Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києві з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання непрацездатної матері. В обґрунтування позову зазначено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 у справі № 752/15284/18 було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 25.07.2018 року і довічно. Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 вказане рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 залишено без змін. 20.08.2021 Голосіївським відділом державної виконавчої служби у м. Києві було винисено постанову про відкриття виконавчого провадження №66555277 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів). Проте, розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки позивач є особою похилого віку, живе виключно за рахунок пенсії, який є недостатнім для забезпечення її проживання та лікування, так як вона має численні проблеми зі здоров`ям. Окрім доньки [PERSON] , позивач інших дітей немає. За наведених складних життєвих обставин, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 у справі № 752/15284/18 у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), та визначити розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням суду законної сили та продовжувати довічно. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2021 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 28.01.2022 від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. З матеріалів справи вбачається, що дана справа є справою незначної складності та відповідно до ст. 274 ЦПК України не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Жодних обставин справи, які викликали б необхідність розглядати справу у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи судом не встановлено. Таким чином, на підставі викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомлення учасників справи. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 15.02.2022 до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволені позову, оскільки позивач не надала суду жодних доказів, які підтверджують наявність підстав для збільшення розміру аліментів, передбачених ч. 1 ст. 192 СК України, а саме доказів того, як з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінились матеріальний або сімейний стан, стан здоров`я позивача, відповідача. Окрім того, наголосила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів дохід відповідача зменшився більше, ніж у два рази. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 у справі № 752/15284/18 було ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи стягнення з 25.07.2018 року і довічно. Постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2020 вказане рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020 залишено без змін. 20.08.2021 Голосіївським відділом державної виконавчої служби у м. Києві було винисено постанову про відкриття виконавчого провадження №66555277 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів). Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в ст. 51 Конституції України. Згідно з ч. 1 першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Частною 1 ст. 205 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Збільшення розміру аліментів на утримання непрацездатних батьків вимогами СК України не передбачено. Згідно ст. 203 СК України дочка, син, крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Окрім цього, положеннями ст. 206 СК України встановлено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. Проте, позивачем заявлені вимоги саме про збільшення розміру стягуваних аліментів, уточнення позовних вимог відсутні. Посилання позивача на ст. 192 СК України є безпідставними, оскільки вказана норма права регулює правовідносини по зобов`язанням батьків утримувати неповнолітніх дітей і до спірних правовідносини застосована бути не може (Глава 15 СК України - обов`язок матері , батька утримати дитину та його виконання). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що після ухвалення рішення у позивача погіршився стан здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у додаткових витратах на лікування та догляд за нею, позивачем суду не надано. Разом з тим, матеріальний стан відповідача з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно погіршився, про що свідчать надані довідки ПШ «Афіни» № АФ-00000017 та № АФ000000001 від 18.01.2022. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання непрацездатної матері відсутні.

Outcome: dismissed