Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

14 квітня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріусу Остапенко Євгена Михайловича, реєстровий номер 140469, від 11 червня 2021 року про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 9 245,34 грн на користь відповідача - ТОВ «ФК ФОРТ». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимоги, за якими вчинено виконавчий напис, не є безспірними. Крім цього, порушено порядок вчинено нотаріальних дій. Ухвалою суду від 18.04.2022 було задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68143432, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса № 140469, вчиненого 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованості у розмірі 9245 гривень 34 копійки, до закінчення судового розгляду справи. Ухвалою суду від 19.04.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 24-25). Відповідач не скористався правом надання відзиву. Треті особи не скористалися правом надання пояснень. Позивач в судове засідання не з`явився. 18.04.2022 позивачем було подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 23). Відповідач в судове засідання представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 31,32). Треті особи, належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд уважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що між позивачем та ВАТ «ВіЕйБі Банк» 16.07.2008 в простій письмовій формі укладено кредитний договір № 923/08-Б (а.с. 14-17). Доказів нотаріального посвідчення кредитного договору матеріали справи не містять. 11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, реєстровий номер 140469, про стягнення з позивача на користь відповідача ТОВ «ФК ФОРТ», якому ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги та майнових прав, якому ПАТ «ВіЕйБі Банк» на підставі Договору про відступлення прав вимоги відступлено право вимоги за кредитним договором № 923/08-Б від 16.07.2008, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , заборгованості за період з 05.11.2020 по 03.06.2021 у загальній сумі 9245,34 грн (а.с. 8). Доказів правонаступництва відповідача матеріали справи не містять. За виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Голяник О.Ю. відкрито виконавче провадження з примусового стягнення з позивача суми боргу за вищевказаним виконавчим написом (а.с. 10 на звороті). Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. В свою чергу, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, яке затверджено постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 (надалі - Перелік), одним з таких документів є кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Вказаний п. 2 Переліку внесено (доповнено) згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 № 662. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 вищевказану постанову КМУ визнано незаконною та нечинною (http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 вищевказана постанова суду залишена без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено у перегляді даної ухвали ВАСУ. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Отже, станом на 11 червня 2021 року - дату вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10374/17 (постанова від 21 вересня 2021 року). Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов повністю. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка, зокрема, наведена в у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, рішення від 10/02/2010 року, п.58) у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення…Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень…. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. У зв`язку із встановленням судом відсутності правових підстав для вчинення виконавчого напису, суд не надає оцінку іншим, другорядним аргументам позивача, зокрема, щодо безспірності (спірності) вимог. Судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved