Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

09.09.2021 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 10.06.2010 року в розмірі 18 273, 57 грн. та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. 10.09.2021 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.06.2010 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, розмір кредиту у процесі використання було збільшено до 12 000, 00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а відтак зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, станом на 16.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 18 273, 57 грн., яка складається з: 18 141, 39 грн. заборгованості за кредитом; 132, 18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Просили стягнути з відповідачки 18 273, 57 грн. заборгованості, яка складається з: 1 768, 06 грн. заборгованості за кредитом; 18 273, 57 грн., яка складається з: 18 141, 39 грн. заборгованості за кредитом; 132, 18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270, 00 грн. У судовому засіданні 18.05.2022 року сторони відсутні. Позивач АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звертаючись до суду з позовом, просили розглядати справу за відсутності їх представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог. Врахувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10.06.2010 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у кінцевому розмірі 12 000,00 грн. шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30, 00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний кредитний договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифів банку. Згідно з пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та пам`ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт у вказаному розмірі установлено на кредитну карту, яку відповідач отримав разом з ПІН-конвертом. Строк дії карти, отриманої відповідачем на підставі кредитного договору, встановлено до останнього календарного дня визначеного місяця. [PERSON] зобов`язання з повернення грошових коштів за кредитним договором не виконано, внаслідок чого станом на 16.08.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 18 273, 57 грн., яка складається з: 18 141, 39 грн. заборгованості за кредитом; 132, 18 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. Правовідносини між сторонами у цій справі виникли на підставі договору кредитування. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України, передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як видно зі змісту доданого позивачем до позову розрахунку заборгованості, з 26.04.2011 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, отже з цієї дати було порушено право позивача, а тому останній мав право звернутися за його захистом до суду. Звернувшись до суду із цим позовом 09.09.2021 АТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). З огляду на викладене вище, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, не підлягають задоволенню судом. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed