Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 12.01.2010 між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0522686800:02:000:0188, площею 1,99 га, строком на 10 років та зареєстровано у відділі держкомзему Могилів-Подільського району, про що у Державному реєстрі земель було вчинено запис 27.05.2011 за № 052260004000118. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2014 власником вказаної земельної ділянки стала [PERSON] . 10.03.2020 між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] укладено договір оренди землі від 10.03.2020, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 49 років земельну ділянку, кадастровий номер 0522686800:02:000:0188, площею 1,9907 га. Разом з тим, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 19.05.2021 позивачу стало відомо про наявність зареєстрованого права оренди на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Таким чином, під час дії договору оренди земельної ділянки і права оренди наданого СТОВ «Прогрес», укладено договори оренди цієї ж земельної ділянки з [PERSON] . Більше того, право оренди за таким договором зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Зважаючи на викладене, позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати недійсним договір оренди землі укладений 03.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188 та припинити речове право оренди земельної ділянки про яке 10.09.2020 зроблено запис № 38190639. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2021 позов залишено без руху. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.06.2021 відкрито спрощене провадження у справі, без проведення судового засідання та повідомлення сторін. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.07.2021 призначено судове засідання. 18.08.2021 надійшов відзив на позов [PERSON] , мотивований тим, зокрема, що [PERSON] набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188, площею 1,9907 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2014. В подальшому, 03.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. При укладенні договору та реєстрації права оренди на таке нерухоме майно жодних речових прав інших осіб на дану земельну ділянку виявлено не було. Тобто, [PERSON] на законних підставах користується орендованою земельною ділянкою. Крім того, позивач посилається на рішення у цивільній справі № 138/1452/19, в якій, зокрема, позивач посилався на додаткову угоду від 01.06.2015, якою договір оренди від 12.01.2010 було розірвано, тоді як в даному позові позивач зазначає, що договір 12.01.2010 є чинним. Тобто, СТОВ «Прогрес» звертаючись з даним позовом зловживає своїми процесуальними правами. Враховуючи викладене, [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20.10.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2021 залишено без розгляду клопотання представника позивача про зміну предмета позову. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 16.12.2021 залишено без розгляду клопотання представника відповідача [PERSON] про призначення експертизи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що підставою для звернення з даним позовом є договір оренди землі від 12.01.2010, який діяв під час укладення оспорюваного договору оренди землі від 03.10.2016. Крім того, запис про речове право оренди [PERSON] на спірну земельну ділянку позбавляє позивача права на реєстрацію договору оренди землі від 10.03.2020, який було укладено з [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Представник відповідача зазначила, що на час укладення договору між [PERSON] та [PERSON] не було відомостей про державну реєстрацію договору оренди від 12.01.2010, укладеного між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] . Крім того, в 2015 році вказаний договір від 2010 року було розірвано, тоді як договір оренди між відповідачами укладено в 2016 році. Більше того, оспорюваний договір вже розірвано, тобто відсутній предмет спору. Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Про час та місце проведення судового розгляду повідомлена завчасно та належним чином. В судовому засіданні 16.12.2021 представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про застосування строків позовної давності, з тих підстав, що оскільки ще з 2016 року були скарги СТОВ «Прогрес» до Міністерства юстиції України щодо оскарження реєстрації договору оренди землі від 03.10.2016, а тому позивачу було достеменно відомо про наявність такого договору. Крім того, права позивача не порушено на момент розгляду справи, оскільки строк дії договору від 12.01.2010 уже закінчився. Представник позивача щодо клопотання про застосування строків позовної давності зазначив, що орендар не має перевіряти кожен рік чи було зареєстровано речове право оренди на орендовану земельну ділянку за іншими особами. Про наявність реєстрації речового права за [PERSON] позивач дізнався лише з відмови державного реєстратора про реєстрацію повторного договору в 2021 році, а скарги до Міністерства юстиції України СТОВ «Прогрес» подавало щодо інших договорів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Суд встановив, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН [PERSON] належала земельна ділянка, площею 1,99 га., що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.24,25). 12.01.2010 між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] було укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки, який зареєстровано у відділі Держкомзему Могилів-Подільського району, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.05.2011 за № 052260004000118. Строк дії договору 10 років (а.с.26-29). 16.08.2014 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0522686800:02:000:0188, площею 1,99 га, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.20). 03.10.2016 між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188, площею 1,9907 га, що розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.53-56). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 257331815 від 19.05.2021 слідує, що 10.09.2020 було внесено до реєстру запис № 38190639 про реєстрацію речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188 за [PERSON] . Підставою внесення запису є договір оренди землі № б/н від 03.10.2016 (а.с.13). Стверджуючи про порушення свого права позивач надає договір від 10.03.2020 в якому вказано, що його укладено між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «Прогрес» щодо оренди земельної ділянки, з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188, площею 1,9907 га, яка знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.30). Разом з тим, позивач стверджує, що йому було відмовлено в державній реєстрації речового права оренди, оскільки згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 58211470 від 19.05.2021, право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:02:000:0188 зареєстровано за іншою особою (а.с.30-35). Проти цих обставин не заперечував жоден з відповідачів. Згідно з п. 3 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно\~ст.13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою\~ст. 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Згідно положень ч. 1\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до приписів ст. 125,\~126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статті\~18\~і\~20 Закону України «Про оренду землі»\~(у редакції, чинній на час укладення договору оренди від 12.01.2010), передбачали, що укладений договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Також був чинний Порядок ведення Поземельної книги, затверджений\~постановою КМУ від 09.09.2009 № 1021\~(втратив чинність 01.01.2013), за яким така реєстрація здійснювалася територіальними органами Держземагенства (згідно примітки, у тексті Поряду слово «Держкомзем» в усіх відмінках замінено словом «Держземагенство»). Як вже зазначалось вище, договір оренди від 12.01.2010, укладений між сторонами, було зареєстровано у відділі Держкомзему Могилів-Подільського району 27.05.2011 за реєстровим записом № 052260004000118 (а.с.29). В ході судового розгляду представник відповідача стверджувала, що оскаржуваний договір є дійсним, оскільки на час укладення договору існувала додаткова угода про дострокове розірвання договору від 12.01.2010, датована 01.06.2015, укладена між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] . На підтвердження цієї обставини представник відповідача послалась на постанову Вінницького апеляційного суду від 05.03.2020 у цивільній справі № 138/1452/19. З постанови\~Вінницького апеляційного\~суду від\~05.03.2020,\~слідує,\~що додаткова\~угода від 01.06.2015 укладена між [PERSON] та СТОВ "Прогрес" не пройшла державну реєстрацію. Аналогічно і в межах провадження у даній цивільній справі представник відповідача посилаючись на наявність додаткової угоди від 01.06.2015, укладеної між [PERSON] та СТОВ "Прогрес" про дострокове розірвання договору оренди № б/н від 12.01.2010, не надала суду доказів її державної реєстрації. Приписами\~ст. 182 ЦК України\~передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Положеннями ст.654 ЦК України\~передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Зі змісту вказаних норм слідує, що додатковий договір має бути укладений в формі договору оренди землі та, відповідно, зареєстрований згідно вказаного вище закону. Частиною 5 ст.116\~ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Згідно п. 1 та 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що при державній реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор перевірив відсутність державної реєстрації договору оренди на спірну земельну ділянку в органі, до компетенції якого раніше належали відповідні функції. Отже, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам зазначеного вище закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації та призводить до порушення права позивача, як орендодавця. Така позиція суду відповідає позиції Верховного суду викладеній в постанові від 02.10.2019 у цивільній справі № 587/2331/16-ц. Тобто, право позивача на час звернення до суду з даним позовом дійсно було порушено. Щодо клопотання представника відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу строку позовної давності, то суд прийшов до таких висновків. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із\~статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною першою\~статті 261 ЦК України\~передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості захистити своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи викладене та застосувавши\~статтю 261 ЦК України, початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що про наявність оспорюваного договору оренди землі від 03.10.2016 позивач дізнався раніше ніж 19.05.2021 (а.с.35). Твердження відповідача про те, що позивача мав цікавитись долею орендованої земельної ділянки не можуть бути підставою для застосування вказаних наслідків. Зважаючи на недоведеність тієї обставини, що позивач знав про існування оспорюваного договору раніше ніж зазначена позивачем дата, суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності та відмову в задоволенні позову з цієї підстави. Зазначене також узгоджується з висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 479/127/16-ц (провадження №\~61-4080ск18), від 03 березня 2020 року у справі № 420/1833/18 (провадження № 61-18444ск19). Зважаючи на викладене, суд вважає, що договір оренди землі від 03.10.2016 є недійсними, оскільки він укладений до закінчення дії договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] ще 12.01.2010., а відтак позовна вимога про визнання вказаного договору недійсними підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про припинення речового права оренди [PERSON] суд зазначає таке. Згідно угоди про розірвання договору оренди землі від 30.06.2021 [PERSON] та [PERSON] розірвали договір оренди землі, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.09.2020 за № 38190639, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522686800:02:000:0188, що знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с.103). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 272591877 від 31.08.2021 речове право оренди [PERSON] , згідно договору від 03.10.2016, припинено, про що внесено запис 31.08.2021, індексний номер рішення 60092857 (а.с.104). Враховуючи викладене, а також те, що речове право оренди [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 0522686800:02:000:0188, що знаходиться на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, яке він мав на підставі оспорюваного договору оренди вже припинено, суд не вбачає підстав для задоволення такої позовної вимоги. Судові витрати у виді судового збору слід розділити згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, положення ст. 13 Закону України «Про оренду землі», ст. 116, 125, 126 ЗК України, ст. 13, 182, 203, 215, 638, 654 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, ст. 259, ст. 263-168 ЦПК України, суд \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: partial