Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

22 лютого 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, в особі представника за довіреністю Піндура М.М., посилаючись на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 206932, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 61356,89 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. 12.11.2021 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67495680 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу в розмірі 61356,89 гривень на підставі виконавчого напису № 206932, виданого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. У вказаному виконавчому написі №206932 від 22.06.2021 зазначено, що стягнення заборгованості з позивача було здійснено на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», якому Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу б/н від 08.02.2021 за кредитним договором №018/2147380-СК від 23.12.2015, укладеним між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником пропущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.02.2021 по 26.05.2021. Сума заборгованості за кредитним договором №018/2147380-СК від 23.12.2015 становить 60856,89 гривень, з яких: 18798,72 гривень заборгованість за тілом кредиту; 42058,17 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача 500 гривень, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 61356,89 гривень. Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не є безспірною. Так, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17.02.2021 у справі №377/710/20 за позовом АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №018/2147380-СК від 23.12.2015 встановлені обставини, зокрема, щодо строків позовної давності, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ( ч.4 ст. 82 ЦПК України). У рішенні суду зазначено, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 25.01.2017 і у нього утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього 01.12.2020, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього платежу. Позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом позовної давності як за основними так і за додатковими позовними вимогами. Оскільки стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Нотаріус вчинив виконавчий напис 22.06.2021 всупереч ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Будь які письмові угоди, на яких міститься підпис позивача, про збільшення строку позовної давності відсутні. Тобто, починаючи з січня 2017 року права кредиторів порушені за кредитним договором, але за вчиненням виконавчого напису звернулися лише у червні 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Нарахування відсотків, передбачених договором після закінчення кредитного договору, а саме з 08.02.2021 по 26.05.2021 є безпідставним. Позивач будь-якої вимоги про усунення порушень по кредитному договору не менше, як за 30 днів до вчинення виконавчого напису не отримував від відповідача про порушення кредитних зобов`язань, чим позбавив позивача права оскаржити вимоги у судовому порядку або виставити письмові заперечення кредитору. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченого пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпунктом 3.2. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно» (крім випадку, передбаченого п. 11 цього Переліку (щодо стягнення за іпотечними договорами), для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адімністративного суду м.Києва від 07.11.2016 скасовано. Визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття\~постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд України у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виконавчий напис вчинено нотаріусом 22.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14. Нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №018/2147380-СК від 23.12.2015 не було посвідчено нотаріально. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосував не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі. Пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на п. 92-95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Ухвалою судді від 24 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22 березня 2022 року. Також задоволено клопотання позивача в особі його представника за довіреністю Піндура М.М. про витребування в Славутицького міського суду Київської області для огляду в судовому засіданні цивільної справи №377/710/20, провадження № 2/377/59/21, за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді від 24 лютого 2022 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та зупинене стягнення у виконавчому провадженні №67495680, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі виконавчого напису нотаріуса №206932, виданого 22.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 22 березня 2022 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 19 травня 2022 року. Ухвалою суду від 19 травня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 02 червня 2022 року на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України. У призначене судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання позивача в особі представника за довіреністю Піндура М.М., в якому він просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач свого представника повторно в судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки його представника суд не повідомив. 01 червня 2022 року від представника відповідача за довіреністю адвоката Бовгиря О.П. до суду надійшов відзив, поданий з порушенням вимог ст. 178 ЦПК України, оскільки до нього не додано доказів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи, а тому за правилами ч.9 ст. 83 ЦПК України, суд не бере його до уваги. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал О.О. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.128-130 ЦПК України. За наявності\~умов,\~передбачених ст.ст.280-282\~ЦПК України,\~відповідно до\~ухвали суду\~від 02\~червня 2022\~року,\~суд ухвалив\~заочне рішення\~у справі, оскільки позивач в особі представника за довіреністю Піндура М.М. не заперечував проти такого вирішення справи, відповідач у справі належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання та повторно не направив свого представника в судове засідання без повідомлення причин, відзив на позов з дотриманням вимог, передбачених ст.178 ЦПК України, до суду не подав. Клопотання про відкладення розгляду справи та заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не надходили. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 377/710/20, (П№2/377/59/21), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено з матеріалів справи, що 23 грудня 2015 року [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» було подано заяву-договір № 018/2147380-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) Кредитна картка «Класична». Підписанням цієї Заяви-договору на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки [PERSON] : 1. Акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tascombank.com.ua, на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та беззастережно приєднався до умов Договору (з усіма змінами та доповненнями, які відбулися протягом дії цієї Заяви-договору); 2. Просив банк відкрити поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів на його ім`я та оформити платіжну картку; 3. Просив банк встановити йому на його поточний рахунок у гривні кредитний ліміт в рамках кредитного продукту «Кредитна картка «Класична» для здійснення операцій за рахунком, сума яких перевищує залишок коштів на рахунку, в межах якого він має право здійснювати операції за рахунок наданого банком кредиту та здійснювати у відповідності до\~статті 1069 Цивільного кодексу України\~кредитування рахунку в розмірі та на умовах згідно інформації, наведеної у цій Заяві-договорі, та на умовах, визначених Договором, при цьому зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, згідно умов Договору. Позивач погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір ліміту, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту, що надаються йому у зв`язку з обраним пакетом послуг, кредитним продуктом і приєднанням до Договору шляхом підписання цієї заяви-договору, встановлюється відповідно до умов Договору та залежить від типу обраного ним пакету послуг та кредитного продукту. Остаточне рішення щодо встановлення кредитного ліміту приймається банком і банк має право відмовити у встановленні кредитного ліміту без пояснення причини. Підписання даної заяви свідчить про його пряму і безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктами 4-5 вказаної заяви-договору [PERSON] підтвердив, що дана заява-договір є невід`ємною частиною Договору, а також, що він ознайомлений із змістом цієї Заяви-договору, Договору зі всіма додатками до нього та повністю з ними згоден, умови Заяви-договору та Договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них відсутні. Пунктом 1 розділу 2 Заяви-договору визначено, що строк дії Кредитного ліміту за цією заявою-договором становить 365 днів з моменту повідомлення банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому, після закінчення зазначеного періоду, строк дії Кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків: якщо банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту; направлення клієнтом до банку письмової заяви про відмову від користування лімітом кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку. У пункті 2 розділу 2 Заяви-договору зазначено, що ця Заява-договір оформлена (заповнено та підписано) у двох примірниках, по одному для клієнта та для АТ «ТАСКОМБАНК» і є документом, що підтверджує відкриття поточного рахунку № [NUMBER] у валюті\~- гривні відповідно до тарифного плану «Кредитка 2625», операції за якими можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів, оформлення банківської платіжної картки. Крім того, 23 грудня 2015 року [PERSON] подав до АТ «ТАСКОМБАНК» заяви: про відкриття поточного рахунку, операції за якими можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів; на випуск електронного платіжного засобу за тарифним планом кредитка 2625, вид електронного платіжного засобу MasterCard Debit Unembossed, кредитний ліміт 18513, та заповнив картку із зразками підпису. Також, 23 грудня 2015 року [PERSON] було підписано Додаток № 1 «Умови надання та обслуговування кредитної лінії» до Заяви-договору № 018/2147380-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту) від 23.12.2015, з яких вбачається, що: кредитна лінія надається на споживчі цілі фізичним особам; строк дії ліміту кредитної лінії - 365 днів з автоматичною пролонгацією на такий самий строк; форма- кредитування -встановлення на поточний рахунок ліміту кредитної лінії; розмір ліміту кредитної лінії становить від 1000 до 100000 гривень; реальна процентна ставка\~77,14 %; проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком виходячи з щоденного залишку заборгованості за основним боргом протягом всього строку користування кредитними коштами (лімітом кредитної лінії), починаючи з дня виникнення заборгованості за основним боргом ( включаючи цей день) по день повного погашення заборгованості за основним боргом ( не включаючи цей день), виходячи з розрахунку по схемі «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та фактична кількість днів у році; порядок повернення заборгованості за кредитною лінією - щомісячна сплата суми обов`язкового мінімального платежу, розмір, порядок сплати та складові якого визначаються у тарифах; сплата заборгованості відбувається шляхом договірного списання з поточного рахунку. Відповідно до платіжного доручення від 23.12.2015, копія якого міститься у матеріалах цивільної справи №377/710/20, П№2/377/59/21, [PERSON] перерахував ПАТ «ІДЕЯ БАНК» грошові кошти в розмірі 18513,00 гривень на погашення кредиту F94.298.70149 від 27.08.2015. У матеріалах цивільної справи №377/710/20, П№2/377/59/21, також міститься Витяг з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно з п. 8.1. Витягу з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, в рамках укладеного з клієнтом договору, банк встановлює клієнту кредитний ліміт кредитної лінії, відповідно до умов договору. Пунктом 8.1.14 Витягу з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб визначено, що клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або недозволеним овердрафтом за ставками, які зазначені у тарифах. Проценти за користування кредитною лінією та/або недозволеним овердрафтом нараховуються банком у валюті поточного рахунку з використанням платіжної картки щоденно, на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт), з урахуванням пільгового періоду. Як вбачається з п. 8.1.18 Витягу з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», погашення заборгованості за поточним рахунком з використанням платіжної картки з встановленою кредитною лінією здійснюється шляхом внесення на поточний рахунок з використанням платіжної картки готівкових коштів або шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок з використанням платіжної картки. За змістом пункту 8.1.19 Витягу з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК клієнт зобов`язаний щомісячно до 16:00 години за Київським часом 25 числа кожного місяця, або до 16:00 години за Київським часом іншої дати, яка передбачена Тарифами/умовами відповідного сервісу з розстрочки платежу, сплачувати (забезпечувати на поточному рахунку з використанням платіжної картки) суму обов`язкового мінімального платежу, який включає суму обов`язкового рівного платежу, складові якого визначаються у тарифах. Сума обов`язкового мінімального платежу, що підлягає погашенню, вказується у виписці. Відповідно до п. 8.1.22 Витягу з Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК, у випадку часткового/ повного непогашення суми обов`язкового мінімального платежу в термін, визначений цими правилами та договором, заборгованість, що виникла на поточному рахунку з використанням платіжної картки, вважається простроченою з наступного дня після настання строку платежу та на неї нараховуються штрафні санкції у розмірі, встановленому тарифами та/або договором. Згідно з копією картки № [NUMBER] , яка міститься у матеріалах цивільної справи №377/710/20, строк дії цієї картки листопад 2018 року. Із виписок по особовому рахунку [NUMBER] за період з 23.12.2015 по 22.01.2021, копії яких містяться у матеріалах цивільної справи №377/710/20, П№2/377/59/21, вбачається, що 23.12.2015 відбулося перерахування коштів за кредит в сумі 18513,00 гривень; 13.01.2016 - зарахування коштів у сумі 807,00 гривень; 24.02.2016 погашення кредиту в сумі 1397,00 гривень; 22.03.2016-зарахування коштів в сумі 100,00 гривень; 22.03.2016 зарахування коштів в сумі 1235,00 гривень; 22.04.2016 погашення кредиту в сумі 1372,00 гривні; 24.05.2016 погашення кредиту в сумі 1332,65 гривень; 08.06.2016-зарахування коштів в сумі 40,00 гривень; 24.06.2016- погашення кредиту в сумі 267,00 гривень; 29.06.2016 погашення кредиту в сумі 1306,84 гривні; 25.07.2016- погашення кредиту в сумі 56,28 гривень; 25.07.2016-погашення кредиту в сумі 1300,00 гривень; 04.11.2016-погашення заборгованості за кредитом в сумі 1081,48 гривень; 04.11.2016 зарахування коштів в сумі 1524,00 гривень;04.11.2016-погашення кредиту в сумі 4385,00 гривень; 28.12.2016 погашення кредиту в сумі 370,25 гривень; 28.12.2016-погашення кредиту в сумі 1397,00 гривень. Згідно з рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 лютого 2021 року у справі №377/710/20, П№2/377/59/21, за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 23 березня 2021 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено. Як вбачається з матеріалів цивільної справи №377/710/20, П№2/377/59/21, та вказаного рішення суду, представник АТ «ТАСКОМБАНК» за довіреністю просив стягнути з [PERSON] заборгованість за заявою-договором № 018/2147380-СК від 23.12.2015, що становить 57917,36 гривень та складається із: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченої) -18798,72 гривень; заборгованості за відсотками ( в т.ч. простроченої)- 31486,82 гривні; заборгованості по комісії ( в т.ч. простроченій) - 6431,82 гривні; нарахованого штрафу в сумі 1200 гривень. Судом було встановлено із виписок по особовому рахунку [NUMBER] за період з 23.12.2015 по 22.01.2021, що останній платіж за погашення кредиту [PERSON] здійснено 28.12.2016, хоча строк дії картки до листопада 2018 року, проте з аналізу проведених розрахунків по особовому рахунку [PERSON] останній платіж 28.12.2016, при цьому строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця до 25 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Тобто [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 25.01.2017 і у нього утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до нього відповідно до поштового штампу на конверті 01.12.2020, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом позовної давності як за основними, так і за додатковими позовними вимогами, оскільки стаття 226 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за № 206932, вчиненим 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, запропоновано стягнути з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 09806443, відступлене право вимоги на підставі Договору факторингу б/н від 08.02.2021 за кредитним договором № 018/2147380-СК від 23.12.2015, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором №018/2147380-СК від 23.12.2015 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] за період з 08.02.2021 по 26.05.2021 включно суму у розмірі: 18198,72 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 42058,17 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 61356,89 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. 12 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем на підставі вказаного виконавчого напису було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 67495680. 10 грудня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем у даному виконавчому провадженні винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадах. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою ст.1\~Закону\~України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції\~України\~22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону\~України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно із статтею\~87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частинами 1, 2 статті 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50\~Закону\~України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Проте, докази отримання [PERSON] вимоги кредитора про усунення порушень відповідачем не надані. Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 08.02.2021 по 26.05.2021 стягнуто заборгованості за кредитним договором № 018/2147380-СК від 23.12.2015 у загальному розмірі 60256,89 гривень, з якої: 18198,72 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 42058,17 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією. Також стягнуто плати за вчинення виконавчого напису. Загальна заборгованість [PERSON] становить 61356,89 гривень. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 377/710/20, П№ 2/377/59/21, встановлено, що 03.12.2020 Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за заявою договором № 018/2147380-СК від 23.12.2015 станом на 27 грудня 2019 року в розмірі 56917, 36 гривень. Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 лютого 2021 року у даній справі, яке набрало законної сили 23 березня 2021 року, у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку із спливом позовної давності як за основними так і додатковими позовними вимогами. Враховуючи те, що в цивільній справі №377/710/20, П№2/377/59/21, Акціонерне товариство «Таскомбанк» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №018/2147380-СК від 23.12.2015, зокрема, за тілом кредиту -18798,72 гривень, за відсотками 31486,82 гривень, за комісією -6431,82 гривні, станом на 27 грудня 2019 року, у стягненні якої, в тому числі, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 лютого 2021 року було відмовлено у зв`язку із спливом строку позовної давності як за основними, так і додатковими позовними вимогами, та в оспорюваному виконавчому написі запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором, за період з 08.02.2021 по 26.05.2021, в тому числі: за тілом кредиту -18798,72 гривні, за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 42058,17 гривень, то виникає обґрунтований сумнів, що вказана в оспорюваному виконавчому написі заборгованість за тілом кредиту, нарахованими та несплаченими процентами і комісією виникла в період з 08.02.2021 по 26.05.2021, а також чи взагалі існувала вказана заборгованість в такому розмірі на період часу, що зазначений у виконавчому написі, та чи не пропущено строк позовної давності відносно щомісячних платежів, які складають суму заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості із зазначенням руху коштів за вказаний у виконавчому написі період відповідачем не наданий. Також, суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про відступлення прав вимоги відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» на підставі Договору факторингу б/н від 08.02.2021 за кредитним договором № 018/2147380-СК від 23.12.2015, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за кредитом в розмірі 60256,89 гривень, з якої: 18198,72 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 42058,17 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, яка вказана у виконавчому написі нотаріуса, є спірною. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662, в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у виконавчому написі від 22 червня 2021 року №206932 послався на пункт постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним. У той же час підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції\~України\~від 22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~ змін\~до\~переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих \~написів\~\~нотаріусів» №\~662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Установлені судом обставини свідчать, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Наданий нотаріусу кредитний договір № 018/2147380-ск від 23.12.2015, укладений між ПАТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] не посвідчений нотаріально, а тому не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, зареєстрований в реєстрі за №206932 від 22.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 018/2147380-СК\~від 23.12.2015 в розмірі 60856,89 гривень та за вчинення виконавчого напису 500,00 гривень, усього на суму 61356,89 гривень, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого звільнений позивач на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви в сумі 992,40 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 496,20 гривень, всього на загальну суму 1488,60 гривень. Клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомога позивачем не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved