Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Жарчинський О.А., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 25.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 60251, у якому запропоновано звернути стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за період з 28.05.2020р. по 30.04.2021р. включно у розмірі 33053,44 грн., що включає 11499,54грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 21503,9 грн. - заборгованість по відсотка, 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. У провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського О.А. перебуває ВП № 67980436 від 22.12.2021р., сторонами якого є [PERSON] та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Про існування вказаного виконавчого провадження позивач дізнався на сайті Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Оскільки у завантажених сканкопіях документів виконавчого провадження, що знаходяться в автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України відсутній кредитний договір, за яким було вчинено виконавчий напис, то позивач направляв запит до приватного нотаріуса Остапенка Є.М. для отримання копії вказаного договору, однак відповіді не отримав. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких право вимоги за кредитним договором № 645444342 від 25.07.2019р., укладеним між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до відповідача. Позивача ніхто не повідомляв про відступлення права вимоги, зміну кредитора та нові рахунки, за якими необхідно здійснювати платежі. Вважає виконавчий напис № 60251, вчинений 25.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. спірним, зазначає, що нотаріус не вчинив жодних дій щодо встановлення факту безспірності заборгованості, а сам виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, не погоджується з загальною сумою заборгованості. Тому просить вказаний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 11500,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 05.05.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») за допомогою системи «Електронний суд» 19.05.2022р. за вх. № 1634/22 та рекомендованим відправленням Укрпошти, що надійшло до суду 31.05.2022р. за вх. № 1732/22-Вх, скерував відзив на позовну заяву, у якому позов вважає безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, розгляд справи просить здійснити за відсутності відповідача. Зазначає,\~що 25\~липня 2019\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"МАНІВЕО\~ШВИДКА ФІНАНСОВА\~ДОПОМОГА"\~та позивачем\~було укладено\~кредитний договір\~№ 645444342.\~Товариствомзобмеженоювідповідальністю"МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС". 03 січня 2019 року між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги № 20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за кредитним договором № 645444342 від 25 липня 2019 року. Посилається на норми ЦК України щодо заміни кредитора у зобов`язанні. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору та відбувається шляхом укладення договору. Вказує, що наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, а твердження позивача, що він не має фінансових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки ним не укладались цивільно-правові угоди з відповідачем, є хибними, надуманими та необґрунтованими. Також вказуючи положення норм ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 вважає, що нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису № 60251 від 25.05.2021р. виконано вимоги законодавства, вказаний виконавчий напис не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Вважає, що нотаріусом не пропущено строк позовної давності для вчинення виконавчого напису, оскільки право вимоги у відповідача виникло 03.01.2019р. і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 25.05.2021р. минуло менше трьох років. Крім того, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 11 500,00 грн. не є співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не надано договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, також, відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже, суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500,00 грн. Тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Третім особам було запропоновано надати пояснення щодо позову, однак вони вказаним правом не скористались, пояснення не надали. Від позивача відповіді на відзив не надходило. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно копії виконавчого напису вбачається, що 25 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 60251 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20190103 від 03 січня 2019 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 645444342 від 25.07.2019р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] .. Пропонується задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнути з [PERSON] за період з 28.05.2020р. по 30.04.2021р. включно суму у розмірі: - 11499,54грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); - 21503,90 грн. - заборгованість по відсоткам; - 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 33053,44 грн. Відповідно копії заяви про відкриття виконавчого провадження вих. № 4032210 від 07.10.2021р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського О.А. для примусового виконання виконавчого документу виконавчого напису № 60251 від 25.05.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» боргу у розмірі 33053,44 грн. Відповідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 67980436 від 22.12.2021р. приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського Олексія Анатолійовича вбачається, що ним відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 60251 від 25.05.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» боргу у розмірі 33053,44 грн. Відповідно копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.02.2022р. приватного виконавця виконавчого округу Київської області Жарчинського О.А. вбачається, що ним у ВП № 67980436 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у ТОВ «Орієнтир-буделемент». Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією. Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правове регулювання вчинення нотаріальних написів нотаріусами визначено статтями 87-91 глави 14 Закону України «Про нотаріат», правилами глави 16 розділу 2 Порядку вчинення дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», розділом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» законодавчо визначено дві умови вчинення виконавчого напису, а саме нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3 глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено умови вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису за кредитними договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що також відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17. З матеріалів справи вбачається відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 60251 від 25.05.2021р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з боржника з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» боргу у розмірі 33053,44 грн., однак наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в розмірі 33053,44 грн. жодним іншим чином, окрім зазначених вище постанов приватного виконавця Жарчинського О.А. та виконавчого напису № 60251 від 25.05.2021р. не підтверджена. Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача та на підтвердження своїх тверджень, викладених у відзиві на позов. Відповідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 січня 2018 року, по справі № 310/9293/15ц, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 листопада 2021 року по справі №758/14854/20. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). У матеріалах справи відсутні відомості, що нотаріус перед вчиненням виконавчого напису з`ясовував у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Тому суд приходить до висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», зазначений у написі, є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернулась до суду після початку вчинення приватним виконавцем Жарчинським О.А. дій, спрямованих на стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечивши як правомірність вчинення виконавчого напису, так і розмір самої заборгованості зазначивши, заборгованість безспірною не вважає, з відповідачем кредитних відносин не мав, повідомлень від приватного нотаріуса та відповідача про наявність у нього заборгованості не отримував, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Драбівського районного суду від 05.05.2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову в даній справі задоволено. Зупинено стягнення з [PERSON] на підставі виконавчого напису № 60251, вчиненого 25.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості у сумі 33053,44 грн., на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Жарчинським О.А. відкрито виконавче провадження № 67980436, до вирішення справи по суті. Щодо заходів\~забезпечення позову\~суд зазначає,\~що у\~відповідності з\~ч.\~7\~ст.\~158\~ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Тому суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40грн., та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 496,20 грн. від сплати якого був звільнений позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 ст. ЗУ «Про захист прав споживачів». За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до положень ч. 1,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу її представник надав суду копію договору про надання правової допомоги № 406/21-01-2022 від 21.01.2022р., укладеного між позивачем та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною. Договором визначено його істотні умови. Так сторони досягли згоди щодо предмету договору, обов`язків сторін, гонорару адвоката, інших (заключних) умов. Згідно Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 від 29.04.2022р. до Договору №406/21-01-2022 про надання правничої допомоги від 21.01.2022р. адвокат виконав, а клієнт прийняв послуги за договором, вчинені адвокатом за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно переліку на загальну суму 11500,00 грн. Вказаний перелік робіт та розмір гонорару відповідає переліку робіт та послуг, визначених розділом 3 «Гонорар адвоката» Договору № 406/21-01-2022 від 21.01.2022р. Відповідно до копії квитанції № 406 від 29.04.2022р. адвокат Цокало Т.М. прийняла від [PERSON] за договором № 406/21-01-2022 про надання правничої допомоги від 21.01.2022р. гонорар у розмірі 11500,00 грн. Вказані документи було надано до суду стороною позивача разом з матеріалами позову 04.05.2022р. Таким чином твердження сторони відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу не відповідає дійсності. За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У постановах Верховного Суду від 16.05.2019 по справі №823/2638/18 та від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 зроблено висновок про те, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Надання доказів про розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічний правовий висновок викладений у додатковій постанові Верховного Суду по справі №910/15944/17 від 24.01.2019. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зважаючи на положення статті 133, 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих адвокатом Цокало Т.М. послуг, зважаючи на категорію та юридичну кваліфікацію правовідносин у справі, з урахуванням характеру виконаної роботи, враховуючи обсяг та зміст поданих стороною позивача документів, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін юридичних послуг, а також наявність заперечень відповідача щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає, що сума витрат на юридичну допомогу підлягає зменшенню та з відповідача належить стягнути витрати на юридичну допомогу в розмірі 4500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved