Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

20.07.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 13.09.2021 року уточнила та просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 1,1294 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) № [NUMBER] ; земельну ділянку площею 0,1211 га, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 2,1501 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя заповіту не залишив. Позивач прийняла спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом зі спадкодавцем. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. №197/01-16 від 19.07.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що нею був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач в судове засідання не з`явилась, надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач ї в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало: - житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №636 від 09.06.2021 року, виданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району; - земельна ділянка площею 1,1294 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, колишнє КАРП «Придунайська Нива», частка (пай) №58 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №075104, виданого 18.01.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 01.05.521.00012); - земельна ділянка площею 0,1211 га, передана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №472259, виданого 02.07.2010 року відділом Держкомзем у Ізмаїльському районі, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011052102537, кадастровий номер земельної ділянки 5122080400:02:002:0110; - земельна ділянка площею 2,1501 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №451714, виданого 02.07.2010 року відділом Держкомзем у Ізмаїльському районі, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 011052102521, кадастровий номер земельної ділянки 5122080400:01:002:1056. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 22.12.2020 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66801352 від 11.10.2021 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановською С.М., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: -дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.07.1969 року, виданим Багатянською сільською радою Ізмаїльського району; -донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.07.1969 року, виданим Багатянською сільською радою Ізмаїльського району та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.11.1987 року, виданим Багатянською сільською радою Ізмаїльського району, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні як свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] надала суду заяву, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] за [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Крижановської С.М. №197/01-16 від 19.07.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що нею був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved