Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про встановлення факту належності та визнання права власності за спадкове майно. В обгрунтовання позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , який належав йому як власнику, оскільки останній його побудував, був зареєстрований місцем проживання та проживав у вказаному будинку. На момент смерті батька позивач проживала з ним за однією адресою, від спадщини не відмовлялась. Спадщину вона прийняла фактично відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України. Відповідно до технічного паспорта від 22.12.2021 року житловий будинок, по [ADDRESS] складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа - 147,3 кв. метра, житлова площа - 73,7 кв. метра), літ. «Б»- гараж літ. «В» - сарай літ. «Г» - сарай, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е» - убиральня, літ. «Ж» - бесідка, літ. «З» - навіс, літ. «И» - сарай, літ. «К» - сарай, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - навіс, №1-9;І - надвірні споруди. Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, то оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не може. Жодного спору у неї з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. У зв`язку з зазначеним позивач просить суд: - встановити факт належності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати право власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа 147, 3 кв. метра, житлова площа 73,7 кв. метра), літ. «Б» - гараж, літ. «В» - сарай, літ. «Г» - сарай, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е» - убиральня, літ. «Ж» - бесідка, літ. «З» - навіс, літ. «И» - сарай, літ. «К» - сарай, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - навіс, №1-9;I- надвірні споруди згідно спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - Кілійської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.10.1988 року м. Кілія р/б ЗАГС Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 335 від 14.10.1988 року, /а. с. 5/. Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований 17.06.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області серії [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим 15.10.2051 року, актовий запис № 53 від 17.06.2011 року, /а. с. 6/. Згідно виписки з протоколу загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Путь Леніна» № 32 від 13.08.1990 року встановлено, що загальними зборами членів колгоспу вирішено виділити [PERSON] за рахунок земель вільного присадибного фонду ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , /а.с.16/. Відповідно до виписки з рішення виконкому Кілійської міської Ради народних депутатів № 139 від 18.04.1991 року, встановлено, що [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] , на земельній ділянці виділеній відповідно до рішення загальних зборів членів колгоспу № 32 від 13.08.1990 року, /а. с. 14/. Згідно довідки за вих. № 1120 від 29.12.2021 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР «БТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, /а. с. 12/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.05.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 296 від 04.05.2016 року, /а. с. 8/. Згідно технічного паспорта, складеного 22.12.2021 року Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», встановлено, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: літ. «А1» - житловий будинок (загальна площа - 147,3 кв. метра, житлова площа - 73,7 кв. метра), літ. «Б»- гараж літ. «В» - сарай літ. «Г» - сарай, літ. «Д1» - сарай, літ. «Е» - убиральня, літ. «Ж» - бесідка, літ. «З» - навіс, літ. «И» - сарай, літ. «К» - сарай, літ. «Л» - навіс, літ. «М» - навіс, №1-9;І - надвірні споруди, /а. с. 7,9-11/. Відповідно до інформації наданої Ренійською районною державною нотаріальною конторою за вих.. № 481/01-16 від 04.05.2022 року встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, /а.с. 36-37/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача, щодо встановлення факту належності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п 4.20 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину у нотаріуса, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що право позивача на спадщину підлягає судовому захисту в порядку ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved