Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

В грудні 2021 року акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (далі АТ «КРЕДОБАНК») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначено, що 9 лютого 2019 року між\~АТ «КРЕДОБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № CL-92412, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит в сумі 60000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 8 лютого 2023 року. Посилаючись на те, що [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а також на те, що цей договір є дрібним побутовим правочином, який вчинено в інтересах сім`ї, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та його дружини - [PERSON] заборгованість, яка утворилась станом на 23 вересня 2021 року в розмірі 43459,25 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту 41813,59 грн, за відсотками 1636,04 грн, за пенею 9,62 грн. 19 січня 2022 року [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позов не визнає, посилаючись на те, що ним здійснено платежі своєчасно та відповідно до умов договору. Щодо стягнення заборгованості солідарно з нього та його дружини [PERSON] зазначив, що кредит ним взято не в інтересах сім`ї, даний кредит є дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого подружжя. 2 лютого 2022 року до суду від представника позивача надішла відповідь на відзив, в якій зазначено, що платежі [PERSON] здійснювались несвоєчасно, з порушенням строків зазначених в кредитному договорі, що відображено у виписці про рух коштів по рахунку, деякі надані відповідачем квитанції не відносяться до погашення заборгованості по кредитному договору № CL-92412. В судове засідання учасники справи не з`явилися, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при цьому представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України). Судом встановлено, що 9 лютого 2018 року між\~АТ «КРЕДОБАНК та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-92412 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 60000,00 грн терміном 60 місяців до 8 лютого 2023 року зі сплатою 44,99 % річних. Пунктом 2.4 Договору передбачено цілі кредиту\~на поточні потреби в сумі\~16790,36 грн та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості по договору № CL2-46721 від 14 березня 2017 року. Відповідно до пункту 6.1 Договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього. Згідно пункту 6.2 Договору позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2549 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятись розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 9 лютого 2018 року до 8 лютого 2023 року погашаються в однаковому порядку. Пунктом 6.9 Договору визначено, що банк у випадках передбачених пунктом 3.3 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Згідно з пунктом 3.3 Договору банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. На виконання умов кредитного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав в повному обсязі, однак [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, в зв`язку з чим 8 липня 2021 року АТ «КРЕДОБАНК» направило йому лист-вимогу №30562/2021, в якому просило позичальника у 30-денний термін погасити заборгованість за Кредитним договором в сумі 44415,58 грн заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту. За наданим позивачем розрахунком станом на 23 вересня 2021 року [PERSON] має перед банком заборгованість в сумі 43459,25 грн, яка складається з: 41813,59 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1636,04 - заборгованість за відсотками; 9,62 грн заборгованість за пенею. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідачами доводи позивача щодо невиконання зобов`язань за договором не спростовані, надані квитанції про сплату кредиту [PERSON] підтверджують несвоєчасність здійснення цих платежів на загальну суму 106085,00 грн. (пунктом 4.6 Договору зазначена загальна вартість кредиту та становить 153142,06 грн), квитанції №24 від 3 січня 2018 року та № 11 від 1 лютого 2018 року судом до уваги не беруться у зв`язку з тим, що кошти за цими квитанціями були сплачені до укладення договору № CL-92412 та не спрямовані на погашення заборгованості по ньому. Суд бере до уваги розрахунок заборгованості позивача, але разом з тим банком не врахована сплата [PERSON] боргу за квитанцією №27 від 23 вересня 2021 року в розмірі 2549,00 грн,за квитанцією №8 від 23 листопада 2021 року в розмірі 2549,00 грн, відповідно на цю суму підлягає зменшенню борг за тілом кредиту. Враховуючи вищевикладене, суд\~приходить до\~висновку,\~що на\~користь АТ\~«КРЕДОБАНК» підлягає\~стягненню 36715,59\~грн (41813,59-2549,00-2549,00=36715,59)\~заборгованості за\~тілом кредиту\~та 9,62\~грн заборгованості\~за пенею,\~а всього\~36725,21\~грн.\~У стягненні\~1636,\~04\~грн заборгованості\~за відсотками\~слід відмовити, виходячи\~з того,\~що направивши\~позичальнику лист-вимогу\~від 8\~липня 2021\~року про\~дострокове погашення\~заборгованості,\~банк на\~власний розсуд\~змінив умови\~основного зобов`язання\~щодо строку\~дії договору,\~періодичності платежів,\~порядку сплати\~процентів за\~користування кредитом.\~Позивач втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а тому позовні вимоги банку про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії Кредитного договору, не підлягають задоволенню за їх безпідставністю. \~\~\~\~\~\~ Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-92412 від 9 лютого 2018 року солідарно з [PERSON] , суд вважає, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. \~\~\~\~\~\~ Позивач посилається на те, що згідно з частини 3\~статті 61 Сімейного кодексу України\~ (далі СК України) у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В Анкеті-заяві №CL-92412 від 9 лютого 2018 року зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви [PERSON] підтверджує, що суму отриманого ним кредиту він просить вважати дрібним побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого з подружжя. \~\~\~\~\~\~ Частиною 2\~статті 65 СК України\~передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. \~\~\~\~\~\~ За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. \~\~\~\~\~\~ Матеріали справи не містять доказів, що договір №CL-92412 від 9 лютого 2018 року укладений в інтересах сім`ї, тому не має підстав для висновку про солідарну відповідальність відповідачів. Відповідно до частини 1 статті 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин 1 - 5\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з правилами пункту 1 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 \~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Проте, позивачем всупереч положенню частини 3\~статті 137 ЦПК України\~до вказаного клопотання не було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги та перевірити співмірність заявленого розміру правничої допомоги з виконаною роботою. Тобто, позивачем належно не обґрунтовано понесення ним витрат за надання правничої допомоги у розмірі 4345,90 грн, а тому суд залишає цю заяву без розгляду. На підставі\~статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов на 84,5%, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1918 гривень 15 копійок.

Outcome: partial