Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що 28.07.2018 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб, після укладення якого сторони нетривалий час проживали разом, оскільки позивач працював за кордоном в Республіці Польща. Згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.06.2019 року шлюб було розірвано за позовом [PERSON] , відновлено її дошлюбне прізвище. За словами позивача, на час розгляду справи в суді він перебував за кордоном, згідно копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон в`їхав в Польщу 09.01.2019 року і повернувся в Україну 03.08.2019 року, тоді і дізнався, що він з відповідачем розлучений та вона вагітна від іншого чоловіка. Як вказує [PERSON] , лише нещодавно він дізнався, що записаний батьком дитини, і відповідач звернулася до суду про стягнення з нього аліментів. Після ознайомлення з матеріалами заяви про видачу судового наказу та отримання рішення суду про розлучення адвокат повідомив позивачу, що дійсно у [PERSON] [INFO] народився син, який був зареєстрований як [PERSON] , батьком якого було записано [PERSON] . За словами позивача, в період можливого зачаття сина [PERSON] він фізично був відсутній в Україні, не підтримував з нею шлюбних стосунків і не може являтись його батьком. В добровільному порядку уникнути автоматичного запису батьком можливо лише в разі звернення з відповідними заявами матері, бувшого чоловіка та біологічного батька дитини про реєстрацію останнього батьком дитини в актовому записі про народження. Проте, за словами позивача, відповідач, яка фактично проживає з батьком свого сина [PERSON] , відмовляється від цього та ще й бажає отримувати аліменти від нього. З огляду на викладене, позивач просить виключити відомості про нього як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису №1728 про його народження, вчиненого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 24.07.2020 року. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 03.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, від його представника - адвоката Галагуза В.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не направляла. Представник третьої особи - Житомирського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, з приводу вирішення справи покладається на розсуд суду, при цьому просив врахувати якнайкращі інтереси дитини. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20.06.2019 року розірвано шлюб, зареєстрований 28.07.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , відновлено [PERSON] її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до актового запису про народження [PERSON] від 24 липня 2020 року №1728, вчиненого Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьком дитини записаний [PERSON] , [INFO] . Підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб №1257 від 28.07.2018 року, складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. 16.06.2021 року Богунським районним судом м. Житомира видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.06.2021 та до досягнення дитиною повноліття. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (стаття 121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (стаття 136 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України). За змістом частини п`ятої статті 136 СК України для вирішення судом питання про відмову в позові з цієї підстави підлягають встановленню обставини, чи знала особа, яка оспорює батьківство, в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є біологічним батьком цієї дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Таким чином, законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд у справах позовного провадження позбавлений права збирання доказів за власною ініціативою, оскільки обов`язок доказування покладається на сторони. Доказування є юридичним обов`язком сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення підстав позову покладається на позивача. Наведені положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України, саме на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач у момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19), та від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц (провадження № 61-38660св18). Предметом доказування при вирішенні цього спору є доведення відсутності кровного споріднення з дитиною, батьком якої зазначено позивача, а також обізнаність позивача в момент реєстрації себе батьком дитини про те, що він не є її батьком. У ході судового розгляду підлягають перевірці обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved