Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування в сумі 10905, 91 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 05 серпня 2019 року на вул. Черемшини, 6 в м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] . Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2019 та крім цього, цією ж постановою встановлено, що відповідач самовільно покинув місце ДТП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у позивача та як наслідок, він відшкодував завдану потерпілому шкоду в розмірі 10 905,91 грн. Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, до позивача перейшло право регресної вимоги виплаченого страхового відшкодування. Відповідач в добровільному порядку кошти не повернув і тому просить стягнути їх в порядку регресу. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Визначено сторонам строк та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20.07.2021 розгляд справи відкладено на 05.10.2021 о 09.00 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Також в подальшому розгляд справи відкладено на 31.05.2022 о 09.20 год. без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами. Про дату, місце та час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву, або клопотання про розгляд справи у судовому засіданні не подав. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі даних і доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2019 року на вул. Черемшини, 6 в м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] . Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 7800715 (а.с.5), на момент ДТП ризики щодо експлуатації автомобіля «MAN» д.н.з. [NUMBER] прийняв на себе позивач ПрАТ «Страхова група «ТАС» (а.с.5). Згідно постанови Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2019 (а.с.11), відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цією ж постановою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП (самовільне залишення місця ДТП). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Отже, згадана вище постанова встановлює преюдиційний факт винуватості відповідача у вчиненні ДТП та самовільного залишення ним місця події. Відповідно до страхового акта №00299/09/919 від 10.09.2019 (а.с.13), розрахунку суми страхового відшкодування (а.с.14), розмір страхового відшкодування, виплаченого потерпілому становить 10905, 91 грн., тобто в межах ліміту відповідальності. Згідно копії платіжного доручення від 12.09.2019 (а.с.15), позивач виплатив потерпілому зазначену шкоду в межах ліміту відповідальності, тобто в розмірі 10 905, 91 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із статтею 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У відповідності до вимог пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на такі обставини, враховуючи, що після ДТП відповідач самовільно залишив місце події, а позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 22, 29 зазначеного Закону, з урахуванням вимог пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону, ст. 1191 ЦК України, за відсутності доказів про протилежне, з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму, сплачену на рахунок потерпілого в рахунок відшкодування шкоди в розмірі 10 905, 91 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також належить стягнути судовий збір в розмірі 2270 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.3). На підставі наведеного та

Outcome: approved