Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач 29 грудня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів. Обгрунтовує позов тим, що з березня 2012 року по вересень 2014 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 03.02.2020 з нього стягуються на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На даний час обставини змінились, позивач не в змозі сплачувати аліменти у вказаному розмірі. На його утриманні перебуває одна неповнолітня дочка, непрацездатний батько, який пенсіонером та інвалідом ІІІ групи. Просить зменшити розмір аліментів, який стягується з нього з 1/4 частки зі всіх видів доходів до 1/6 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімумів для дитини відповідного віку. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 грудня 2021 року справу передано в провадження судді Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю. Ухвалою від 21.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення, що відповідають обставинам, зазначеним в позові. Визнав, що в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів, він намагається погасити заборгованість по сплаті аліментів, сплачує на даний час аліменти в розмірі 3005,50 грн. Вказав, що він не працює, в нього змінилось матеріальне становище, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацездатного батька. Відповідач в судове засідання не з`явилась, належно повідомлена про розгляд справи. Відзиву на позов не подала, при проведенні судового засідання 21.02.2022 позов не визнала, згідно інформації - знаходиться за межами України у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Заслухавши вступне слово позивача, оглянувши матеріали справи, суд в задоволенні позову відмовляє, виходячи з наступних підстав. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] ,\~ [INFO] .Дитина проживає з відповідачем. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. З копії\~судового наказу\~Сихівського районного\~суду м.Львова\~від 03.02.2020\~вбачається,\~що з\~позивача стягується\~на користь\~відповідача на\~утримання неповнолітньої\~дитини аліменти\~в розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~його доходів,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до\~досягнення дитиною\~повноліття. Статтею\~\~192 СК\~\~України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З аналізу даної норми та Розділу ІІ «Наказне провадження» ЦПК України слідує, що стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку також здійснюється у безспірному порядку шляхом видачі судового наказу, який згідно з ч. 1 ст. 170 ЦПК України не може бути скасований. Тобто стягнення аліментів у такому розмірі фактично є державною гарантією. Оскільки судовим наказом з позивача стягуються аліменти на одну дитину у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), то зменшення такого розміру аліментів не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 цього Кодексу\~достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про\~\~ наявність або відсутність обставин справи, які входять предмета доказування. Суд враховує обставину, наведену позивачем про існування заборгованості по сплаті аліментів, котра на час розгляду справи позивачем не погашена. Всі доводи позивача про здійснення ним витрат на утримання неповнолітньої дитини від іншого шлюбу не беруться судом до уваги і не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки народження ще однієї дитини у позивача, котрий є працездатним, не може зумовлювати зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей, котрі не проживають з ним. При цьому, суд відкидає і аргументи позивача про наявність у нього на утриманні батька, оскільки на законодавчому рівні закріплено обов`язок повнолітнього сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Тому обов`язок позивача як сина по утриманню непрацездатних батьків не може бути перешкодою для реалізації та виконання обов`язку по належному, в тому числі матеріальному, забезпеченню батьками своїх неповнолітніх дітей. Крім того, позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення таких витрат на утримання батька, який є пенсіонером та відповідно отримує пенсію (а.с.14). Отже,\~встановивши всі\~фактичні обстави\~справи та\~дослідивши зібрані\~у справі\~докази,\~суд прийшов\~до обґрунтованого\~висновку про\~те,\~що позивач\~не надав\~суду достатніх\~доказів на\~підтвердження погіршення\~його матеріального\~стану,\~що могло\~б слугувати\~правовою підставою\~для зменшення\~раніше визначеного\~судовим наказом\~розміру аліментів,\~якийфактично є державною гарантією. Тому в позові слід відмовити. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на позивача. На підставі\~статтей 180-192,\~192\~СК України,\~

Outcome: dismissed