Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

В липні 2021р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] з отриманого 12 квітня 2017р. іноземного доходу в розмірі 31901,52 грн., що дорівнює сумі, еквівалентній 4468,0 євро; - стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] з отриманого 30 червня 2017р. іноземного доходу в розмірі 171905,1 грн., що дорівнює сумі, еквівалентній 23160,0 євро. Свої позовні вимоги позивачка об8рунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991р. з відповідачем, який було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м. Києва. В шлюбі у сторін, [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017р. з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання спільного сина сторін. Під час розгляду цивільної справи № 761/18817/17 про поділ майна подружжя, судом було встановлено про отримання відповідачем доходів за кордоном. 31 січня 2018р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. було відкрито виконавче провадження № 55673982 з примусового виконання виконавчого листа по цивільній справі № 761/36131/16-ц про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільного сина сторін. В процесі примусового виконання зазначеного рішення суду, позивачкою було повідомлено приватного виконавця про наявність доходу відповідача за кордоном, з якого повинна бути розрахована і сплачена останнім сума аліментів на утримання спільного сина сторін. Проте приватним виконавцем, клопотання позивачки, як стягувача у виконавчому провадженні № 55673982, було проігноровано і стягнуто з відповідача аліменти лише з суми доходів, які були отримані боржником в Україні без врахування суми доходів, отриманих боржником за кордоном та винесено в подальшому, 13 жовтня 2020р. постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки в позасудовому порядку, відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина в повному обсязі, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 вересня 2021р. відкрито провадження по справі відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений судом строк, стороною відповідача відзив на позов та докази, якими він обґрунтовується не подавались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991р., який було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 червня 2016р. по цивільній справі № 759/4896/16-ц. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017р. по цивільній справі № 761/36131/16-ц, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів на утримання дитини та додаткових витрат - задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 13 жовтня 2016р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON] у розмірі 2000,0 грн. щомісячно. Здійснено розподіл судових витрат, в решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017р., рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017р. по цивільній справі № 761/36131/16-ц скасовано в частині вирішення вимог про стягнення додаткових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні цієї вимоги. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 14 липня 2017р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано по справі № 761/36131/16-ц виконавчий лист з примусового виконання рішення суду першої інстанції від 01 березня 2017р. 31 січня 2018р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. було відкрито виконавче провадження № 55673982 з примусового виконання виконавчого листа № 761/36131/16-ц від 14 липня 2017р. 13 жовтня 0202р. приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55673982 на підставі п. 9) ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначена постанова про закінчення виконавчого провадження № 55673982 набрала законної сили і не була оскаржена сторонами. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка зазначала, що на підставі ст. ст. 194, 195 СК України, приватним виконавцем, клопотання позивачки, як стягувача у виконавчому провадженні № 55673982, було проігноровано і стягнуто з відповідача аліменти лише з суми доходів, які були отримані боржником в Україні без врахування суми доходів, отриманих боржником за кордоном (Республіка Австрія), в 2017р. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 5 ст. 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. (ч. 1, 2,4 ст. 194 СК України). За змістом ч. 1, 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів в примусовому порядку. Частиною 1 ст. 18 цього Закону визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Судом встановлено, що у встановленому законом порядку, позивачкою, як стороною стягувача у виконавчому провадженні № 55673982, не були оскаржені дії/бездіяльність приватного виконавця Ляпіна Д.В., як щодо не проведення можливого розрахунку заборгованості по аліментам, як і не оскаржено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55673982, при цьому судом враховано положення ст. 18, Розділу VІІ ЦПК України. Положеннями ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи правові позиції Великої Палати Верховного Суду наведені у постанові по справі № 910/10011/19 від 06 квітня 2021р. (застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам), зважаючи на характер спірних правовідносин, наявність судового рішення по цивільній справі від 01 березня 2017р. по цивільній справі № 761/36131/16-ц, яке набрало законної сили, період часу, протягом якого, на думку сторони позивача, відповідачем було отримано дохід за кордоном, суд вважає, що належним способом захисту права позивачки відповідає скарга на дії/бездіяльність приватного виконавця щодо не здійснення розрахунку суми заборгованості боржника зі сплати аліментів з доходів отриманих за кордоном та передчасне винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а не позовна вимога про стягнення аліментів, як вважає сторона позивача за минулий час. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що обрання позивачкою неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed