Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах дитини [PERSON] , звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування позову зазначив наступне. На профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Дитина взята на облік у зв`язку із листом поліції про ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Останнім місцем навчання дитини була Запорізька загальноосвітня школа № 66, з якої він відрахований, після чого, більше року ніде не навчався, був без догляду матері, скоював правопорушення (крадіжки). Дитина проживала разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, двічі здійснювались виходи за місцем проживання дитини, у тому числі з Запорізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за попередньою домовленістю з матір`ю, проте жодного разу потрапити до помешкання не виявилось можливим. 05.02.2021 [PERSON] на прийомі у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, пообіцяла звернутися до інклюзивно-ресурсного центру для вирішення питання влаштування сина на навчання, проте обіцяного не виконала. 03.09.2021 на прийомі у відділі по району, мати дитини написала пояснення, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина, наполягала на його влаштуванні до центру реабілітації дітей та залишила його у відділі по району, після чого він був доставлений працівниками поліції до КЗ «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. З [PERSON] проведено бесіду, у ході якої вона не заперечувала проти позбавлення матері батьківських прав, про що написала заяву від 03.09.2021. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина, відносно неї неодноразово (12.01.2021, 22.01.2021 та 03.02.2021) складалися протоколи за ст. 184 КУпАП, та накладалось адміністративне стягнення у вигляді попередження, відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2021 у вигляді штрафу відповідно до постанови суду від 12.03.2021. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району 27.10.2021. При спробі запросити матір на засідання комісії її контактний номер на дзвінки не відповідав. За підсумками засідання, враховуючи наявні документи по справі, думку [PERSON] , її свідоме та злісне ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина, що призвело до скоєння дитиною правопорушень, бездоглядності, не відвідання Віктором школи, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] . [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не створила належних умов для проживання та виховання дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Позивач посилаючись на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини [PERSON] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх сукупних доходів, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року відкрито провадження у справі за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах дитини [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 25.01.2022 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, який діє в інтересах дитини [PERSON] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, до судового розгляду по суті. У судове засідання представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Панченко І.О. надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали цивільної справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд приходить до такого. Судом встановлено, що згідно подання Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 66 ЗМР від 13.01.2020, встановлено, що Адміністрація ЗОШ №66, порушила клопотання перед Вознесенівською С(У)СД щодо повернення неповнолітнього [PERSON] до навчально-виховного процесу. Також, провести роз`яснювальну роботу з батьками учня щодо необхідності одержання дітьми та підлітками повної загальної середньої освіти (а.с. 16, 17). Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 13.05.2020 за № 1145/03-В встановлено, що під час неодноразових виходів спеціалістів відділу соціальної роботи по Вознесенівському району за адресою: [ADDRESS] , потрапити до помешкання не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, було залишено контактну інформацію. Станом на 13.05.2020 члени родини [PERSON] до спеціалістів Центру не звертались. У зв`язку з чим, провести оцінку потреб членів родини [PERSON] неможливо (а.с. 20). Згідно повідомлення Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 66 ЗМР від 02.09.2020, встановлено, що [PERSON] не має результатів річного оцінювання, у зв`язку із невідвідуванням уроків, визнаний таким, що вибув із навчального закладу (а.с. 19). Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03.09.2021, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , залишений без догляду дорослих - [PERSON] , [INFO] , до відділу служби у справах дітей привела мати (а.с.11). Згідно письмового пояснення [PERSON] від 03.09.2021, встановлено, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її сина [PERSON] , не заперечує проти влаштування сина до Центру «соціально-психологічної реабілітації» (а.с. 13). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 03.09.2021 встановлено, що він заперечує проти позбавлення його матері [PERSON] батьківських прав по відношенню до нього, не хоче з матір`ю розлучатися та надалі хоче з нею мешкати (а.с. 15). Відповідно до листа повідомлення про влаштування та надання документів КП «Мирненський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР № 03-02/392 від 06.09.2021 встановлено, що неповнолітній [PERSON] потрапив до центру на підставі Акту органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я (а.с. 12). У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , відносно неї 12.01.2021, 22.01.2021 та 03.02.2021 складалися протоколи за ст. 184 КУпАП (а.с. 21-23). Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/342/21 від 25.02.2021 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] та призначено покарання у вигляді попередження (постанова набрала законної сили 09.03.2021) (а.с. 27-28). Згідно постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/1265/21 від 12.03.2021 протоколи серії ВАБ № 025891 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та серії ВАБ № 026937 за ч. 1 ст. 184 КУпАП об`єднанні в одне провадження за № 335/937/21, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП за невиконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (постанова набрала законної сили 23.03.2021) (а.с. 24-25). Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження умов проживання від 15.09.2021 та 27.10.2021, згідно до яких, жодного разу потрапити до помешкання не виявилось можливим (а.с. 9, 10). Отже, на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, перебуває неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинилась у складних життєвих обставинах, що підтверджується Наказом № 1032/1 від 27.10.2021 (а.с. 5). Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 375 (а.с. 8). Відповідно до інформації Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі від 04.11.2021 за № 535/21.13-151, зазначено, що державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (записано за вказівкою матері) (а.с. 8 з.с). Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району 27.10.2021 без присутності [PERSON] , оскільки остання на дзвінки не відповідала. За підсумками засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню неповнолітнього сина [PERSON] , передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, що підтверджується висновком № 01/01-33/0886 від 11.11.2021 (а.с. 4-4 з.с.). Суд погоджується з зазначеним висновком, оскільки він є обґрунтованим та відповідає інтересам неповнолітньої дитини, вважає переконливими аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав відносно [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із змісту ч. 1-3 статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України, встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно роз`яснень у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів на підтвердження факту ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини відповідачем [PERSON] . За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно своєї дитини, суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини, суд виходить з наступного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У позові позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на особу або установу на утриманні якої буде знаходитись дитина. Як встановлено судом, станом на час розгляду справи, опіка над дитиною не встановлена і опікуна не призначено. Разом з тим, визначення конкретної особи на користь якої можливе стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини або установи, є визначальним та залежить від встановлення над дитиною опіки. Чинним законодавством визначено порядок встановлення опіки над малолітньою дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, та регламентовано права та обов`язки опікуна. При цьому, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, а за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] буде неможливим. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини на користь особи або установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина, у зв`язку із чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial