Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.09.2001 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час спільного проживання у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, внаслідок чого завжди виникали сварки, та ому вона просила суд розірвати їх шлюб. Позивачка також вказує, що на теперішній час вона не має достатнього матеріального забезпечення для належного утримання дітей. Посилаючись на те, що проживання дітей разом з відповідачем максимально відповідає інтересам дітей, оскільки відповідач має можливість забезпечити їм належні умови проживання, повною мірою займатись вихованням дітей та у повній мірі матеріально забезпечувати дітей, просила суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком дітей - відповідачем [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність, вказавши, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомивши суд письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність вказавши, що позовні вимоги визнає повністю. Третя особа - органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області надав до суду висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в загальному порядку (а.с.30). Ухвалою від 25 травня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (а.с.36). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 08.09.2001 року між сторонами укладений шлюб, який був зареєстрований в Відділі реєстрації актів громадянського стану Любашівського районного управління юстиції Одеської області (актовий запис № 35). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. До Любашівського районного суду надійшов висновок органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 30 травня 2022 року про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із батьком. Позивачка пред`являючи позов, зазначає, що сімейне життя припинилося та відповідач має матеріальне забезпечення для утримання дітей. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно зіст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного Кодексу Українишлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист. 110 Сімейного Кодексу. Згідност.110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно дост. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно дост. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Приймаючи до уваги заяву позивачки , а також заяву відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно дост. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання дітей, суд виходить із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] - син позивачки та відповідача станом на момент розгляду справи є повнолітнім (а.с.8-9). Згідно ст. 6 Сімейного Кодексу Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Оскільки [PERSON] , [INFO] , є повнолітнім та втратив згідно сімейного кодексу правовий статус дитини, згідно закону має повну дієздатність і має повне право самостійно обирати своє місце проживання, тому вимога, щодо визначення його місця проживання з відповідачем задоволенню не підлягає. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , суд враховує наступне. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] , в них склалися добрі стосунки, батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, що підтверджується довідкою Любашівської селищної ради про склад сім`ї, актом обстеження умов проживання , характеристикою та довідкою Любашівського опорного закладу загальної середньої освіти Любашівської селищної ради Одеської області № 47 від 28 квітня 2022 р. В силу ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку органу опіки та піклування Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 30.05.2022 р. «Про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] » зазначено, що з врахуванням усіх встановлених обставин під час підготовки висновку, враховуючи інтереси дитини та добровільне бажання матері [PERSON] , прийняте нею в реальних інтересах дитини із врахуванням усіх психологічних та матеріальних факторів орган опіки та піклування вважає доцільним проживання неповнолітнього [PERSON] з його батьком [PERSON] , [INFO] . Підстав не приймати до уваги зазначений висновок, у суду не має. З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком - відповідачем [PERSON] , [INFO] . Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір за одну позовну вимогу (про розірвання шлюбу) в розмірі 992 грн. 40 коп. , за другу позовну вимогу (про визначення місця проживання дитини) судовий збір при звернені до суду не сплачено. Вимоги позивача задоволені, тому судовий збір , який позивачкою сплачено при звернені до суду підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 992 грн. 40 коп., а також із відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за другу позовну вимогу нематеріального характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial