Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24.05.2022 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Новороздільська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у задоволенні позову відмовлено. На підставі ст. 246 ЦПК України, суд ухвалив відкласти вирішення питання про судові витрати, призначив судове засідання на 10:00 год. 31.05.2022. 26.05.2022 представник відповідача - адвокат Ратич Т.М. подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вказав, що витрати на професійну правову допомогу адвоката визначено у п. 2.3 Договору про надання правової допомоги №11/22 від 14.01.2022 та становлять 20 000,00 грн. Порядок сплати винагороди адвоката сторонами договору узгоджено у п. 2.4. вказаного Договору. Представник відповідача просить стягнути визначену суму витрат на правову допомогу та посилається при цьому на постанови ВС від 31.01.2022 у справі №185/5421/21, від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, а також від 22.01.2021 у справі №925/1137/19. 31.05.2022 представником позивача адвокатом Волощаком С.З. подано до суду заперечення щодо заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Представник позивача у запереченнях покликався на те, що стороною відповідача, окрім договору про надання правової допомоги №11/22 від 14.01.2022, не надано суду належних і допустимих доказів, зокрема, акту виконаних робіт (наданих послуг) або протоколу надання таких послуг, скріплених підписами сторін, рахунку на оплату чи іншого документу підставності вимог, пов`язаних з оплатою правової допомоги у заявленому обсязі. На підтвердження своїх доводів покликався на постанови ВС у справі №826/1216/16 від 17.06.2018 та у справі №638/7748/18 від 23.11.2020. Просив ухвалити рішення, яким заяву [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь витрат на правову допомогу залишити без розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представник позивача адвокат Волощак С.З. у своєму клопотанні не надав доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, лише посилався на відсутність у справі документів, що обґрунтовують понесення витрат на правову допомогу, а також на постанову ВС. У постанові ВП ВС у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до п. 2.3, 2.4 Договору про надання правової допомоги №11/22 від 14.01.2022, загальна вартість послуг адвоката (гонорар адвоката) за цим договором становить 20 000,00 гривень. Вартість послуг, визначену п. 2.3 Договору, клієнт сплачує адвокату протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/4017/21. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Так, згідно наведеної представником позивача позиції ВС у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане також знаходить своє підтвердження у правовій позиції ВС, викладеній у справі №638/7748/18 від 23.11.2020. Водночас, згідно постанови ВС у справі №185/5421/21 від 31.01.2022, Верховний Суд вказав на те, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, така за весь час дії договору не змінюється залежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. На підтвердження факту отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді, крім договору про надання професійної правничої допомоги, надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу від 17.01.2022, у якому розкрита суть наданих клієнту послуг, кількість затрачених адвокатом годин і їх вартість. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, така запроваджена для визначення розміру витрат, тоді як у межах цієї справи сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Разом із тим, у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також у постановах ВС від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц. Таким чином, аргументи представника позивача, наведені у запереченнях, є неспроможними. Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що представником відповідача були обґрунтовані вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суду надано докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у зазначеному у заяві розмірі, а саме: ордер, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу від 17.01.2022, договір про надання правової допомоги №11/22 від 14.01.2022, дії адвоката відповідають умовам такого договору. Таким чином, з огляду на викладене та матеріали справи, суд знаходить підстави для стягнення з позивачки на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови у позові - на позивача. Відтак, сума сплаченого судового збору розподілу між сторонами не підлягає та залишається за позивачем.

Outcome: approved