Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Універсальна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.12.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Сітроен д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Винним у даній ДТП визнано [PERSON] , згідно постанови судді Оболонського районного суду м. Києва. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Сітроен, який був застрахований у ПрАТ «СК «Універсальна», згідно Договору страхування від 04.01.2018 року. Власник автомобіля Сітроен звернувся до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Після проведення розрахунку власнику автомобіля Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування у розмірі 104144, 22 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати завдану шкоди, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 104144, 22 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «Універсальна» підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 29.12.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Фольксваген д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Сітроен д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Винним у даній ДТП визнано [PERSON] , згідно постанови судді Оболонського районного суду м. Києва. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Сітроен, який був застрахований у ПрАТ «СК «Універсальна», згідно Договору страхування від 04.01.2018 року. Власник автомобіля Сітроен звернувся до Страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, страхувальнику було розраховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 104144, 22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 13.03.2019 року та від 16.07.2019 року. Таким чином, Страхова компанія виконала свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Згідно із п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, до ПрАТ «СК «Універсальна» в порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі 104144, 22 грн. Оскільки відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодовує, суд вважає, що позовні вимоги Страхової компанії є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved