Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Предеставник позивачки адвокат Кульчицький О.С. 11.04.2022 року звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] до ПАТ "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 47639 грн страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 25.11.2019 року відбулось ДТП , в ході якої водій, автомобіля марки " Мерседес" р.н. [NUMBER] , [PERSON] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній помер на місці.Дружина потерпілого [PERSON] 13.02.2020 року через свого представника ТОВ " Юридична компанія " Відшкодування" звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання на суму 24323,4 грн, яка 10.03.2021 року уточнена із додатковими документами та збільшено суму вимоги до 54278 грн , з яких 50076 грн моральна, 4202 грн витрат на поховання. 18.05.2021 року долучено ряд документів , що підтверджують смерть батьків загиблого та свідоцтво про народження [PERSON] для підтвердження ступеня споріднення з померлим. 15.05.2021 року надано постанову про закриття кримінального провадження від 28.04.2020 року. 17.11.2021 року долучено витрати на спорудження пам`ятника на суму 41000 грн , акт виконаних робіт, фото встановленого пам`ятника та копії реєстраційних документів ФОП [PERSON] .. У відповідь на подану скаргу контролюючий орган НБУ повідомив, що відповідач станом на 19.04.2021 року здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 47369 грн, з яких моральна шкода - 25038 грн, 22601 грн витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника , пеню у розмірі 231,25 грн. Вважає відмову відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою , що грубо порушує права позивачки на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( далі Закон) . Представник позивачки просить стягнути з відповідача 47639 грн, з яких 25038 грн моральна шкода , 22601 грн витрати на поховання та спорудження пам`ятника, невиплаченого страхового відшкодування, враховуючи розмірі мінімальної зарплати станом на 01.01.2019 року 4173 грн ( 12х4173 =50076 грн - 26038 грн ( виплачене відшкодування моральної шкоди) ). Ухвалою судді Ратнівського районного суду Волинської області Фазан О.З. від 26.04.2022 відкрито провадження у справі. Представник відповідача адвокат Степушенко П.М. 04.05.2022 року подав відзив на позов, просить відмовмити у позові. Долучив до матеріалів справи платіжні доручення про страхове відшкодування [PERSON] за № № : 32815 від 14.09.2020 року - 3139 грн, 32736 від 10.09.2020 року - 2000 грн, 32684 від 09.09.2020 року - 2000 грн,32637 від 08.09.2020 року - 2000 грн,32588 від 07.09.2020 року - 2000 грн,32547 від 04.09.2020 року - 2000 грн,32510 від 03.09.2020 року - 2000 грн,32468 від 02.09.2020 року - 2000 грн,32422 від 01.09.2020 року - 2000 грн,32363 від 31.08.2020 року - 2000 грн,32333 від 28.08.2020 року - 2000 грн,32294 від 27.08.2020 року - 2000 грн,32248 від 26.08.2020 року - 2000 грн,36028 від 16.02.2021 року - 2500 грн,35848 від 11.02.2021 року - 1000 грн,35790 від 10.02.2021 року - 1000 грн,35717 від 09.02.2021 року - 1000 грн, 35652 від 08.02.2021 року - 1000 грн, 35592 від 05.02.2021 року - 1000 грн, 35540 від 04.02.2021 року - 1000 грн, 35492 від 03.02.2021 року - 1000 грн, 35229 від 26.01.2021 року - 1000 грн,35107 від 22.01.2021 року - 1000 грн, 35002 від 20.01.2021 року - 1000 грн, 34949 від 19.01.2021 року - 1000 грн,34841 від 16.01.2021 року - 1000 грн,34713 від 14.01.2021 року - 1000 грн, 34662 від 13.01.2021 року - 1000 грн,34602 від 12.01.2021 року - 1000 грн, 34557 від 11.01.2021 року - 1000 грн, 34512 від 06.01.2021 року - 1000 грн, 34465 від 05.01.2021 року - 1000 грн. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що у виникненні стахового випадку - ДТП вина водія автомобіля Мерседес д.р.н. [NUMBER] не встановлено та не доведено.Стверджує, що ДТП сталася внаслідок надзвичайних та невідворотних подій, які у своїй сукупності є непереборною силою , а також наявності ознак непрямого умислу/ умислу пішохода [PERSON] , що виключає відповідальність страховика та власника джерела підвищеної небезпеки за наслідками ДТП. Так, відповідно до змісту постанови про закриття кримінального провадження № 12019030000000861 від 28.04.2020 року вбачається, що ДТП сталася внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів 4.1, 4.4 Правил дорожнього руху, який перебував у тяжкому ступені сп`яніння - 2,69 %. Окрім цього, водій [PERSON] не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода [PERSON] шляхом застосування екстренного гальмування з моменту виявлення пішохода на смузі руху автомобіля, що є ознакою непереборної сили, на яку остання вплинути не могла.Надзвичайний характер події - раптовий вихід пішохода [PERSON] на проїзну частину дороги , внаслідок чого відбулося зіткнення його з автомобілем. Стверджує, що цивільно - правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки за завдану шкоду не виникла.Проте, страховик , зважаючи на конкретні обставини справи та враховуючи п.2,п.3 ст. 1193 ЦК України прийняв рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі суми страхового відшкодування відповідно до ст. 36 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( далі Закон).Окрім того, вважає, що заявлені позивачкою витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн завищеними та обгрунтованими, оскільки розгляд справа проводиться за правилами спрощеного позовного провадження, враховуючи критерії реальності адвокатських послуг, розумності їх вартості. Ухвалою суду від 04.05.2022 року постановлено судове засідання проводити в режимі відеоконференції з представником відповідача [PERSON] за за його заявою від 04.05.2022 року. До суду 09.05.2022 року представник позивачки [PERSON] звернувся із заявою про розгляд справи без участі позивачки та її представника.Заяву підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Від представника позивачки адвоката Кульчицького О.С. 10.05.2022 року надійшла відповідь на відзив, просить задовольнити позовні вимоги. Вважає твердження відповідача необгрунтованими, що мала місце непереборна сила, оскільки сталася ДТП за участю транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.Покликається, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання відповідно до ч.3 ст. 1193 ЦК України.Окрім того, стверджує, що Положення ст. 36.3 Закону до даного страхового випадку не застосовується, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом пішоходу. Відповідного правового висновку ,викладеного у постанові Великої Палати Верховного Судку від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц відповідач як страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим , якому він виплачує страхове відшкодування замість завдача шкоди. Окрім цього, вказує, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.Звертає увагу на відсутність непереборної сили на момент ДТП. Разом з тим, зазначає, що пішохід не є джерелом підвищеної небезпеки, а наявність чи відсутність вини пішохода у настанні ДТП не може бути підставою для покладення на нього зобов`язання із відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Ухвалою суду від 19.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті,задоволено клопотання представника відповідача про допит свідка [PERSON] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджено даними Укрпошти "Трекінг" ( штрихкод 4410109035422). Представник відповідача у судовому засіданні підтримав відзив, просить відмовити у позові.Ствердив, що відсутні підстави для виплати страхового відшкодування , оскільки у ДТП є вина пішохіда [PERSON] - умисел останнього , тобто перебував у стані алкогольного сп`яніння, поводився неадекватно , перебував на проїзжій частині дороги, не реагував на зауваження односельчан. Окрім того, в цьому випадку має місце непереборна сила, що викладено у правовій позиції Верховного Суду у справі № 532/1374/18 від 10.04.2020 року. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Судом встановлено, що 25.12.2019 року сталася дорожньо- транспортна пригода ( ДТП) , де водій автомобіля марки " Мерседес" р.н. [NUMBER] [PERSON] здійснила наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок той помер на місці. По даному факту порушено кримінальне провадження № 12019030000000861 від 26.12.2019 року, яке закрито відповідно до постанови про закриття від 28.04.2020 року у зв`язку із відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення ( а.с. 9, 32-34) Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданий 26.12.2019 року Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 52 ( а.с. 14) [PERSON] , [PERSON] 13.02.2020 року звернулися до ПРАТ "УТСК" про виплату страхового відшкодування відповідно 10015 грн моральної шкоди 4202 грн витрат на поховання ( а.с.15) , 10015 грн моральної шкоди ( а.с.7-8). При цьому, [PERSON] , як дружина ( прізвище до шлюбу [PERSON] ) померлого [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.11.1976 рокук Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 31 ( а.с. 10-11). В свою чергу, [PERSON] , донька, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.1991 року Гірниківською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис № 21, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] про реєстрацію нею 07.10.2007 року шлюбу із [PERSON] у Кортеліській сільській раді Ратнівського району Волинської області , актовий запис 08 , після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.12-14). [PERSON] подала ПРАТ "УТСК " уточнену інформацію про родичів першого ступеня спорідненості [PERSON] - дочки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , син [PERSON] , мати [PERSON] , батько [PERSON] ( а.с.18). [PERSON] 10.03.2020 року звернулася до ПРАТ "УТСК " уточненою заявою про виплату страхового відшкодування для дружини - 50076 грн моральна шкода, 4202 грн відшкодування витрат на поховання ( а.с.21 - 22). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися із заявами про відмову від частки страхового відшкодування на користь [PERSON] ( а.с. 23-27). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.30). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с.31) [PERSON] 17.11.2020 року звернулася до ПРАТ "УТСК " про долучення документів про встановлення пам`ятника [PERSON] - товарний чек на суму 41000 грн від 03.11.2020 року, акт надання послуг від 03.11.2020 року, копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП та копію свідоцтва платника єдиного податку [PERSON] , фото встановлення пам`ятника [PERSON] ( а.с. 35-39). Відповідно до відповіді Національного Банку України від 19.04.2021 року на звернення представника позивачки страховик ПРАТ "УТСК " на виконання вимог пунктів 27.3 та 27.4 ст. 27 Закону було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 47639 грн, а також 231 грн пеню за кожен день прострочення у виплаті страхового відшкодування ( а.с. 40-41). З`ясовано також, що автомобіль марки «Мерседес" реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] на час вчинення ДТП був застрахований в ПРАТ "УТСК "ПрАТ «УПСК», що стверджується полісом № АО3382339, який був чинним станом на 2512.2019 рік (а.с. 17), що не заперечується сторонами по справі. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом Закону № 1961-IV(статті 9, 22, 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV). З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Як вбачається [PERSON] просить відшкодувати 50076 грн моральної шкоди , оскільки її діти відмовилися від відшкодування моральної шкоди внаслідок загибелі батька на її користь ( а.с. 21), та 45202 грн відшкодування витрат на поховання та встановлення пам`ятника ( а.с. 15,35-39). Як вбачається ПРАТ "УТСК" сплатило страхове відшкодування на суму 47639 грн, що підтверджено платіжні доручення про страхове відшкодування представнику [PERSON] за № № : 32815 від 14.09.2020 року - 3139 грн, 32736 від 10.09.2020 року - 2000 грн, 32684 від 09.09.2020 року - 2000 грн,32637 від 08.09.2020 року - 2000 грн,32588 від 07.09.2020 року - 2000 грн,32547 від 04.09.2020 року - 2000 грн,32510 від 03.09.2020 року - 2000 грн,32468 від 02.09.2020 року - 2000 грн,32422 від 01.09.2020 року - 2000 грн,32363 від 31.08.2020 року - 2000 грн,32333 від 28.08.2020 року - 2000 грн,32294 від 27.08.2020 року - 2000 грн,32248 від 26.08.2020 року - 2000 грн,36028 від 16.02.2021 року - 2500 грн,35848 від 11.02.2021 року - 1000 грн,35790 від 10.02.2021 року - 1000 грн,35717 від 09.02.2021 року - 1000 грн, 35652 від 08.02.2021 року - 1000 грн, 35592 від 05.02.2021 року - 1000 грн, 35540 від 04.02.2021 року - 1000 грн, 35492 від 03.02.2021 року - 1000 грн, 35229 від 26.01.2021 року - 1000 грн,35107 від 22.01.2021 року - 1000 грн, 35002 від 20.01.2021 року - 1000 грн, 34949 від 19.01.2021 року - 1000 грн,34841 від 16.01.2021 року - 1000 грн,34713 від 14.01.2021 року - 1000 грн, 34662 від 13.01.2021 року - 1000 грн,34602 від 12.01.2021 року - 1000 грн, 34557 від 11.01.2021 року - 1000 грн, 34512 від 06.01.2021 року - 1000 грн, 34465 від 05.01.2021 року - 1000 грн ( а.с. 60-76 ), відповіддю НБУ ( а.с. 40--41). Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідності до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно з вимогами п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За правилами ст. 23 Закону заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого. Згідно з підпунктами 37.1.1-37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку(п. 36.7 ст. 36 Закону № 1961-ІV). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом. Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої ч. 2 ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому, слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.Такі правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього, за відсутності обставин, які вказують, що потерпілий передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, не звільняє страховика від обов`язку відшкодувати шкоду. Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили. Сам факт зазначення у висновку експерта відсутності технічної можливості запобігти наїзду на пішохода не свідчить про наявність непереборної сили. В даному випадку суд не може брати до уваги посилання на окрему постанову Верховного Суду, на яку звертає увагу представник відповідача, оскільки встановлення наявності чи відсутності непереборної сили здійснюється у кожному конкретному випадку, з урахуванням наданих доказів. У постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що пішохід [PERSON] порушив ПДР , отримав тілесні ушкодження, і в результаті отриманих травм помер на місці події ( а.с.33-34). Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 182/2352/14-к наголосив на тому, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої особи, завданої внаслідок ДТП, необхідно здійснити належну оцінку порушення потерпілим Правил дорожнього руху України. Згідно ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, п. 27.3. ст. 27 Закону № 1961-ІV визначено обов`язок страховика відшкодувати моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, та встановлено розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, яке виплачується рівними частинами особам, визначеним цієї нормою закону та яким заподіяно таку шкоду. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страховиком страхового відшкодування передбачений у ст. 37 Закону № 1961-ІV. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 25.12.2019 року становила 4173 грн. Таким чином, відповідач мав обов`язок провести виплату страхового відшкодування [PERSON] , пов`язаного з моральною шкодою в розмірі 50076 грн. Дані обставини сторонами не оспорюються та доказуванню не підлягають. Що стосується витрат позивача [PERSON] на поховання чоловіка [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 27.4 Закону страховик здійснює виплату відшкодування витрат понесених на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника,за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати. Позивачем [PERSON] на підтвердження витрат на поховання було надано копію товарного чеку від 26.12.2019 року на суму 4202 грн та документи про встановлення пам`ятника (а.с.15,35-39) на суму 41000. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 45202 грн на відшкодування витрат на поховання є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування витрат на поховання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на підставі системного аналізу викладених норм Закону , враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку прозадоволення позовних вимог [PERSON] . За приписами ст.141 ЦПК України, п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути 2481 грн. судового збору в дохід держави. Інші твердження представника відповідача відмовити у задоволенні позову не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним. На підставі вищевикладеного ст.ст.16, 979, 1166, 1167, 1168, 1187, 1193 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальносиі власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved