Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, у якому покликалася на те, що їй та її чоловікові [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка загальною площею 0,1120 га в [ADDRESS] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 15.10.2001 року. [PERSON] , без згоди своєї дружини, 17.12.2001 року уклав договір купівлі-продажу частини земельної ділянки з [PERSON] , згідно якого відчужив останньому 0,0300 га із належної їм земельної ділянки, про що свідчить відповідний договір за реєстровим № 6262, посвідчений приватним нотаріусом Слободян Л.А. На підставі цього договору відповідачу було видано Державний акт па право приватної власної т на землю від 12.01.2002 року. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті дружина [PERSON] і донька [PERSON] успадкували належні покійному домоволодіння та земельну ділянку на [ADDRESS] . Вказане домоволодіння складається із житлового будинку, а належні до нього літня кухня і гараж були розташовані на частині земельної ділянки, яка продана відповідачу і на сьогодні ним знесені. З боку вул. Повстанців ширина земельної ділянки [PERSON] становить 14,15 м, а межа між їхніми земельними ділянками має довжину 22,75 м. Ширина її земельної ділянки з боку [ADDRESS] становить 9,65 м. Дальня широка частина її земельної ділянки використовується нею під город, що підтверджується Планом зовнішніх меж земельної ділянки. А на вузькій частині розташований житловий будинок. У найвужчій частині відстань від будинку до межі земельної ділянки як справа так і зліва становить приблизно 1,5 м. Така відстань робить неможливим заїзд до городу для його оранки чи культивації через її земельну ділянку. Земельні ділянки сусідів за адресами [ADDRESS] забудовані житловими будинками і господарськими будівлями, проїзд через них неможливий. Тоді як відповідач земельною ділянкою фактично не користується з 2001 року, тобто з часу її купівлі у [PERSON] . Позивачка просить встановити постійний земельний сервітут шляхом надання [PERSON] права проїзду транспортним засобом до належної їй на праві власності частини земельної ділянки загальною площею 0,0795 га, яка знаходиться в [ADDRESS] через частину земельної ділянки площею 0,0300 га, яка належить на праві власності [PERSON] , вздовж межі між цими земельними ділянками шириною 3 м і довжиною 22,75 м. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2015 року (с. Мелещенко Л.В. ) відкрито провадження у справі (а.с. 12). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 грудня 2015 року проведено заміну первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] (а.с. 28). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді Мелещенко Л.В. вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 57). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 58). Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2017 року (суддя Антоняк Т.М.) вказану цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 59). В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити. В подальшому в судове засідання не прибули, представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Просить позовні вимоги задовольнити, встановити сервітут на земельну ділянку відповідно до висновку експерта № 5417 від 26.02.2021 року. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Надалі не прибув у судове засідання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 15.10.2001 року [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка загальною площею 0,1120 га в [ADDRESS] , для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с. 4). Згідно договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року [PERSON] відчужив [PERSON] 0,0300 га із належної їм земельної ділянки (а.с. 5). На підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 17.12.2001 року [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0300 га (а.с. 6). Як слідує з матеріалів справи, позивачці [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні, набутому під час шлюбу псля смерті її чоловіка [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ч.1 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, завдасться найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове, забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Також право користування чужим майном (сервітут) передбачено Цивільним кодексом України. Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 403 ЦК України визначено, що сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Відповідно до ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту по суті є правом обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї (слугуючої) земельної ділянки для обслуговування своєї (панівної) земельної ділянки. Таким чином, правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов`язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту. Згідно п. 22-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 4 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб. Експертом за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що наявна можливість надання сервітуту на частину земельної ділянки [PERSON] , що вбачається з Висновку експерта № 2995 від 24.03.2017 року та Висновку експерта № 5417 від 26.02.2021 року за результатами додаткової земельно-технічної експертизи. Зокрема, як слідує з Висновку експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз № 5417 від 26.02.2021 року, технічно можливо є надати [PERSON] право сервітуту на частину земельної ділянки [PERSON] вздовж всієї спільної межі, довжиною і шириною 22,75 м - 2 м - 22,75 м - 2,05 м, з урахуванням розташування фундаменту біля межі на земельній ділянці [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що використання земельної ділянки та житлового будинку позивачки неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки відповідача. Відтак, суд приходить до висновку про те, що іншої можливості доступу до земельної ділянки в позивачки, як через земельну ділянку відповідача немає. Тому, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних та оспорюваних прав та інтересів позивачки, необхідно встановити земельний сервітут, при цьому способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. Необхідні параметри встановлення земельного сервітуту вказані у висновку додаткової земельно-технічної експертизи № 5417 від 26.02.2021 року, який слід використовувати при реалізації даного рішення у відповідності до додатку № 1 до висновку. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved