Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні криницею. В обґрунтування позову [PERSON] , зазначила що, їй належить на праві власності будинковолодіння в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності. У серпні 2020 року на прибудинковій території [PERSON] , в [ADDRESS] проведено будівництво «септика»- вигрібної ями для збору каналізаційних відходів життєдіяльності людей та побутового призначення. При будівництві «септика» відповідачкою не дотримано вимог «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 р. Ау 145 в частині відстані до питного колодязя, який знаходиться на прибудинковій території позивачки. Внаслідок влаштування відповідачкою септика (вигрібної ями) з порушенням допустимої відстані призводить до забруднення питної води у криниці [PERSON] . Позивачка неодноразово зверталася до органів місцевого самоврядування для вирішення даного питання у позасудовий спосіб, однак на сьогоднішній день, всупереч вимог чинного законодавства, відповідачка продовжує користуватися даним септиком. На звернення [PERSON] , до Довговільської сільської ради було складено акт обстеження земельної ділянки та встановлено, що септик відповідачки встановлений на відстані 1 м. від межі позивачки, 11 м.- від криниці та 14 м. від житлового будинку. Відповідно до даного акту рекомендовано [PERSON] закрити септик бетонною герметичною кришкою та віднести від межі позивачки на відстань 3 м. На звернення [PERSON] , до Володимирецького районного управління Держпродспожив служби з вимогою вирішення даного спору, надана відповідь згідно до якої комісією встановлено факт, що септик [PERSON] побудований без дотримання вимог п. 2.22 наказу МОЗ України від 17.03.2011 р. № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць». Громадянці [PERSON] були надані письмові рекомендації, щодо усунення даного порушення, облаштувавши септик згідно вимог санітарного законодавства протягом весни 2021 року. 23.06.2021 року громадянку [PERSON] , було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП та накладено штраф у сумі 85 грн. На сьогоднішній день, всупереч вимог чинного законодавства, відповідачка продовжує користуватися даним септиком та не виконала жодних рекомендацій та не вчинила жодних дій на усунення вище зазначених вимог. Іншої можливості відновити своє право [PERSON] , не має, що і стало підставою для звернення до суду. Вказаний позов [PERSON] , надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 02.11.2021 року. Ухвалою Володимирецького районного суду від 10.11.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.12.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Будь-яких інших процесуальних дій не вчинялося та заяв до суду не надходило. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити, про що подала суду відповідну заяву. Відповідачка [PERSON] , в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала в повному обсязі та пояснила, що спірний будинок, є ще батьківським, спірнй септик по суті є фільтраційним колодязем і знаходиться на тому ж місці вже багато років. Жодних незручностей позивачу це не завдає, воду в криниці не забруднює. Просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачка своїм правом на подання відзиву протягом строку, встановленого судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 191 ЦПК України не скористалася. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] , є власником будинковолодіння яке роташоване в [ADDRESS] . Також на підставі письмових доказів судом встановлено, що на прибудинковій території, яка належить [PERSON] , та яка розташована в [ADDRESS] проведено будівництво «септика»- вигрібної ями для збору каналізаційних відходів життєдіяльності людей та побутового призначення. При будівництві «септика» відповідачкою не дотримано вимог «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», в частині відстані до питного колодязя, який знаходиться на прибудинковій території позивачки. На звернення [PERSON] , від 29.10.2020 р. до Довговільської сільської ради було складено акт обстеження земельної ділянки №1 від 03.11.2020 року та встановлено, що септик відповідача [PERSON] , встановлений на відстані 1 м. від межі позивачки, 11м.- від криниці та 14 м. від житлового будинку. Відповідно до даного акту рекомендовано [PERSON] закрити септик бетонною герметичною кришкою та віднести від моєї межі на відстань 3 м. На звернення [PERSON] , до Володимирецького районного управління Держпродспожив служби з вимогою вирішення даного спору, надана відповідь № 17-02-17/17-01-14/21-21 від 05.02.2021 року згідно до якої комісією встановлено факт, що септик [PERSON] побудований без дотримання вимог п. 2.22 наказу МОЗ України від 17.03.2011 р. № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» Громадянці [PERSON] були надані письмові рекомендації, щодо усунення даного порушення, облаштувавши септик згідно вимог санітарного законодавства протягом весни 2021 року. Також матеріалами справи встановлено, що 23.06.2021 року громадянку [PERSON] , було притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 186 КУпАП та накладено штраф у сумі 85 грн. Також судом встановлено, що [PERSON] , з метою досудового врегулювання спору, неодноразово зверталася до відповідачки з проханням в добровільному порядку демонтувати септик, але відповідачка відмовляється це роботи. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ст.78 ч.1 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У відповідності до ч.3 ст.79 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над і під поверхнею ділянки на висоту і глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Пунктами г , е ч.1 ст.91 Земельного Кодексу України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власності суміжних земельних ділянок та землекористувачів; додержуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Так, у відповідності до п. 3.25а* Державних будівельних норм Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**, затверджених Держкоммістобудування від 17.04.1992 № 44 (із наступними змінами) за визначеннями приведеної тут таблиці, а також в контексті дослідженого у судовому засіданні акту обстеження земельної ділянки №1 від 03.11.2020 року Довговільської сільської ради встановлено, що вигрібна яма (септик) відповідачки [PERSON] , встановлений на відстані 1 м. від межі позивачки, 11м.- від криниці та 14 м. від житлового будинку, та не дотримано відповідних норм. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Таким чином, позивач належними та допустимими доказами підтвердив факт порушення відповідачем вказаних норм законодавства та її законних прав власника. Нормами ст. 2, 3 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, держави, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Разом з тим, відповідач не надала суду доказів на спростування доводів позивача. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а тому суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні належною позивачу криницею шляхом зобов`язання відповідачки ліквідувати вигрібну яму (септик) шляхом демонтажу. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору під час звернення до суду з позовом в сумі 908,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved