Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 63543 гривні. На обґрунтування свого позову вказав, що він та [PERSON] 11.02.2020 року, уклали договір позики. Відповідно до п. 1 договору, він надав позику відповідачу готівкою на суму розміром 2000 доларів США та 3300 гривень. Відповідно до п.2 договору відповідач зобов`язувався до 12.02.2020 року та ніяк не пізніше зазначеного терміну повернути йому суму грошей, визначену пунктом 1 даного договору. Факт виконання передачі позики в сумі 2000 доларів США та 3300 гривень, ними підтверджено відповідними підписами, що зазначені в договорі. Однак, у зазначений термін відповідач боргу не повернув. Він неодноразово упродовж 2020-2022 року звертався до нього з проханням повернути борг в добровільному порядку, однак врегулювати спір мирним шляхом йому не вдалося. Таким чином відповідач прострочив сплату на суму 2000 доларів США, що станом на 21 лютого 2022 року (дату звернення до суду) згідно офіційного курсу гривні до долара США становить 56600 гривень, а також 3300 гривень. Відповідно до ст.. 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка складається з встановленого індексу інфляції та 3 процентів річних від простроченої суми складає 3643 грн. та розраховується наступним чином: 3% річних за 2020 р. (3х59900х323)/365/100=1590; 3% річних за 2021 (3х59900х365)/365/100=1797 грн.; 3% річних за 2022р (3х59900х52)/365/100=256. Таким чином загальна сума заборгованості станом на 21.02.2022 року відповідно становить 63543 гривень. Позивач направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об`єктивно встановлено, що 11 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно з умовами вказаного договору, відповідач отримав від позивача суму грошових коштів у розмірі 2000 доларів США та 3300 гривень, строком до 12 лютого 2020 року . Свої зобов`язання [PERSON] не виконав. Згідно з нормами ст. 1046 та ст. 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). В судовому засіданні судом встановлено, що в порушення умов договору позики [PERSON] не повернув [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, що станом на 21 лютого 2022 року (дату звернення до суду) згідно офіційного курсу гривні до долара США становить 56600 гривень, а також 3300 гривень. Також з відповідача підлягають стягненню 3643 гривні - 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Всього стягнути 63543 гривні. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved