Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

19.12.2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 06.05.178 року, що підтверджується актовим записов № 644 зареєстрованим відділом відділом ЗАГС Ленінського району м.Дніпропетровська. 28.12.2016 року на підставі розписки [PERSON] взяла 2500,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 20.01.2017 року, у випадку своєчасного неповернення зобов`язалася повернути у потрійному розмірі. 12.01.2017 року на підставі розписки [PERSON] взяла 1300,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 12.01.2017 року. 17.02.2017 року на підставі розписки [PERSON] взяла 4300,00 доларів США у [PERSON] під 20% місячних, строк повернення до 30.04.2017 року, розрахунок відсотків 215 % по суботам. 26.02.2017 року на підставі розписки [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВВС взяла 2500,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 04.03.2017 року. 29.03.2017 року на підставі розписки [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РОВД взяла 5000,00 доларів США по курсу 140000,00 грн. у [PERSON] , строк повернення 05.04.2017 року. [INFO] [PERSON] помер. Єдиним спадкоємцем є позивач - [PERSON] . Оскільки борг повернуто не було, вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. Ухвалою суду від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.02.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідачу надсилалась копія ухвали від 19.02.2021 року, якою встановлено строки на подання заяв по суті справи, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст. 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 06.05.178 року, що підтверджується актовим записов № 644 зареєстрованим відділом відділом ЗАГС Ленінського району м.Дніпропетровська. 28.12.2016 року на підставі розписки [PERSON] отримала 2500,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 20.01.2017 року, у випадку своєчасного неповернення зобов`язалася повернути у потрійному розмірі. Відповідно до розписки [PERSON] отримала 1300,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 12.01.2017 року. Відповідно до розписки [PERSON] отримала 4300,00 доларів США у [PERSON] під 20% місячних, строк повернення до 30.04.2017 року, розрахунок відсотків 215 % по суботам. 26.02.2017 року на підставі розписки [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВВС отримала 2500,00 доларів США у [PERSON] , строк повернення 04.03.2017 року. 29.03.2017 року на підставі розписки [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Жовтневим РВДГУ УМВД України м.Дніпропетровська взяла 5000,00 доларів США по курсу 140000,00 грн. у [PERSON] , строк повернення 05.04.2017 року. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцем [PERSON] є дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Позивач у позовні зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем кредитора - [PERSON] , а відповідачем борг не повернуто, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду Згідно п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України,\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок правонаступництва. Частиною 1 ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора\~у зобов`язанні\~здійснюється без\~згоди боржника,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Позивачем не надано доказів повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні внаслідок правонаступництва. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Згідно зі статтею 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Позивачем до позовної заяви додані копії розписок, на які вона посилається у позовній заяві та на підставі яких просить стягнути з відповідача заборгованість. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини,на як івона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1\~ст. 76 ЦПК України,\~засобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України,\~ суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, оцінивши надані позивачем докази у їх сукупності, дійшов висновку про недоведення позивачем права вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання,\~оскільки позивачем не надано оригіналів розсписок на які вона посилається у позовній заяві. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed