Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Служба у справах дітей Захарівської селищної ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідачка, народивши дитину, покинула її на виховання бабусі - [PERSON] . Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, її вихованням не займається, не утримує дитину, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її долею. Під час обстеження місця проживання відповідачки, було встановлено, що вона за адресою реєстрації та по місцю знаходження її доньки не проживає, а проживає в [ADDRESS] . Про поважні причини невиконання нею своїх батьківських обов`язків органи опіки не повідомляла. Питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої - - [PERSON] розглянуто на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини Захарівської селищної ради, де було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно доньки. Вважають, що таке ставлення відповідачки до дитини суперечить її інтересам, тому просили задовольнити позов, позбавивши відповідачку батьківських прав відносно - малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 20.04. 2022 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.05.2022 року справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Захарівської селищної ради не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника на підставі письмових доказів, так як в зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану не мають змоги прибути в суд на розгляд справи.(а.с.43) Відповідач - [PERSON] в підготовче судове засідання, а також в судове засідання на розгляд справи не з`явилась повторно, про час та місце слухання справи була повідомленою належним чином за адресою реєстрації. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд, вважає, за можливе розглянути дану справі на підставі письмових доказів у відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи на підставі наданих доказів та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру за №36923-2018 , зареєстрована за адресою [ADDRESS] . (а.с.13) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.05.2019 року Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1911 від 13.05.2019 року.(а.с.8) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за №00922824588 державна реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька дитини внесені зі слів матері. (а.с.9) Із довідки Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області від 31.03.2021 року за №936 встановлено, що малолітня [PERSON] проживає в сім`ї [PERSON] по [ADDRESS] , яка є її бабусею. (а.с.11) [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , виданого на підставі актового запису про народження за №2 від 22.01.1991 року (а.с.14) [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання згідно наданої суду характеристики від 01.12.2021 року (а.с.11) 03.06.2022 року [PERSON] звернулась із заявою до органу опіки та піклування про позбавлення її доньки [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , так як вона залишила їй доньку свою на виховання, життям дитини не цікавиться і не підтримує родинні стосунки, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією заяви (а.с.17) В матеріалах справи також містяться письмові свідчення свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що вони є сусідами [PERSON] і підтврджують, що вона самостійно виховує онуку [PERSON] . ЇЇ донька [PERSON] участі у вихованні, утриманні дитини не приймає, з дитиною не проживає, не відвідує (а.с.19,20) Також з згідно з актів обстеження умов проживання дитини від 11.07.2021 року, 29.12.2021 року за адресою реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] за даною адресою відповідачка не проживає, місцезнаходження її невідомо, вихованням малолітньої [PERSON] займається її бабуся [PERSON] (а.с.7,8) Комісією з питань захисту прав дитини Захарівської селищної ради 17.07.2021 року з метою захисту інтересів малолітньої дитини було надано висновок №1124 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.5) Дані правовідносин регулюються наступним нормами права. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини , яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до ст.51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст.150, 151, 153-156 СК України . За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд, давши оцінку наданим доказам по справі, приходить до наступного висновку. Позивач просить позбавити батьківських прав відповідача малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] на підставі ч.1 ст.164 СК України, так як остання злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Суд вважає, що наданими по справі доказами достовірно встановлено, що відповідач неналежно виконує батьківські обов`язки відносно своєї дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що погано впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною. При розгляді даної категорії справ держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Однак реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Відповідач [PERSON] взагалі не бачиться з дитиною, не підтримує зв`язку з своєю матір`ю [PERSON] , яка виховує дитину, не прибула на розгляд питання про позбавлення її батьківських прав до органу опіки та піклування, а також не прибула на розгляд справи у суді, таким чином втратила інтерес і до судового процесу, і до дитини, яка зараз перебуває в сім`ї її матері. Суд розцінює такі дії відповідача, як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] не працює, не має власного життя, не має сім`ї, а відтак в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини і в такому випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини». Із наданих суду доказів встановлено, що дитина знаходиться в родині її матері, має належні побутові умови проживання, забезпечений всім необхідним. Тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON] , залишивши її під опікою органу опіки та піклування Захарівської селищної ради до вирішення питання влаштування дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України суд при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки судом задоволено позов та позбавлено відповідачку батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , то суд дотримуючись вимог, законодавства вважає, за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття, хоч такі вимоги позивачем не заявлялись. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Причому обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За вимогами ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Проте, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає, що з відповідача на утримання [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходів), що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоров`я платника аліментів, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 28.01.2022 року. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі складає - 1984,80 грн ( 992, 40 грн + 992,40 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1984,80 грн за задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав та за задоволення позову в частині стягнення аліментів. На підставі т. ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: approved