Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

04 травня 2022 року позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій зазначила, що вона з відповідачем 17 лютого 2021 року зареєструвала шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейна життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння у сім`ї, вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Син проживає разом з нею. Відповідач працює неофіційно та має нерегулярний мінливий дохід, під час спільного проживання він повністю забезпечував сім`ю. Вона не може на даний час працювати, оскільки доглядає за дитиною, фінансову допомогу їй надають її батьки. Позивач просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3000 гривень, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином трьох років. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не прибула, направила до суду письмову заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги частково змінила, просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 2000 гривень щомісячно. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 3000 гривень, оскільки має двох малолітніх дітей від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день він офіційно працевлаштований та по можливості допомагає обом сім`ям. Просить суд переглянути суму, яку просить стягнути позивач. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що змінені позовні підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2021 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №67, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Подружжя [PERSON] від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що слідує з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] . З довідки №362 від 27.04.2022 року, виданої виконкомом Новопавлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, слідує, що [PERSON] зареєстрована та фактично проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , її чоловік [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Згідно частини 1, частини 4 статті 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно частини 1 статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і враховуючи відсутність в позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В постанові по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] , знаходиться на її утриманні, позивач не працює, доглядає за сином. Враховуючи, що відповідач являється працездатною та офіційно працевлаштованою особою, таким чином суд приходить до переконання, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] трьох років. За таких обставин, суд виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, приходить до висновку, що змінені позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини підлягають задоволенню в сумі 2000 гривень, оскільки позивач має право на утримання від відповідача до досягнення спільною дитиною трирічного віку, а відповідач має можливість сплачувати такий розмір аліментів та він не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України та у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved