Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить скасувати право власності, здійснене за записом № 3835335 про державну реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна земельної ділянки площею 2,0673 га, кадастровий номер 6820684000:09:004:0043 від 10.12.2013 року, та державну реєстрацію іншого речового права за № 5285142 від 09.04.2014 року, шляхом припинення права власності та права оренди [PERSON] ,та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,8392 га, кадастровий номер 6820684000:09:004:0043, що розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . 13.08.2009 року мати склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину [PERSON] ,тобто позивачу. Після смерті матері позивач прийняв спадщину та оформив на своє ім`я частину спадкового майна. Інший спадкоємець за законом, чоловік [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Однак під час реєстрації права власності спадкоємця на земельну ділянку площею 1,8392 га із кадастровим номером № 6820684000:09:004:0043, зареєстрованого за померлою спадкодавицею [PERSON] , виявилось, що право власності вищевказаної земельної ділянки в частині кварталу та унікального номеру значиться на праві власності третьої особи - [PERSON] . Для з`ясування протиріч позивач звернувся до відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та отримав письмову відповідь про належність даної земельної ділянки, площею 1,8392 га із кадастровим номером № 6820684000:09:004:0043, яка відповідає проекту розпаювання та схемі, що належала [PERSON] . Тому приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу Кухарською Л.А. було надано відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, площею 1,8392 га із кадастровим № 6820684000:09:004:0043, що розташована на території колишньої Карачіївецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також позивач зазначив, що з інформаційної довідки від 07.08.2020 року за № 219399720 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що наявна земельна ділянка з одним кадастровим номером, але різною площею земельних ділянок. Тобто, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним № 241372068206 значиться земельна ділянка площею 2,0673 га із кадастровим № 6820684000:09:004:0043 та із зареєстрованим правом власності від 10.12.2013 року, за Державним актом Серії ЯГ 102511 виданий 20.02.2009 року, належить третій особі [PERSON] . Крім того, відповідно до державної реєстрації іншого речового права за № 5285142 спеціального розділу за [PERSON] було зареєстровано договір оренди земельної ділянки площею 2,0673 га у ТзОВ «Енселко Агро». Водночас за [PERSON] значиться земельна ділянка площею 2,0673 га за Державним актом серії ЯГ № 102511, виданий 20.02.2009 року. Тобто продубльований кадастровий № 6820684000:09:004:0043, який вказаний у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із зареєстрованим правом власності на [PERSON] , не відповідає площі, конфігурації та місцю розташування належної їй земельної ділянки та такий запис повинен бути скасованим. Ухвалою від 03.06.2021 року у справі відкрито провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою від 28.12.2021 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті. У судове засідання 30.05.2022 року учасники справи, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] надіслала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, вказавши, що визнає позовні вимоги, та їй виділена інша земельна ділянка. Представники третіх осіб -- Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ТзОВ «Енселко Агро», будучи належним чином повідомленими про день, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Віньківці Віньковецького району Хмельницької області померла мати позивача [PERSON] , яка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 754709 була власником земельної ділянки площею 1,8392 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Карачіївецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Після її смерті спадщину прийняв її син -- спадкоємець за заповітом [PERSON] , за заявою якого відкрита спадкова справа, та він отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна -- домоволодіння в [ADDRESS] . Інший спадкоємець за законом -- чоловік [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Наведені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER] ; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно якого його батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; заповітом від 13.08.2009 року, згідно якого [PERSON] все належне їй майно заповіла синові [PERSON] ; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 754709 на ім`я [PERSON] ; довідкою № 326 від 20.05.2021 року за підписом старости сіл Карачіївці, Калюсик, Бистриця, Майдан-Карачієвецький І.Фішерюка, згідно якої [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , і до складу її сім`ї входили: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онук; матеріалами спадкової справи № 3-2014, заведеної після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом Кухарською Л.А. 30.07.2020 року відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що у витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку розміром 1,8392 га, кадастровий номер 6820684000:09:004:0043, власником вказана [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6812065982020 від 24.07.2020 року, земельна ділянка площею 1,8392 га, кадастровий номер 6820684000:09:004:0043, що розташована на території Карачієвецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має форму власності «приватна», на праві власності належить « [PERSON] », та перебуває в оренді «ТзОВ «Енселко Агро». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 219399720 від 07.08.2020 року, право власності земельної ділянки площею 2,0673 га, за кадастровим номером 6820684000:09:004:0043, зареєстроване за [PERSON] . Водночас із листа відділу у Віньковецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 31-62/0/123-21 від 29.03.2021 року вбачається, що земельна ділянка за порядковим номером 463 площею 1,8392 га належить [PERSON] , і посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 754709, який зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації за № 010974900042 від 03.06.2009 року з присвоєним кадастровим номером 6820684000:09:004:0043. Земельна ділянка за порядковим номером 444 площею 2,0673 га належить [PERSON] , і посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 102511, який зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації за № 010974900011 від 20.02.2009 року з присвоєним кадастровим номером 6820684000:09:004:0043. У зв`язку з тим, що кадастровий номер 6820684000:09:004:0043 був про дубльований, реєстраційна служба зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 1,8392 га за [PERSON] , яка фактично належить [PERSON] . Відомості про земельну ділянку площею 2,0673 га, яка належить [PERSON] , в НКС відсутні. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 298568120 від 09.02.2022 року, за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку площею 2,0674 га, кадастровий номер 6820684000:09:004:0089. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 298570058 від 09.02.2022 року, відносно земельної ділянки з кадастровим номером 6820684000:09:004:0043 відомості стосовно реєстрації права державної чи інших форм власності відсутні. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В абзаці 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до рішення Верховного Суду України від 16.09.2015 р. у справі № 21-1465а15 спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Згідно із абз. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 20.08.2020 р. у справі № 916/2464/19 та від 16.09.2020 р. у справі № 352/1021/19. Таким чином враховуючи, що на час виділення земельної ділянки [PERSON] вказана земельна ділянка вже була виділена [PERSON] та не була вилучена у неї, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та рішення про державну реєстрацію іншого речового права [PERSON] підлягають скасуванню. Скасувавши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, іншого речового права виникає і необхідність визнати за позивачем, як за спадкоємцем право на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-УІ). Згідно зі ст.ст. 1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вказано в ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Оцінивши досліджені докази, суд доходить висновку, що спадкодавиця [PERSON] за свого життя набула право власності на земельну ділянку площею 1,8392 га відповідно до закону та отримала правовстановлюючий документ -- Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 754709, а позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом має право на вказане спадкове майно в порядку спадкування, але через допущені реєстраційною службою Віньковецького районного управління юстиції помилки, а саме дублювання кадастрового номера земельної ділянки при реєстрації права власності іншої особи -- [PERSON] , позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Вирішення виниклого спору можливе лише в судовому порядку. Отже позивач, прийнявши спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку та не відмовившись від неї, успадкував також і належну їй земельну ділянку площею 1,8392 га кадастровий номер 6820684000:09:004:0043, тому за ним необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку. Визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку визнається відповідачем, не порушує прав чи інтересів інших осіб, та оскільки позов ґрунтується на законі, доведений належними та допустимими доказами, то підлягає задоволенню.

Outcome: approved