Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки [PERSON] . Позивачка [PERSON] 26.01.2022 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 1323), в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку у розмірі ј частини з усій його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до досягнення зазначеною дочкою повноліття. Також просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на себе у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до досягнення їх з відповідачем [PERSON] малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Ставить питання про забезпечення негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Позов обґрунтовано тим, що 06.06.2017 року зареєстровано шлюб між сторонами у справі, за час перебування в котрому у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою [PERSON] й перебуває на її утриманні. Позивачка [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатний, має достатньо коштів і можливість надавати грошову допомогу, а тому може сплачувати аліменти на їх малолітню дочку у визначеному законом розмірі, а саме у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання до суду цієї позовної заяви, й до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] також зазначає, що на даний час вона не працює, так як доглядає малолітню дочку. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за малолітньою дочкою, вона не має, а відповідач [PERSON] добровільно не надає їй матеріальної допомоги на своє утримання, хоча, знову ж-таки, має таку можливість. Враховуючи своє вкрай скрутне матеріальне становище та неможливість на даний час одній утримати малолітню дочку, позивачка [PERSON] була змушена звертатись до суду із даним позовом, в котрому окрім стягнення на свою користь аліментів на малолітню дочку також просить стягувати аліменти на себе у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дати подання цієї позовної заяви до суду, і до досягнення їх з відповідачем [PERSON] малолітньою дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] . Відтак, позивачка [PERSON] просить на підставі статей 77, 79, 84, 150, 180-184, 191 СК України свій позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на малолітню дитину та на дружину до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку не подав. Заяви та клопотання учасників справи. Позивачка [PERSON] 26.01.2022 року, скориставшись канцелярією, подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області клопотання (зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 1330), у котрому просить проводити розгляд даної справи за її відсутності, свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у дані справі не заперечує. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.02.2022 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який у цьому позові не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 15.04.2022 року о 12:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 15.04.2022 року судовий розгляд цієї справи відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду даної справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 20.05.2022 року о 09:45 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 20.05.2022 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, проте у таке судове засідання не з`явилися та не забезпечили явки своїх уповноважених представників. Судом було задоволено клопотання позивачки [PERSON] про розгляд даної справи за її відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати заочний судовий розгляд даної справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України,\~кожна особа\~має право\~у порядку,\~встановленим цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів,\~а суд,\~здійснюючи правосуддя,\~захищає права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] та їх з відповідачем [PERSON] малолітньої дочки за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру, причетність до порушення таких їх прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Так,\~судом встановлено,\~що06.06.2017 року між сторонами у справі виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області 06.06.2017 року у відповідності до актового запису за № 4 (копія міститься у справі, а. с. 4). За час перебування у зазначеному шлюбі у сторін у справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою. У свою чергу свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим Болехівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 28.08.2020 року (копія міститься у справі, а. с. 3), стверджується, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Судом також встановлено, що малолітня дочка сторін у справі з народження проживає з позивачкою [PERSON] за її фактичним місцем проживання по [ADDRESS] , а також перебуває на її утриманні. При цьому, позивачка [PERSON] користується пільгами, встановленими законодавством України для осіб з інвалідністю І-ої групи, у зв`язку з чим їй призначена відповідна державна соціальна допомога з 29.07.2015 року довічно, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Моршинської міської ради 29.07.2015 року (копія міститься у справі, а. с. 8). У свою чергу відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, зокрема живе із тимчасових заробітків, у тому числі й за кордоном. Належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] , незважаючи на отримання доходу, надає кошти на утримання своєї дружини, з якою проживає їх малолітня дитина, а також на утримання цієї дитини, або ж хоча б якось їм обом матеріально допомагає, як і доказів того, що на утриманні відповідача перебувають ще й інші малолітні чи неповнолітні діти, або ж непрацездатні особи, відповідачем [PERSON] не надано та судом не здобуто. У той же час судом встановлено, що у зв`язку з доглядом за малолітньою дочкою, якій станом на дату звернення до суду із даним позовом, як і станом на дату ухвалення рішення у цій справі, менше трьох років, як і наявності в позивачки [PERSON] інвалідності І-ої групи, остання не має змоги працювати і утримувати себе. Доказів працевлаштування позивачки матеріали справи також не містять. Норми та джерела права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей та їх матерів до досягнення дітьми трирічного віку, зокрема, щодо стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та\~Конвенцією про права дитини 1989 року, котрі є частинами національного законодавства України, а також Законом України «Про охорону дитинства». Згідно із\~ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини 1989 року встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крм того, особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частин 1, 2\~ст.\~179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом\~статей 180, 181 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання\~батьками обов`язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі:стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст.182 СК України). Відповідно до положень\~ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень\~ст. 183 СК України. В силу ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~\~ Висновок суду за результатами заочного розгляду справи. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою, то на зазначеного відповідача покладений обов`язок утримувати свою малолітню дочку до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що позивачка [PERSON] здійснює догляд за їх з відповідачем [PERSON] вказаною малолітньою дочкою, якій ще не виповнилося три роки, як і наявність у позивачки [PERSON] встановленої їй з дитинства інвалідності І-ої групи, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й малолітню дочку. Крім того, принципове положення законодавця у спірних правовідносинах полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає малолітня дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У свою чергу, доказів того, що відповідач [PERSON] як чоловік-батько не має змоги надавати позивачці [PERSON] як дружині-матері, з якою проживає малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги до досягнення цією дитиною трьох років, матеріали даної справи не містять, а, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися. Тому суд, при встановленні розміру аліментів у межах пред`явлених позовних вимог враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки [PERSON] , стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] як платника аліментів, а також те, що у добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони у справі не вирішили, та, виходячи з принципу справедливості, розумності, а також з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача [PERSON] та його нестабільного й мінливого місячного заробітку (доходу), суд дійшов висновку про задоволення позову у наведеній частині. Зокрема,\~оскільки доводів\~про неможливість\~у повному\~обсязі надавати\~матеріальну допомогу\~позивачці [PERSON] \~відповідач [PERSON] \~суду не\~надав,\~а тому\~є усі\~підстави для\~стягнення з\~нього аліментів\~на зазначену\~позивачку як\~дружину,\~з якою\~проживає дитина,\~до досягнення\~їх малолітньою\~дочкою [PERSON] ,\~ [INFO] , трьох років, у твердій грошовій сумі, з урахуванням мінливого та нестабільного щомісячного доходу відповідача [PERSON] , у тому розмірі, про котрий просить позивачка [PERSON] , тобто по 700 грн. щомісячно. З огляду на вказане, слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на неї у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 26.01.2022 року, і до досягнення їх малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Щодо визначення розміру аліментів на малолітню дочку сторін у справі [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає, що будь-які докази на підтвердження поганого стану здоров`я відповідача [PERSON] чи наявності в нього на утриманні інших малолітніх, неповнолітніх дітей, або ж непрацездатних членів сім`ї, у матеріалах цієї відсутні. Судом також не здобуто також доказів з приводу наявності у сторін у справі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, або ж придбання ними нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відтак, враховуючи обставини, які мають значення при визначенні розміру згаданих аліментів, а також беручи до уваги волю позивачки [PERSON] як особи, на чию користь будуть стягуватися аліменти на малолітню дитину, суд вважає за необхідне та можливе стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на їх малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у частці від заробітку (доходу) у розмірі ј частини з усіх його видів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня\~пред`явлення\~цього позову,\~тобто з 26.01.2022 року, і до досягнення зазначеною дочкою повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з огляду на що позовні вимоги у наведеній частині також підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із двома вимогами майнового характеру (про стягнення аліментів на малолітню дитину та про стягнення аліментів на дружину до досягнення малолітньою дитиною трирічного віку) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на виконання вимог частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі по 992 грн. 40 коп., а всього 1\~984 грн. 80 коп., слід стягнути з відповідача [PERSON] у дохід держави. Доказів понесення сторонами у справі інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved