Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

1. Описова частина 02.12.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою, що за адресою: [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу 21.11.1996 він є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У його житлі зареєстровані відповідачі, племінник зі своєю дружиною - [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі за місцем реєстрації не проживають з 03.02.2016. У добровільному порядку відповідачі знятись з реєстрації відповідачі не бажають. Місце фактичного проживання повідомити відмовляються. Реєстрація відповідачів створює перешкоди позивачу, як власнику у розпорядженні своїм майном та призводить до додаткових витрат, зокрема, на оплату комунальних послуг. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження (а.с. 16). Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, надав згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідачі, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання за зареєстрованим місцем проживання у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не направляли. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.11.1996 з відміткою - реєстраційним написом Бердичівської державної нотаріальної контори від 21.11.1996 (а.с. 5). Згідно витягу № 11831 від 11.11.2021, виданого начальником відділу з питань держаної реєстрації [PERSON] про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: серед інших\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 4). З копії акта № 429 від 15.11.2021, затвердженого директором МК ВЖРЕП № 7 ГапчукМ.М., вбачається, що зі слів сусідів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані, але не проживають з 03.02.2016 (а.с. 3). Норми права застосовані судом Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За положеннями частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Висновки суду Аналіз статті 405 ЦК України дає підстави для висновку, що для визнання члена сім`ї (в тому числі колишнього члена сім`ї) таким, що втратив право користування житловим приміщенням необхідна наявність одночасно двох умов: відсутність його в житлі без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення. З положень статті 150 ЖК випливає, що особи мають право на користування житлом, яке перебуває у власності інших осіб, лише за умови наявності відповідного договору між ними. Проте доказів наявності договору, укладеного між сторонами не надано, а зі змісту позовної заяви вбачається, що такий договір відсутній. Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів у належній йому квартирі. Судом не встановлено поважності причин непроживання відповідачів у спірному житлі близько п`яти років. За таких обставин, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачів, в рівних частках з кожного, на корить держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1816 грн, тобто по 908 грн, оскільки при зверненні з позовом до суду позивач, як особа, якій встановлено другу групу інвалідності був звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved