Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

26.11.2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримав у заяві про розгляд справи без його участі та вимоги мотивує тим, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» №322 від 20.05.2011 року і №322 від 18.06.2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, рішеннями Виконавчого комітету СМР №745 від 21.12.2019 року та №307 від 16.06.2020 року визначено встановити розміри внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго». Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , де користуються послугами з централізованого опалення і гарячого водопостачання, які надаються ТОВ «Сумитеплоенерго», проте вчасно плату за надані послуги не здійснює, у результаті чого виникла заборгованість за період з 01.05.2015 року по 30.09.2021 року в розмірі 54551,39 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за надані з централізованого опалення та постачання гарячого водопостачання у сумі 54539,76 грн, внески за обслуговування і заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 11,63 грн та судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою суду від 08.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги визнала частково та просила застосувати наслідки спливу строку загальної позовної давності. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 року і №322 від 18.06.2019 року виробником та виконавцем послуг в м. Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) і гарячої води в межах відповідної території обслуговування визначено ТОВ «Сумитеплоенерго». Крім того, рішеннями Виконавчого комітету СМР №745 від 21.12.2019 року та №307 від 16.06.2020 року встановлено визначити розміри внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго». Як вбачається з Довідки МЄІРЦ №348/15022021-30121899, [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться в межах території обслуговування ТОВ «Сумитеплоенерго», де останнє надає послуги з постачання теплової енергії і гарячої води. Згідно з Обіговою відомістю по особовому рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.05.2015 року по 30.09.2021 року нараховано плату за надані послуги в розмірі 54551,39 грн, що включає: опалення (лічильник) - 23892,27 грн, гаряче водопостачання (лічильник) - 30647,49 грн, внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії - 1,51 грн, внески за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії - 10.12 грн. Між сторонами виникли зобов`язальні житлово-комунальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317, 322 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст.ст. 150, 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. У відповідності до ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно положень ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, крім іншого, комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилом ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, не спростованих жодним чином відповідачем, суд приходить до висновку, що [PERSON] отримала послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) і гарячої води за адресою: [ADDRESS] , однак плату за них по встановленим тарифам своєчасно не здійснила, в результаті чого виникла заборгованість. Визначаючи період, за який слід провадити стягнення заборгованості, у зв`язку з порушенням виконання зобов`язання по сплаті за надані житлово-комунальні послуги, суд зауважує наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду. 27.05.2022 року до канцелярії суду від [PERSON] надійшла заява про застосування наслідків спливу строку загальної позовної давності до заявлених вимог. Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За правилом ч. 3 ст. 267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. У відповідності до положень ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 21.07.2005 року визначено, що розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Договору, укладеного між сторонами, який визначає інший порядок розрахунку за надані житлово-комунальні послуги, до матеріалів справи додано не було, а тому у випадку несплати чергового (щомісячного) платежу за надані послуги після 21 числа місяця, наступного за розрахунковим, починається перебіг строку позовної давності відносно вимоги про стягнення заборгованості із споживачів за відповідний період. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за надані відповідачу житлово-комунальні послуги за період з 01.05.2015 року по 30.09.2021 року є обґрунтованими та доведеними. Проте, наявні підстави для відмови у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, надані ТОВ «Сумитеплоенерго» у період з 01.05.2015 року по 30.11.2018 року, саме у зв`язку зі спливом загального терміну позовної давності. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість, яка утворилась за період з 01.12.2018 року по 30.09.2021 року. Згідно Обігової відомості по особовому рахунку № [NUMBER] , заборгованість [PERSON] по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.12.2018 року по 30.09.2021 року, становить 34962,56 грн. (з урахуванням сплачених коштів). Крім того, відповідачу на користь позивач необхідно сплатити внески за заміну та обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 11,63 грн. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1454,87 грн. (34962,56 грн х 2270 грн : 54551,39 грн).

Outcome: partial