Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) на час навчання та до досягнення нею двадцяти трьох років, починаючи з дня подання позовної заяви. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час вона є студенткою ІІ курсу денної форми здобуття освіти за регіональним замовленням за спеціальністю 012 Дошкільна освіта в комунальному закладі вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Позивач також зазначає, що відповідач має постійну роботу, а тому має реальну змогу сплачувати аліменти в розмірі, заявленому нею. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст.19, п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження малозначні справи, в тому числі - справи про стягнення аліментів. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Ухвалою судді від 06.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. (а.с.14-15). Відповідно до розписки, копія ухвали отримана позивачкою 06.04.2022 року, а відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія ухвали з позовом та додатками до нього отримані відповідачем 15.04.2022 року (штрих-кодовий ідентифікатор - № 4902000764882). (а.с.16,22). Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПКУ, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України, відповідачем подано не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. 22 вересня 2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис № 560. (а.с.10). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 07.04.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис № 394. (а.с.9). 25 травня 2012 року на підставі рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відміткою у свідоцтві про одруження. (а.с.10). 08 червня 2013 року позивачка повторно уклала шлюб з [PERSON] , змінивши прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Повнолітня [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми здобуття освіти за регіональним замовленням за спеціальністю 012 Дошкільна освіта в комунальному закладі вищої освіти «Дніпровська академія неперервної освіти» Дніпропетровської обласної ради» для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра, що підтверджується даними довідки від 25.01.2022 за вих. № 118. (а.с.11). В матеріалах справи також наявна довідка від 06.08.2018, видана регіональною філією «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» структурного підрозділу «Дніпровське локомотивне депо», відповідно до якої [PERSON] , починаючи з 15.07.2002 року працює в даному підприємстві на посаді машиніста тепловоза дільниці експлуатації локомотивів. (а.с.12). Повнолітня дитина [PERSON] , на утримання якої позивач просить стягувати аліменти, проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується даними довідки від 12.04.2022 за вих. № 51/7, виданої Оленівським старостинським округом № 7. (а.с.21). Статтею 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. В Постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Зазначені норми не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує доходи платника аліментів, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 05 квітня 2022 року, на період навчання доньки, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, в порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню із відповідача на користь держави судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. від сплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial