Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ODILAE000013914від 26.12.2007 року у розмірі 4225,51 доларів США, що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.02.2017 року складає 114004,26 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 1710,06 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивач посилався на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 26.12.2007 року уклали кредитний договір № ODILAE000013914, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит ц розмірі 17619,18 доларів США на термін до 25.12.2012 року, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У зв`язку з тим, що відповідачка належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 17.02.2017 року має заборгованість 16804,76 долари США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4225,51 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 242,89 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 219,48 доларів США, а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 12116,88 доларів США. Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 11 травня 2017 року позов Банку задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ODILAE000013914від 26.12.2007 року у розмірі 4225,51 доларів США, що за курсом 26,98 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.02.2017 року складає 114004,26 гривень та витрат по сплаті судового збору в сумі 1710,06 гривень. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 30 травня 2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 травня 2017 року -задоволено. Скасовано заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11.05.2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 23 липня 2019 року зупинене провадження у цивільній справі № 521/3258/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, до набрання законної сили судовим рішення Приморського районного суду міста Одеси по цивільній справі за позовом [PERSON] до Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом визнання валютою кредитування за кредитним договором - національну валюту України та визнання несправедливими та недійсними умови кредитного договору. Постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року - скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання валютою кредитування за кредитним договором, національну валюту України та визнання несправедливими та недійсними умови кредитного договору - відмовлено. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 21 грудня 2021 року відновлено провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, судове засідання призначене до розгляду на 18 січня 2022 року на 10 годину 30 хвилин. В судове засідання сторони не з`явилися, справа слуханням відкладена на 23.02.2022 року на 10:30 годин. В судове засідання сторони не з`явилися, справа слуханням відкладена на 29.03.2022 року на 10:30 годин. В судове засідання сторони не з`явилися, справа слуханням відкладена на 30.05.2022 року на 10:00 годин. Представник позивача в судове засідання призначене до розгляду на 30 травня 2022 не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що позов підтримує. Відповідачка в судові засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 26.12.2007 року уклали кредитний договір № ODILAE000013914, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит ц розмірі 17619,18 доларів США на термін до 25.12.2012 року, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідачка повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У зв`язку з тим, що відповідачка належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 17.02.2017 року має заборгованість 16804,76 долари США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4225,51 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 242,89 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 219,48 доларів США, а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 12116,88 доларів США. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог Банку, [PERSON] вказувала, що 26.12.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та нею укладено кредитний договір на придбання бувшого у користуванні автомобіля Mersedes-bens, модель VITO, рік випуску 2000 на прохання її сина [PERSON] , який і займався оформленням договору та процедурою купівлі автомобіля. В подальшому він же проводив погашення кредиту, платіжні квитанції після смерті сина не збереглися. З 16.04.2010, банк, безпідставно, змінивши її розрахунковий рахунок по заробітній платі без попередження став списувати кошти в погашення кредиту. Безконтрольно списуючи кошти в погашення суми кредиту, банк на неодноразові звернення не надавав інформацію про рух коштів, суми списання в погашення поточної заборгованості, про валюту розрахування, посилаючись на банківську таємницю, передбачену ст.60 ЗУ «Про банківську діяльність». У своїх відповідях банк стверджував, що позичальник отримала кредит у розмірі 146 131,29 доларів США, в інших відповідях- 17 619,18 доларів США та відповідно-13 067, 17 доларів США. В позовній заяві, поданій до Малиновського районного суду м.Одеси ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки від 02.07.2013 (справа №521/10596/13-ц) банк зазначив, що позичальник отримала кредит у розмірі 13 067, 17 доларів. За умовами ж п. 7.1. договору банк зобов`язався надати позивачу кредитні кошти на строк з 26.12.2007 по 25.12.2012, включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 17 619,18 доларів США. У додатку №1 до кредитного договору (загальна вартість кредиту) сума кредиту зазначена у розмірі 13 067,17 доларів США, а початковий внесок 25 755,00 доларів США. При цьому, банком не визначена загальна вартість кредиту в графі «Разом витрати». У заяві [PERSON] на видачу готівки №1 від 26.12.2007 сума кредиту визначена у розмірі 11 910,87 доларів США, що еквівалентно 60 149, 89 грн. Однак, в п.7.2 кредитного договору, вказано, що при кредитуванні бувших у користуванні автомобілів для придбання автомобілів кредит надається готівкою через касу банку в сумі 60 095,00 грн. За звітом про експертну оцінку транспортного засобу від 07.12.2007 та сертифікату, виданого [PERSON] на придбання автомобіля вартістю 85 850,00 грн. за умови внесення першого внеску не менше 25 755,00 грн. (іноземна валюта кредиту в звіті про експертну оцінку та сертифікаті не зазначена) до придбання позичальником автомобіль перебував в експлуатації 7 років, тобто мало місце кредитування договору купівлі-продажу бувшого у користуванні автомобіля, з огляду на що і у відповідності до умов п.7.2. кредитного договору мало місце кредитування у національній валюті. Крім того, [PERSON] вважає, що у кредитному договорі наявні суперечності, що свідчить про порушення банком Закону України «Про захист прав споживача», у даному випадку, при придбанні бувшого у користуванні автомобіля та підтверджено висновками економічної експертизи. У зв`язку з чим вважала несправедливими та недійсними умови кредитного договору від 26.12.2007 визначені у п.п.3.7,3.10,4.3,6.2,7.1,7.5,2.2.1,2.2.9. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року позов задоволено. Визнано валютою кредитування національну валюту- гривню на підставі умов п.7.2 кредитного договору №ОDILAЕ000013914 від 26.12.2007, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] для придбання бувшого у користуванні автомобіля. Визнано несправедливим та недійсними умови кредитного договору №ОDILAЕ000013914 від 26.12.2007, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», визначені в п.п.3.7., 3.10., 4.3., 6.2., 7.1., 7.5., 2.2.1., 2.2.9. з підстав порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» з моменту укладення кредитного договору 26.12.2007. Постановою Одеського апеляційного суду від 01.02.2021 року, рішення Приморського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2019 року - скасовано. В задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання валютою кредитування за кредитним договором, національну валюту України та визнання несправедливими та недійсними умови кредитного договору - відмовлено. Проаналізувавши вищенаведене, зокрема постанову Одеського апеляційного суду, суд дійшов до висновку, що заперечення відповідачки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду вказаної цивільної справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом, що становить 16804,76 долари США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 4225,51 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 242,89 долари США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 219,48 доларів США, а також пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 12116,88 доларів США є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1710,06 гривень підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 11, 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved