Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

30 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який з березня 2018 року не проживає в спірній квартирі, і всі зв`язки із ним втрачено, в квартирі не з`являється. Позивач самостійно сплачує вартість всіх комунальних послуг, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. 20 січня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року за клопотанням позивача витребувано докази у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснила, що відповідач по справі є її онуком, та був зареєстрований у спірній квартирі разом із матір`ю, яка є її дочкою, ще коли був маленьким. Зазначила, що у спірній квартирі взагалі ніхто не проживає, з відповідачем не спілкується на протязі чотирьох років, і місце перебування останнього їй не відомо. Також пояснила, що відповідач із своєю матір`ю також не спілкується, речі відповідача у спірній квартирі відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляд справи суду не надав, в зв`язку з чим за згодою позивача судом розглянуто справу в заочному порядку. Представник третьої особи виконавчого комітету Покровської районної у місті ради в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, рішення просила ухвалити з урахуванням зібраних по справі доказів. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він є сином позивача та дядьком відповідача. Пояснив, що до спірної квартири він навідується приблизно один раз на місяць. Зазначив, що в спірній квартирі проживала його сестра, яка поїхала за кордон приблизно чотири роки тому. Пояснив, що відповідача він взагалі не бачив вже приблизно чотири роки, з сестрою він спілкується раз на тиждень, за племінника взагалі не розмовляють. Також пояснив, що в спірній квартирі взагалі відсутні будь-які речі. Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріли справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 19.03.1998, довідкою КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР» за №196 від 24.02.2022 (а.с.7, 37). Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради за №20280 від 21 грудня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та відповідач по справі [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відсутність відповідача у спірному житлі підтверджується актом, наявним в матеріалах справи, складеним мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженого начальником дільниці №2 ТОВ «УЮТ-2011», згідно якому відповідач [PERSON] з березня 2018 року не проживає в квартирі [ADDRESS] (а.с.8). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи факт належності спірної квартири позивачу на праві особистої приватної власності, не проживання відповідача більше одного року у житловому приміщенні, який є підтвердженим, суд приходить до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування цим житлом, та право позивача, в силу ст. 150 ЖК України, як порушене, підлягає захисту в судовому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved