Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд: визнати незаконним «АКТ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ МАЙНА» № 11-04/16 від 11.04.2016; визнати недійсними Договори купівлі-продажу №3911, №3898, №3914, №3892, №3917, №3895, №3908, №3901, посвідчених 12.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.; стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача судовий збір в сумі 6695,60 грн. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Рокитнянського районного суду від 25.01.2017 року у справі № 379/460/17 задоволено позов та визнано недійсним рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» № 01-16 від 19.03.2016, № 2-16 від 09.04.2016; визнано незаконним відділ майна в натурі з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у власність сільськогосподарського підприємства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» на підставі рішення загальних зборів №2-16 від 09.04.2016. Постановою Апеляційного суду Київської області від 01.02.2018 рішення Рокитнянського районного суду від 25.10.2017 залишено без змін. Використовуючи незаконне рішення загальних зборів, СТОВ «Плосківське» підписало із самим же собою документ, названий «АКТ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ МАЙНА», який став правовстановлюючим документом, на підставі якого 03.09.2016, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. було прийнято рішення про державну реєстрацію виникнення права власності на нерухоме майно за СТОВ «Плосківське. Тоді ж нотаріусом зареєстровано та відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на 4 окремі об`єкти нерухомого майна. 12.09.2016 між СТОВ «Плосківське» та ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА», ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР», було укладено Договори купівлі продажу щодо цих об`єктів нерухомого майна. На підставі цих договорів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. було прийнято рішення від 12.09.2016 про державну реєстрацію набуття по одній другій частині ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА» та ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» права власності на об`єкти спірного нерухомого майна. Оскільки, спірні правовідносини первинно виникли у зв`язку з незаконним виділенням в натурі СТОВ «Плосківське» майна колишнього КСП «Жовтень» без урахуванням інтересів інших співвласників такого майна з подальшою реєстрацією права власності, позивач вважає, що дані договори купівлі-продажу є незаконними. У поданих 24.07.2018 відзивах (а.с.72-80,120-128 т.1) представник відповідачів ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» та ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА» - адвокат Мельник І.О. зазначав, що позивач є лише власником свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. При цьому, майновий сертифікат не підтверджує право власності на майно, а лише надає право на виділення власнику майнового сертифікату певної частки з майна пайового фонду реорганізованого КСП «ЖОВТЕНЬ». Оскільки, [PERSON] не є та ніколи не був власником майна, яке наразі належить ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» та ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА», його права жодним чином не порушені, а тому позов не підлягає задоволенню. Також посилається на те, що акт приймання-передачі відповідного майна не вплинув на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язку СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ», а лише підтвердив факт передачі майна. Вважає, що позовна вимога про визнання незаконним акт приймання-передачі не підлягає задоволенню в силу того, що останній не є правочином, а тому на нього не розповсюджуються положення чинного законодавства України щодо недійсності правочину. Представник позивача та третьої особи ПСП «Жовтень» - адвокат Горбуненко В.С. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, прохав його задовольнити. Представник відповідачів - адвокат Невідомський О.Ю. у судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та прохав відмовити у його задоволені. В письмових поясненнях від 30.11.2022 (а.с.67-72) представник відповідачів зазначав, що спосіб захисту, обраний позивачем є неналежним, надмірним та таким, що порушує право відповідачів на володіння та розпорядження майном як добросовісним набувачем (в т.ч. та не виключно, нерухоме майно у складі «Ферма», «Механізований двір», «Комора» та «Контора»), по одній другій якого придбана за договорами купівлі-продажу. Сто відсотків майна, яке було виділено з пайового фонду, було передано від СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» як юридичної особи, яка передає майно СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» як юридичної особи, яка приймає майно (первинний правочин). При цьому в подальшому, частину майна в формі майна було відчужено за договором купівлі-продажу, тобто продана за відповідну плату на користь двох інших юридичних осіб по п`ятдесят відсотків кожній, а саме: на користь ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» та ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА» (вторинний правочин). Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25.10.2017, яке набрало законної сили у справі № 379/460/17 були визнані рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» Таращанського району Київської області №01-16 від 16.03.2016 та рішення №2-16 від 09.04.2016, а також визнано незаконним виділення майна на підставі рішення № 2-16 від 09.04.2016. Згадані вище протоколи і акт приймання-передачі нерухомого майна є первинним правочином, що був зареєстрованим. Таким чином, що вказане майно було відчужено відповідно до вторинного правочину, що був зареєстрований до визнання рішень, що були підставою для первинного правочину, ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» та ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНА» є добросовісними набувачами, оскільки на момент придбання відповідного нерухомого майна не знали і не могли знати про визнання недійсним первинного правочину (укладення та реєстрація договорів купівлі-продажу - 12.09.2016; рішення Рокитнянського районного суду у справі № 379/460/17 -25.10.2017, постанова Апеляційного суду Київській області у цій же справі - 01.12.2018). Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що мають право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Жовтень»: позивач [PERSON] на підставі майнового сертифікату серія КИ-ХХІІ №2107559 від 06.08.2002 (а.с. 8 т.1) та третя особа ПСП «Жовтень» на підставі майнового сертифікату серія КИ № 301023 від 21.03.2017 (а.с. 57 т.2). У списку співвласників майнових паїв реорганізованого КПСП «Жовтень» (включаючи правонаступників померлих співвласників, які прийняли спадщину і переоформили майнові сертифікати) станом на 09.04.2016 року зазначено відповідача СТОВ «Плосківське», позивача [PERSON] та інші (а.с.39-44 т.1). Згідно наданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. інформації щодо внесення записів до ДРРП від 11.06.2018 (а.с. 45 т.1), приватним нотаріусом, як державним реєстратором прав на нерухоме майно, 03.09.2016 було прийнято рішення про державну реєстрацію виникнення права власності на нерухоме майно за СТОВ «Плосківське», код ЄДРПОУ:03753527. Зареєстровано та відкрито розділи в Державному реєстрі речових прав на 4 окремі об`єкти нерухомого майна: - рішення від 03.09.2016 року щодо реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля «Контора колгоспу», реєстраційний номер 1017273432244, та на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності: №16218024; - рішення від 03.09.2016 року щодо реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі та споруди «Комора», реєстраційний номер 1017204932244 та на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності: №16216877; - рішення від 03.09.2016 року щодо реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі та споруди «Механізований двір», реєстраційний номер 1017130132244 та на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності: №16215659; - рішення від 03.09.2016 року щодо реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на об`єкт нерухомого майна: нежитлові будівлі та споруди «Ферма», реєстраційний номер 1017009032244 та на підставі цього рішення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності: №16213843. З метою державної реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на вище вказані об`єкти нерухомого майна, приватному нотаріусу Ярощук В.Ю., були подані відповідно до п.51 Постанови КМУ №1127 від 25.12.2015 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у кількості відповідно до кожного об`єкту нерухомості, від 25.03.2016, акт приймання-передачі нерухомого майна 11-04/16 від 11.04.2016, які і вказані правовстановлюючими документами при реєстрації права власності на вище вказані об`єкти нерухомого майна у праві власності, а також додатково СТОВ «Плосківське» надало рішення загальних зборів громадян-власників майнових паїв колишнього КСП «Жовтень» №2-16 від 09.04.2016. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 25.10.2017, яке залишено без змін Апеляційним судом Київської області та Верховним Судом, визнано недійсними рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» Таращанського району Київської області №01-16 від 19.03.2016 та рішення №2-16 від 09.04.2016 та незаконним виділ майна в натурі з пайового фонду колишнього колективного приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» у власність сільськогосподарського підприємства з обмеженою відповідальністю «Плосківське» на підставі рішення загальних зборів колишніх членів КПСП «Жовтень» №2-16 від 09.04.2016 (а.с. 12-17 т. 1). З метою виконання рішень Загальних зборів співвласників майнових паїв реорганізованого КПСП «Жовтень, складено АКТ ПРИЙМАННЯ-ПЕРЕДАЧІ НЕРУХОМОГО МАЙНА №11-04/16 11.04.2016 р. СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» в особі голови Орловського В.В., який діє на підставі Статуту (а.с. 81-95 т.1), як підприємство-правонаступник реорганізованого КПСП «ЖОВТЕНЬ» та СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» в особі Уманець Л.П., яка діє на підставі довіреності від 11.04.2016 р. (а.с. 62 т.2), як співвласник пайового фонду реорганізованого КПСП «ЖОВТЕНЬ» про виділення майна в натурі у свідоцтвах про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та цей Акт приймання-передачі є підставою для оформлення в установленому порядку права власності на майно згідно з «Переліку виділеного в натурі майна» (а.с. 60-61 т.2). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 06.02.2018 право власності СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» на нежитлові будівлі та споруди припинено (реєстрація переходу права власності - повне відчуження), а саме: 1)за реєстраційним номером об`єкт нерухомого майна 1017009032244 нежитлові будівлі та споруди «Ферма» за адресою: [ADDRESS] - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстровано перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «РОПА УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 32710583, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3908 від 12.09.2016 та до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР», ЄДРПОУ 32320388, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3901 від 12.09.2016 (а.с. 22-24 т.1); 2)за реєстраційним номером об`єкт нерухомого майна 1017273432244 нежитлова будівля «Контора колгоспу» за адресою: [ADDRESS] - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстровано перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «РОПА УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 32710583, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3911 від 12.09.2016 та іншої частини до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР», ЄДРПОУ 32320388, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3898 від 12.09.2016 (а.с. 25-26 т.1); 3)за реєстраційним номером об`єкт нерухомого майна 1017204932244 нежитлові будівлі та споруди «Комора» за адресою: [ADDRESS] - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстровано перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «РОПА УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 32710583, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3914 від 12.09.2016 та іншої частини до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР», ЄДРПОУ 32320388, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3892 від 12.09.2016 (а.с. 27-29 т.1); 4)за реєстраційним номером об`єкт нерухомого майна 1017130132244 нежитлові будівлі та споруди «Механізований двір» за адресою: [ADDRESS] - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. зареєстровано перехід права власності до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «РОПА УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 32710583, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3917 від 12.09.2016 та іншої частини до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР», ЄДРПОУ 32320388, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу на одну другу частину нежитлової будівлі №3895 від 12.09.2016 (а.с. 30-32 т.1). Суть порушеного права позивача полягає у тому, що згідно вимог статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, проведення зборів власників майнових сертифікатів реорганізованого КПСП «Жовтень» та прийняття рішення, в тому числі і про розподіл та виділення майна СТОВ «Плосківське», які оформлені протоколами від 19 березня 2016 року та від 9 квітня 2016 року, порушують права позивачів як співвласників майна реорганізованого КСП (постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року справа № 376/460/17). Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Зважаючи на такі обставини справи, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що заявник мав щонайменше «законні сподівання» на дохід відповідно до пункту договору про доларовий еквівалент суми в гривні, і це сподівання може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. За таких обставин Європейський суд зробив висновок, що в цій справі мало місце непропорційне втручання в мирне володіння своїм майном, а отже було порушено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, що аналогічно ситуації з порушенням прав позивача у даній справі. Згідно положень ст.ст.1,3 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України судом захищається не тільки порушене право власності, а і майнові права позивача. Законні сподіванні на майно, згідно практики Європейського суду з прав людини, прирівнюються до майна. Статтею 16 ЦПК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до п. 51 постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. З метою державної реєстрації за СТОВ «Плосківське» права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, приватному нотаріусу було подано: свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) у кількості відповідно до кожного об`єкту нерухомості, від 25.03.2016, ати приймання передачі нерухомого майна 11-04/16 від 11.04.2016 р., які і вказані правовстановлюючими документами при реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна у праві власності (а.с.45 т.1). Згідно з ч. 3 ст. 26 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Як вбачається, з постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення права власності у СТОВ «Плосківське» є акт приймання-передачі нерухомого майна 11-04/16 від 11.04.2016, свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) 139 шт. від 25.03.2016 (а.с. 23, 26, 28, 31 т.1), а не рішення зборів власників розпайованого майна реорганізованого КПСП «Жовтень» Таращанського району Київської області рішення №2-16 від 09.04.2016, яке судом визнане недійсним (а.с. 16 т.1). Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» від 29 січня 2001 року № 62/2001, передбачено забезпечення недопущення порушень майнових прав колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі права власності на паї, для чого, у тому числі визнано за необхідне забезпечити утворення комісій з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки, а також здійснення заходів, передбачених пунктом 1 цієї статті, із залученням до їх складу колишніх членів колективних сільськогосподарських підприємств, працівників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та представників суб`єктів господарювання, які було створено внаслідок реорганізації чи на основі майна, що належало ліквідованим колективним сільськогосподарським підприємствам. На загальних зборах співвласників майнових паїв реорганізованого колективного пайового сільського підприємства «ЖОВТЕНЬ» 19.03.2016 було затверджено Положення про комісію з організації вирішення майнових питань та створено нову комісію (ас.17-18 т.1), а 09.04.2016 прийнято рішення про виділення в натурі у власність СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» майно згідно затвердженого Переліку нерухомого майна для виділення у натурі (а.с.19-20 т.1), які визнані судом недійсними. Таким чином, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. були проведені реєстраційні дії на підставі документів, які не відповідають вимогам закону, оскільки судом визнано незаконним виділ майна з пайового фонду колишнього КПСП «Жовтень» у СТОВ «ПЛОСКІВСЬКЕ» на підставі рішення загальних колишніх членів КПСП «Жовтень» №02-16 від 09.04.2016. У постанові від 27.08.2019 № 910/4622/18 Верховний Суд констатував, що рішення загальних зборів учасників товариства є актами, які зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. У разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства воно є недійсним з моменту його прийняття (а не з моменту набрання чинності судовим рішенням) і за загальним принципом не може породжувати та спричиняти передбачених цим рішенням наслідків. Також зауважив, що згідно з частинами 1 - 4 статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. При цьому акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу є двостороннім актом, який свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків. У статті 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину та акцентовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Посилання представника відповідачів на те, що акт приймання-передачі відповідного майна не вплинув на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і не є правочином, а тому на нього не розповсюджуються положення чинного законодавства України щодо недійсності правочину - суд до уваги не бере. Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 12.09.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. посвідчено договори купівлі продажу ТОВзІІ «РОПА УКРАЇНИ» та ТОВзІІ «ПОЛКОВНИЧИЙ ХУТІР» нежитлових будівель та споруд у СТОВ «Плосківське», яке незаконного виділене в натурі з пайового фонду колишнього колективного приватного сільськогосподарського підприємства «Жовтень» у власність продавця. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. Таким способом може бути, зокрема визнання правочину недійсним (частина друга статті 16 ЦК України). За змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Представник відповідачів у письмових поясненнях посилається на практику Верховного Суду та проводячи аналогію з даною справою зазначає, що договори купівлі-продажу не можуть бути визнані недійсними лише з підстав визнання недійсним попереднього правочину. Нормами цивільного законодавства передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно з чужого незаконного володіння. Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Виходячи з положень зазначених статей, право витребувати майно з чужого незаконного володіння має тільки власник цього майна. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2020 року у справі № 200/9208/16-ц (провадження № 61-27481св18). Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. В цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно, зокрема в добросовісного набувача. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3104цс16 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18). При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, а й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як «заінтересовані особи» (стаття 215 ЦК України). З огляду на зазначене та відповідно до статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Як розтлумачив Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 01 грудня 2004 року за № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Зазначений правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 635/9574/18 (провадження № 61-22678св19). Доводи представника відповідачів - адвоката Невідомського О.Ю., що не належний спосіб захисту, і потрібно витребувати майно, суд оцінює критично, оскільки наведена ним судова практика застосовується в інших правовідносинах і при інших фактичних обставинах. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26.06.2018 було вжито заходи забезпечення даного позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна: нежитлова будівля « Контора колгоспу», [ADDRESS] , реєстраційний номер 1017273432244; нежитлові будівлі та споруди «Комора» [ADDRESS] , реєстраційний номер 1017204932244; нежитлові будівлі та споруди «Механізований двір», [ADDRESS] , реєстраційний номер 1017130132244, нежитлові будівлі та споруди «Ферма», [ADDRESS] , реєстраційний номер 1017009032244, до набрання рішенням суду по справі № 379/818/18 законної сили.

Outcome: approved