Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Коваль Лариса Миколаївна звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, відповідно до вимог якої просила: -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб"на користь [PERSON] заборгованість з заробітної плати за період з 01.02.2020 року по 11.11.2020 року у сумі 48109,92 грн. -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] вихідну допомогу при звільненні у сумі 5099,42 грн, -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] компенсацію за невикористану щорічну відпустку, що становить 4863,22 грн., -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] середній заробіток за час непроведення розрахунку при звільненні за період з 11.11.2020 року по 11.03.2021 року у розмірі 25497, 10 грн., -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., -стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] , понесені нею судові витрати з надання правничої допомоги, -зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" сплатити з нарахованого доходу [PERSON] до бюджету відповідні суми податку ан дохід, військового збору та єдиного соціального внеску. -застосувати негайне виконання судового рішення щодо стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Яготинхліб" на користь [PERSON] , заборгованості з заробітної плати за один місяць. Стверджувала, що вона у період з 15.01.2019 року по 11.11.2020 року працювала на посаді екпедитора ТОВ "Яготинхліб", що підтверджується записами трудової книжки. З 01.01.2020 року по дату звільнення з роботи їй нараховуваласьзаробітна плата у розмірі 5180,00 грн., щомісячно, що підтверджується довідкою ПФУ - індивідуальні відоморсті про застраховану особу від 18.03.2021 року. 11.11.2020 року її було звільнено з роботи за скороченням штату відповідно до наказу № 45-к від 18.03.2020 року. Після звільнення вона перебувала на обліку в Яготинській районній філії Київського обласного центру зайнятості. Підставою звернення до суду стало, те що відповідач не провів з нею при звільненні повний розрахунок по заробітній платі за період з лютого по жовтень2020 року, не сплатив відповідні суми податку на доходи та не відрахував до ПФУ відповідні суми ЄСВ, не виплатив вихідної допомоги, не сплатив компенсацію за невикористану відпустку. Крім того, відповідач не надавдовідки про її середній заробіток, що спричинило нарахування їй допомоги по безробіттю, виходячи не з фактичного розміру її заробітку, а з мінімальної заробітної плати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючого суддю [PERSON] Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 06.04.2021 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 114 від 27.09.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з відставкою судді [PERSON] , згідно рішення Вищої ради правосуддя, зроблено повторний розподіл справи та призначено головуючого суддю Кисіль О. А. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 29.09.2021 дану справу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позиваи підтримав позовні вимоги та викладене в позові. Предстанвик відповідача та відповідач повторно в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Представник відповідача відзив на позов не подав. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових правовідносинах з 15.01.2019 року по 11.11.2020. З дослідженої копії трудової книжки позивачки серії [NUMBER] , копії паспорта (а. с. 7-11) вбачається, що [PERSON] : 15.01.2019 прийнята на посаду експедитора ТОВ "Яготинхліб", 11.11.2020 звільнена з посади за скороченням штату. Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 19.03.2021 року № 6109 вбачається, що [PERSON] у період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року отримала заробітну плату 2797, 20 грн, та нарахування 15540 грн., а також соціальні виплати в розмірі 64, 52 грн. (а.с.12-13). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу, вбачається що з лютого 2020 року по грудень 2021 року внески не сплачувалися (а.с.14). Так, з інформації про ТОВ "Яготинхліб" вбачається, що ТОВ знаходиться в стані припинення діялності з 11.09.2020 року (а.с.15). З відомостей на виплату грошей вбачається, що [PERSON] ТОВ "Яготинхліб" було виплачено кошти за листопад у сумі 4525,60 грн. (а.с.27), за жовтень 2020 року - в сумі 4169,90 грн.(а.с. 28), за вересень 2020 року - 4169, 90 грн. (а.с.29), за серпень 2020 року - в сумі 3780,79 грн. (а.с.30), за липень 2020 року - в сумі 4169,90 грн., (а.с.31). З наказу № 45-К від 11.11.2020 року [PERSON] , звільнено у звязку із скороченням штату, та відповідно до якого потрібно провести повний розрахунок за невикористану відпустку за період роботи з 01.07.2018 року по 11.11.2020 року. (а.с.32). Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за вес Згідно ст.110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст.44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вище викладене, а також з врахуванням проведених виплат заробітної плати позивачу та враховуючи виникнення вимушених змін у житті позивача на грунті скрутного матеріального становища, тому з врахуванням вище викладено, та оцінюючи в сукупності докази з врахуванням глибини моральних страждань позивача, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та ступеня його моральних страждань на протязі певного часу, оскільки в його житті відбулися вимушені зміни та порушився його звичайний ритм життя, і стан матеріального становища, яке відбулося через невиплату при звільненні виплат передбачених КЗпП України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з виплатою моральної шкоди в розмірі 10000 гривень. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі судового збору сплаченого позивачем та витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial