Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Б.Хмельницького», що знаходиться на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] в порядку фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном у відповідності до положень ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Звернувшись до державного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), [PERSON] отримав відмову, оскільки ним не було подано правовстановлюючого документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай). Позивач вказує, що відповідний сертифікат втрачений про що розміщено відповідне оголошення в місцевому друкованому виданні. Позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] , право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Б.Хмельницького» розташованого на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї ділянки на місцевості, що належало [PERSON] згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10.08.2021 року відкрито провадження у справі за відповідним позовом; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, в своїх позовних вимогах просить суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача, Новоборівської селищної ради, в судове засідання не з`явився, селищний голова подав до суду клопотання про проведення судового засідання за відсутності представника селищної ради за наявними документами, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд приходить до наступного висновку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 жовтня 2002року року виконкомом Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області (а.сп.7). Позивач є сином [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 15.02.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.сп.6). Згідно з довідками виконавчого комітету Новоборівської селищної ради №04/2195 та №04/196 від 01.03.2019, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована та проживала з 1986 року в спадковому будинку за адресою: [ADDRESS] ; за вказаною адресою [PERSON] , на день її смерті, була зареєстрована та проживала одна (а.сп. 10-11). Згідно з довідкою виконавчого комітету Новоборівської селищної ради №04/209 від 05.03.2019 року, [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом розпорядження особистими речами померлої в 6-ти місячний термін з дня смерті (а.сп.12). Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у відповідності до положень ст.549 ЦК УРСР (1963 року), тобто в порядку фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №66585830 від 24.09.2021 в спадковому реєстрі відсутня інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] . Постановою в.о. державного нотаріуса Хорошівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І. від 02.05.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010 площею 4,2 умовних кадастрових гектара, с. Фасова, після померлої [INFO] матері, [PERSON] , в зв`язку з тим, що не було подано відповідний правовстановлюючий документ (а.сп.8). На підтвердження належності померлій [INFO] [PERSON] права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Б.Хмельницького» розташованого на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї ділянки на місцевості, позивач надає лист відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.03.2019 року за №97-6-0.23-356/170-19, відповідно до якого, згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Володарсько-Волинською райдержадміністрацією по Фасівській сільській раді за №138, зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЖТ №0069010 та виданий гр. [PERSON] - члену колективного сільськогосподарського підприємства ім.Б.Хмельникого, яка проживала в [ADDRESS] (а.сп.13). Тобто, зазначений лист вказує, що право на земельну частку (пай) згідно сертифікату Серії ЖТ №0069010 має громадянка [PERSON] , а не мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Статтею 2 вищевказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13» - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанові пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Зі змісту позовної заяви та оголошення в газеті «Прапор» №37 (9436) від 13.09.2019 року вбачається, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії ЖТ №0069010 саме на ім`я [PERSON] (а.сп.9). Зазначене суперечить змісту листа відділу у Хорошівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.03.2019 року за №97-6-0.23-356/170-19, який не підтверджує належність сертифікату Серії ЖТ №0069010 безпосередньо [PERSON] . Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували належність померлій [INFO] [PERSON] права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Б.Хмельницького» розташованого на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області розміром 4,2 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї ділянки на місцевості, в загальному та, зокрема, на підставі сертифікату Серії ЖТ №0069010, позивачем не надано. Крім цього, суду не надано доказів, які б підтверджували, що [PERSON] була членом та працювала в КСП «ім.Б.Хмельницького». Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності ст.. 89 ЦПК України. Суд критично оцінює експертний висновок №056/34-n від 14.01.2022 року в якому експерт дійшов висновку про ідентичність імен [PERSON] та [PERSON] . Інших доказів, які б у сукупності та взаємозв`язку з цим доказом підтверджували даний факт суду не надано. Також в матеріалах справи відсутні докази встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] . З урахуванням зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку про недоведеність належності померлій [PERSON] , згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0069010, права на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «ім.Б.Хмельницького» розташованого на території Фасівської сільської ради Володарсько-Волинського району Житомирської області. Суд не приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог, оскільки у випадку задоволення позову - це суперечитиме вимогам закону. Враховуючи викладене позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed