Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що на підставі договору позики, який він уклав із відповідачем, він надав останній в позику грошові кошти в сумі 110 000 гривень 00 копійок із строком повернення до 14 лютого 2021 року. Оскільки вказану суму позики за договором відповідач не повернув, позивач просить стягнути з останнього суму боргу з урахуванням 3 % річних, інфляційних збитків та пені на рівні облікової ставки НБ України в загальному розмірі 127 830 гривень 97 копійок. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 21 січня 2021 року між сторонами укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 110 000 гривень 00 копійок та зобов`язалася повернути позику 14 лютого 2021 року (а.с. 8). Факт отримання відповідачем від позивача зазначеної суми грошових коштів у позику підтверджується змістом відповідної розписки від 27.01.2021 року (а.с. 8). Під час розгляду справи суду не надано відповідних доказів на підтвердження факту повернення відповідачем боргу у строки, що у визначені в розписці. Вирішуючи спір по суті вимог, суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Норма частини першої статті 1050 ЦК України встановлює, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Сума позики, що не повернута відповідачем позивачу складає 110 000 гривень 00 копійок. Положення частини 2 статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, розрахунок розміру 3 % річних за боргом 110 000 гривень 00 копійок судом обраховано та складає: [проценти] = [сума боргу] ? [процентна ставка] / 100 % / 365 днів ? [кількість днів]. Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки 15.02.202101.10.2021229110 000.0032 070.41 Всього: 229 2 070.41 Тобто, 2 070 гривень 41 копійка за визначений позивачем період прострочення з 15 лютого по 01 жовтня 2021 року. Проте, в позивач просить стягнути 3 % річних за вказаним договором в сумі 2 061 гривня 00 копійок, а тому суд не в праві вийти за межі позовних вимог. Розрахунок суми інфляційних збитків обраховано за аналогічний період прострочення зобов`язання в сумі 110 000 гривень 00 копійок. Так, розрахунок індексу інфляції за період прострочення розраховується за формулою: [індекс інфляції] - показник щомісячних індексів за відповідний період [збитки від інфляції] = [сума боргу] ? [індекс інфляції] / 100 % - [сума боргу]. В листі Верховного Суду України «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» № 62-97р від 03.04.1997 року зазначено, що для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. Індекси інфляції за період прострочення містяться в газеті «Урядовий кур`єр». Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуСума боргу з урахуванням інфляціїЗбитки від інфляції Лютий 2021 - Вересень 2021101 101.7 100.7 101.3 100.2 100.1 99.8 101.2106.14110 000.00116 754.006 754.00 Всього: 6 754.00 Тобто, інфляційні збитки за період прострочення зобов`язання в сумі 110 000 гривень 00 копійок з 15 лютого по 01 жовтня 2021 року включно, визначаються в розмірі 110 000 х 106,14 % / 100 % - 110 000 = 6 754 гривні 00 копійок. Проте, в позивач просить стягнути інфляційні збитки за вказаним договором в сумі 5 604 гривні 76 копійок, а тому суд не в праві вийти за межі позовних вимог. Відсоткову ставку в укладеному між сторонами договорі позики не визначено. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення процентів за користування позикою та 3 % річних за прострочення зобов`язання, суд обов`язково враховує правову позицію, що викладено у постанові Верховного Суду України по справі № 6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року, відповідно до якої: у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України; окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов`язання. Рішеннями Правління Національного банку України за вказаний період, що досліджено судом «Про розмір облікової ставки», облікову ставку Національного банку України за вказані періоди прострочення відповідачкою позики було встановлено на відповідному рівні за конкретний період. Виконані позивачем розрахунки суми пені також є невірними та здійснені з помилками, а тому судом самостійно обраховано суму пені за період прострочення зобов`язання. Так, сума штрафних санкцій у вигляді облікової ставки НБ України на суму 110 000 гривень 00 копійок за відповідний період з 15 лютого по 01 жовтня 2021 року нарахована відповідно до кількості днів прострочення і облікової ставки НБ України складає: Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуОблікова ставка НБУРозрахункова ставка (% у рік)Пеня 15.02.202104.03.202118110 000.0066325.48 05.03.202115.04.202142110 000.006.56.5822.74 16.04.202122.07.202198110 000.007.57.52 215.07 23.07.202109.09.202149110 000.00881 181.37 10.09.202101.10.202122110 000.008.58.5563.56 Всього: 5 108.22 Разом з цим, відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача саме заявлені суми інфляції та 3 % річних. Отже, загальна сума боргу відповідача перед позивачем за договором позики від 27 січня 2021 року з урахуванням основної суми боргу в сумі 110 000 гривень 00 копійок, інфляційних показників які просить стягнути позивач в сумі 5 604 гривні 76 копійок, 3 % річних які просить стягнути позивач в розмірі 2 061 гривня 00 копійок та пені на рівні облікової ставки НБ України в сумі 5 108 гривень 22 копійок - складає 122 773 гривні 98 копійок. Оскільки, відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним із позивачем договором позики від 27 січня 2021 року та не повернув останньому суму позики у визначеному розмірі та строки, суд приходить до висновку, що порушені майнові права позивача слід захистити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача встановленої під час розгляду справи суми заборгованості. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню в розмірі заборгованості, що встановлений судом. На підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial