Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

07.12.2021 позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті сина [PERSON] він звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті останнього, а саме: ј частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. № 7725/02-31 від 01.12.2021 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, виданої відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 16.04.2013. З метою зняття арешту з вищевказаного майна, позивач звернувся до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою, у відповідь на яку була отримана інформація про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва по справі №1/2605934/12 від 25.02.2013 про конфіскацію всього майна [PERSON] . Разом з тим, 28.10.2013 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених проваджень, зняти арешт не уявляється за можливе. З урахуванням наведеного позивач змушений звернутися до суду з зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , накладений постановою державного виконавця Ковальчук Т.П. державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 16.04.2013 у виконавчому провадженні №36858869. Ухвалою суду від 10.02.2022 відкрито провадження у цивільній справі, по справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.04.2022 року позовну заяву [PERSON] в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування залишено без розгляду за заявою позивача; закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради, у судове засідання не з`явився. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив ухвалити рішення у справі на підставі наявних у матеріалах справи доказів згідно з нормами чинного законодавства. Справу просив розглянути за відсутності представника Київської міської ради. Представник третьої особи - Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надала суду письмові пояснення, в яких просила розглянути справу за відсутності представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та вирішення питання щодо задоволення позову чи відмови у його задоволенні залишила на розсуд суду. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.ст. 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.03.2021 року. З постанови державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. № 7725/02-31 від 01.12.2021 вбачається, що відповідно до спадкової справи №736/2021, заведеної щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , єдиним спадкоємцем останнього, з урахуванням поданої його матір`ю [PERSON] заяви про відмову від спадщини, є батько померлого - позивач у справі [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Тютюн І.М. № 7725/02-31 від 01.12.2021 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №36858869, виданої відділом державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції в м. Києві від 16.04.2013. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №278122264 від 05.10.2021 на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , 31.10.2013 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Максименко Л.А. було зареєстроване обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36858869 від 16.04.2013. 16.04.2013 державним виконавцем Ковальчук Т.П. державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №36858869 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва по справі №1/2605934/12 від 25.02.2013 про конфіскацію всього майна [PERSON] було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним підприємством «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва від 30.09.2004 №2743, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 13.10.2004 за реєстровим №1469, ј частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] . Постановою державного виконавця Ковальчук Т.П. державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 28.10.2013 виконавчий документ, а саме: виконавчий лист№1/2605934/12 від 25.02.2013, виданий Оболонським районним судом м. Києва, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до листа Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) №110095 від 01.10.2021 перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (АСВП), встановлено, щона виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва по справі №1/2605934/12 від 25.02.2013 про конфіскацію всього майна [PERSON] . Разом з тим, 28.10.2013 постановою державного виконавця виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених проваджень, у задоволенні заяви [PERSON] про зняття арештувідмовлено. Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту. Відповідно ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Нормою ч. 1 ст. 321 ЦК України гарантовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Ураховуючи наведене, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що наявність арешту на квартиру [ADDRESS] , перешкоджає позивачу реалізувати свої права спадкоємця щодо вказаного нерухомого майна. Беручи до уваги, що матеріалами справи не доведена необхідність у подальшому арешті вказаного нерухомого майна, позивач позбавлений можливості захистити свої права у інший спосіб, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зняти арешт з нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] , номер запису про обтяження: 4522994 (спеціальний розділ), зареєстрований 31.10.2013 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Максименко Л.А. на підставі постанови ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36858869 від 16.04.2013.

Outcome: approved