Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 15000 грн. моральної шкоди, завдану ушкодженням здоров`я. В обґрунтування позовної заяви позивач покликається на те, що 28 травня 2016 року біля 16 години на автодорозі в с.Угерсько, Стрийського району, Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час ДТП відбулось зіткнення між автомобілем «SEAT Toledo» р.н. [NUMBER] під його керуванням та автомобілем «Volkswagen Т4» р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження.За фактом даної ДТП було розпочате кримінальне провадження, яке 29.05.2016 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016140130001107.30.06.2016 року слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.Під час даної ДТП, згідно висновку експерта №296 від 07.06.2016 року, позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми, у вигляді струсу головного мозку та забою грудної клітки. Величину моральної шкоди позивач оцінює в 15 000 гривень, виходячи з глибини та тривалості фізичного болю та душевних стражданнях та того, що отримані тілесні ушкодження привели до короткочасного розладу його здоров`я. Крім цього, позивач [PERSON] зазнав душевних страждань, через страх який він переніс за своє життя під час цієї ДТП та через страх залишити своїх рідних без батька, чоловіка, сина та годувальника. Моральні страждання у позивача проявились також у переживаннях, коли відповідач, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, після скоєного ДТП, намагався перекласти всю свою вину за скоєну ДТП на позивача. Експертами Львівського НДІСЕ було проведено судову автотехнічну експертизу, та видано висновок №5132 від 05.11.2018 року, згідно якого водій [PERSON] мав би технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем СЕАТ, якщо би вів свій автомобіль «Фольксваген» із швидкістю, допустимою в населених пунктах (не більше 60 км/год.), та своєчасно застосував гальмування із моменту, коли виїхавши після проїзду заокруглення праворуч, мав би із віддалі 85м побачити, що на смугу вказаного транспортного засобу (автомобіля «Фольксваген») виїхав із другорядної дороги автомобіль Сеат-Толедо, причиною настання даної ДТП є та обставина, що водій [PERSON] при русі в населеному пункті значно перевищив швидкість руху, що з одного боку призвело до того, що водій [PERSON] , виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не мав можливості своєчасно побачити автомобіль «Фольксваген» (якому необхідно було б дати дорогу), а з іншого - призвело до того, що водій [PERSON] позбавив себе можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування, та є належним доказом вини водія [PERSON] у настанні даної ДТП. Тому, постановою Стрийського міськрайонного суду від 16.02.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Дане рішення постановою апеляційного суду Львівської області від 30.03.2018 року було залишено в силі, чим у суді було доведено відсутність вини позивача у настанні даної ДТП. Також з вищевказаної постанови Стрийського міськрайонного суду у справі №456/3516/16-п вбачається, що винуватцем ДТП, яка мала місце 28 травня 2016р. біля 16 години на автодорозі в с. Угерсько, Стрийського району, Львівської області є водій автомобіля «Фольксваген Т4» р.н. [NUMBER] [PERSON] .Доказами вини відповідача [PERSON] для настання цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду є також рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2020 року у цивільній справі №456/5053/18 та від 21.01.2020 року у цивільній справі №456/721/19.Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Тому позивач вважає, що завдана йому моральна шкода через заподіяння тілесних ушкоджень має відшкодовуватись особою, яка завдала шкоди, а саме відповідачем [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справипозивач не заперечив. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28.05.2016 о 16:00 на автодорозі «Жидачів-Стрий» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SEAT Toledo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen T4», р.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . За фактом даної ДТП розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 29.05.2016 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016140130001107 за ч. 1 ст. 286 КК України. 30.06.2016 слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Дмитрів О.Р. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Копію зазначеної постанови направлено начальнику Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності винної у вчиненні ДТП особи. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2018 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вищевказаною постановою встановлено, що водій [PERSON] повинен був в с.Угерсько вести свій автомобіль «Фольксваген» із швидкістю не більше 60 км/год., а рухався із швидкістю 100 км/год., не застосував екстренне гальмування, що і послужило причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, а тому його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП, яка мала місце 28.05.2016 року. Згідно висновку автотехнічної експертизи Львівського НДІСЕ №5132 від 05.11.2018 року водій [PERSON] мав би технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем СЕАТ, якщо би вів свій автомобіль «Фольксваген» із швидкістю, допустимою в населених пунктах (не більше 60 км/год.), та своєчасно застосував гальмування із моменту, коли виїхавши після проїзду заокруглення праворуч, мав би із віддалі 85 м побачити, що на смугу вказаного транспортного засобу (автомобіля «Фольксваген») виїхав із другорядної дороги автомобіль Сеат-Толедо. Причиною настання даної ДТП є та обставина, що водій [PERSON] при русі в населеному пункті значно перевищив швидкість руху, що з одного боку призвело до того, що водій [PERSON] , виїжджаючи із другорядної дороги на головну, не мав можливості своєчасно побачити автомобіль «Фольксваген» (якому необхідно було б дати дорогу), а з іншого - призвело до того, що водій [PERSON] позбавив себе можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування гальмування, що є належним доказом вини водія [PERSON] у настанні даної ДТП. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.01.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] завдану майнову шкоду, яка непокривається страховою виплатою, в сумі 47297,62 грн. Рішення набрало законної сили 05.03.2020 року, справа №456/721/19. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.02.2020 року позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька», третя особа [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено та стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «Галицька»на користь [PERSON] 50000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу, 704,80 грн. сплаченого судового збору, а всього разом 55704,80 грн. Рішення набрало законної сили 16.03.2020 року, справа №456/5053/18. Згідно висновку експерта №296 від 07.06.2016 року у [PERSON] було виявлено синець на нижній третині передньої поверхні лівого плеча. Згідно представленої медичної документації у [PERSON] було виявлено закриту черепно-мозгову травму у вигляді струсу головного мозку та забій грудної клітки. Ушкодження у вигляді синця плеча та срусу головного мозку могли утворитись від дії тупого твердого предмета не виключно, при співударі до таких в момент ДТП, можуть відповідати даті утворення 28.05.2016 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає, що внаслідок порушення відповідачем ПДР України, що спричинило ДТП, позивач отримав тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та переніс страх за своє життя, йому було завдано фізичної болі та душевних страждань, внаслідок чого було порушено його звичний режим життя. Крім того, суд вважає, що обставинами, які безумовно вплинули на заподіяння позивачу моральної шкоди, яка полягає у понесених ним моральних (душевних) страждань є зокрема доведення своєї невинуватості, відчуття несправедливості, викликане складенням відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, витрати зусиль, спрямованих на захист своїх прав і свобод в суді, оскільки відповідач намагався свою вину перекласти на позивача. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з принципу співмірності та зазначає, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Тому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховує вимоги розумності і справедливості, а також характер вчиненого діяння відповідачем, яке характеризується умисною формою вини, оскільки відповідач скоїв ДТП в стані алкогольного сп`яніння, чим задав позивачу моральних та душевних страждань, а тому суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., що підтверджуєтьсяквитанцією прибуткового касового ордеру №б/н від 09.09.2021 року адвоката Доарме В.С. та договором № 44-21 про надання правової допомоги від 09.09.2021 року. Також, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн..

Outcome: approved