Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

у січні 2022 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивує тим, що 10 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі вони разом з відповідачем придбали квартиру за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було оформлене за відповідачем. Просила суд ухвалити рішення, яким здійснити розподіл майна, визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та Ѕ частину за відповідачем та сянути з останнього судові витрати. 25 січня 2022 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недоплатою судового збору та надано позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення даної ухвали. 28 січня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 31 травня 2022 року. 31 травня 2022 року до суду позивач не з`явилась, направила на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні визнав заявлені стороною позивача вимоги, просив позов задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 2007 року. 29 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно, а саме: - визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - визнати за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнав. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить відповідачу, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 4 грудня 2013 року (а.с.26). Вбачається, що [PERSON] придбав квартиру, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, квартира [ADDRESS] підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав суд стягує з останнього на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved