні вимоги частково на суму 9 382,67 грн. (а.с.110, 111-118). 25.05.2022 року в судове\~ засідання\~ Позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 25.05.2022 року в судовому засіданні представник Позивача надав пояснення аналогічні викладеним, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Просив долучити до матеріалів справи докази на підтвердження розміру судових витрат. 25.05.2022 року в судовому засіданні Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі про, що надав відповідну заяву (а.с. 194).\~\~ Відповідно до ч.1, 4\~ ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку\~ про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 11.07.2007 року, виданого комунальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 року, [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] є співвласниками,\~ по 1/5 частині кожний, квартири\~ [ADDRESS] (а.с.6, 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.01.2021 року, виданого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2021 року, після смерті [PERSON] , спадкоємцями спадкового майна у розмірі по 1/2 частці є Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] (а.с.10, зворот а.с.10). \~ Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1ст.322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно дост.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, Позивач та Відповідач в силу вимог ст.ст.322, 360 ЦК України зобов`язанні утримувати майно, що їм належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі № 712/10644/16. Згідно з п.5 ч.3ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Звертаючись до суду з позовом Позивач вказала на те, що нею було сплачено за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири, частину яких у сумі 15 402,77 грн. - має компенсувати їй Відповідач. Відповідно до ст.322 ЦК України на власника покладено тягар утримання свого майна: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому згідно з ст.317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, Відповідач, відповідно до вимог ст.360 ЦК України, як співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тому має компенсувати Позивачу сплачену ним частину вартості вказаних комунальних послуг. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача, наявні всі правові підстави для їх задоволення. Крім того, представником Позивача в судовому засіданні були подані докази понесених Позивачем\~ судових витрат, які він просив стягнути з Відповідача. За змістом ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір №3/21 про надання правової допомоги від 16.04.2021 року; додаток до договору про надання правової допомоги №3/21 від 16.04.2021 року;\~ детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом; акт приймання передачі робіт (послуг), виконаних (наданих) від 07.02.2022 року; розрахункова квитанція серії АААА №000062 на суму 750,00 грн.; розрахункова квитанція серії АААА №000111 на суму 250,00 грн.; розрахункова квитанція серії АААА №000125 на суму 250,00 грн.; розрахункова квитанція АААА №000126 на суму 250,00 грн.; розрахункова квитанція серії АААА №000137 на суму 250,00 грн. (а.с.96-97, 98, 99, 190, 191, 192, 193). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц. А тому, враховуючи принцип змагальності, розумності і співмірності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн. також підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №97419 від 27.04.2021 року, а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Проти стягнення судових витрат з нього на користь Позивача Відповідач у судовому засіданні також не заперечував, про що подав суду письмову заяву (а.с. 194). На підставі викладеного,

Outcome: approved