Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому вказує, що 13.05.2021 року головним державним виконавцем Драбівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Михлик О. В. відкрито виконавче провадження № 65395190 на примусове виконання виконавчого напису №6301 від 08.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінпром маркет» (код ЄДРПОУ 43311346), якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877) відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №250121ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35465907), відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» (код ЄДРПОУ 40489610) на підставі Договору факторингу №021118 від 02.11.2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1-20180425-33253 від 25.04.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнес капітал» та [PERSON] , в тому числі: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією у розмірі 8535,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є спірним, вчиненим з порушеннями вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, без отримання письмових доказів законності такої вимоги в частині стягнення та наявності безспірності стягуваної заборгованості. Оскільки, Позивачу невідомі обставини, за яких Відповідач набув підстави вважати, що має право стягувати з нього заборгованість, в тому числі ту, яка стягується за вказаним вище виконавчим написом. У позові звертається увага на те, що ні Відповідач, ні приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є. М. не зверталися до Позивача з приводу наявності підстав для безспірного списання заборгованості та погодження суми заборгованості. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не витребував у стягувача жодних доказів безспірності вимог. Такими діями Відповідача Позивач був фактично позбавлений можливості бути вчасно проінформований та можливості або вимоги відповідача оспорити. У зв`язку із цим просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №6301, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем від 08.02.2021 року про стягнення із [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , невиплаченої на користь ТОВ «Фінпром маркет», код ЄДРПОУ 43311346, заборгованості у сумі 11585,00 гривень. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЕДРПОУ: 43311346, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. До суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, згідно якої відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 454,00 грн, за подання позовної заяви, та 227,00 грн. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Драбівський районний відділ державної виконавчої служби Централізованого міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнав позов, таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд задовольняє позовні вимоги. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що у справі відсутні докази понесених позивачем дійсних витрат на правничу допомогу, або те що він має їх понести в майбутньому в розмірі 11585,00 грн, суд відмовляє в проханні стягнення витрат на правничу допомогу. При цьому, суд звертає увагу, що наявність витягу з договору про надання правової допомоги не підтверджує суму витрат понесених позивачем на правничу допомогу, оскільки не містить таких даних, також не вбачається, що цей договір має відношення до даної справи, а інших доказів суду не надано. Крім того, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову до початку слухання справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, від 22.02.2012, №296/5, ст.ст. 4,12,81, 142, 263-268 ЦПК України суд,-

Outcome: approved