Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Львівського державного музичного ліцею імені С. Крушельницької, зменшивши позовні вимоги просить визнати незаконним та скасувати Наказ Львівського державного музичного ліцею імені С. Крушельницької №132-к «Про відсторонення від роботи» в частині відсторонення [PERSON] від роботи. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26.08.1982 працює у Львівському державному музичному ліцеї імені С. Крушельницької. 05.11.2021 відповідач надав позивачу повідомлення №243 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», яким повідомив, що у випадку ненадання до 05.11.2021 документа, що підтверджує вакцинацію або міжнародного внутрішнього сертифіката або іноземного сертифіката про вакцинацію або довідки щодо наявності протипоказань до вакцинації позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». 08.11.2021 відповідач видав оскаржуваний наказ, яким відсторонив позивача від роботи з 08.11.2021 без збереження заробітної плати у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення на строк до здійснення такого, що на думку позивача є суттєвим обмеженням права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України, що в розумінні ст.64 Конституції України може відбуватися тільки у випадках, передбачених Конституцією України. Водночас вказане відсторонення є також обмеженням на доступ до професії, яке впливає на привтане життя особи в розумінні ст.8 Конвенції, що передбачає наявність підстави, передбаченої законом. При цьому, відсторонення позивача від роботи напряму пов`язане із введенням в Україні карантину, який відповідно до вимог ст.29 Закону України «Про захист навселення від інфекційних хвороб» та п.й ст.40 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» встановлюється Кабінетом Міністів України за поданням головного державного санітарного лікаря України лише у разі введення в Україні чи в її окремих місцевостях режиму надзвичайного стану. Крім цього, спірний наказ фактично є примусовим заходом, що суперечить вимогам ст.12 Закону України «Про захист навселення від інфекційних хвороб», ст.42, 43 Основ Законодавства України про охорону здоров`я. Водночас лікарські засоби від коронавірусної хвороби COVID-19 на даний час знаходяться в процесі клінічноо випробування з метою їх дослідження для оцінки на ефективність та безпечність, а тому спірний наказ протиправно примушує позивача долучитися до вказаних дослідів ціною власного життя. Також звертає увагу на те, що профілактичні щеплення проти COVID-19 не набули статусу обвязкового профілактичного щеплення, оскільки не внесені до Календаря профілактичних щеплень в Україні, а тому позивач не могла відмовитися чи ухилитися від їх проходження як від обов`язкових профілактичних щеплень, що підтверджує протиправність спірного наказу відповідача про відстронення позивача від роботи. Крім цього, при виданні спірного наказу та відстороненні позивача від роботи відповідач всупереч вимогам ч.1 ст.7, ч.2 ст.27 та п.е ч.1 ст.42 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» не одержав подання відповідних посадових осіб державної санітарно-непідеміологічної служби або подання головного державного санітарного лікаря. Ухвалою від 25.03.2022 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 26.04.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити та провадження у справі закрити, так як спір є врегульований, оскільки

Outcome: dismissed