Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.02.2018 у розмірі 50067,31 грн. та судового збору в розмірі 2270,00 грн. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем і відповідачем укладено договір б/н від 15.02.2018, на підставі якого відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, видано кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останньої утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Станом на 08.07.2021 заборгованість становить 50067,31 грн. та складається з наступного: 48253,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1814,16 заборгованість за простроченими відсотками. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2021 відкрито позовне провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У прохальній частині позовної заяви та доданому до неї клопотанні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» за довіреністю Мазченко В.О. не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин при зверненні до суду з позовом саме на позивача покладається обов`язок доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу. Відповідно до Анкети-заяви № б/н від 15.02.2018 відповідач звертався до банку з заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Дана заява підписана відповідачем та доказів на спростування факту щодо її підписання відповідачем не надано. Судом установлено, що відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої вона погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, ознайомився з умовами та отримав встановлений кредит на платіжну картку. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 13.05.2019 отримала картку типу «Універсельна Gold». У паспорті споживчого кредиту було наведено інформацію про розмір процентів за користування кредитом, строки та порядок повернення коштів, розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача станом на 08.07.2021 заборгованість становить 50067,31 грн. та складається з наступного: 48253,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1814,16 заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.\~1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу статей 525, 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк обґрунтовував свої вимоги тим, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які підтверджуються анкетою-заявою відповідача від 15.02.2018 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаним відповідачем паспортом споживчого кредиту від 13.05.2019, випискою за картковим рахунком, виданою на ім`я відповідача, та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2018 станом на 12.07.2021. Дослідивши зазначені докази, суд зауважує, що із вищевказаної виписки по картковому рахунку вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої зобов`язання щодо повернення цих коштів (купувала товари, знімала готівку через термінали, отримувала готівку в банку, поповняла готівкою через відділення Банку і таке інше), тому суд приходить до висновку про наявність кредитних правовідносинах між сторонами. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови і правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Суд зауважує, що в даному випадку сторони справи погодили умови кредитування, зокрема, щодо строків та розмірів сплати заборгованості по кредиту, порядку розрахунку відсотків за користування кредитними коштами, що вбачається з паспорту споживчого кредиту, який відповідач підписала 13.05.2019. Суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення з позичальника заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами є такими, що підтверджуються належними та допустимими доказами, так як обґрунтовуються паспортом споживчого кредиту підписаним відповідачем 13.05.2019. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі її розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, паспорт споживчого кредиту від 13.05.2019 щодо обслуговування картки типу «Універсельна Gold», згідно якого процентна ставка поза межами пільгового періоду становить 42,00% річних, довідку про надання кредитної картки, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини кредитного договору. Судом встановлено, що у даному випадку безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір № б/н від 15.02.2018 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак у паспорті споживчого кредиту щодо обслуговування картки типу «Універсельна Gold», підписаного відповідачем 13.05.2019 зазначено, що строк договору становить 240 місяців. Відтак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти (підтверджується анкетою-заявою та Розрахунками заборгованості за договором б/н від 15.02.2018, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача) у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, з огляду на наведене та беручи до уваги те, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору, станом на день розгляду справи в суді не закінчився, суд приходить до висновку, що у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання у вигляді стягнення процентів. Суд враховує, що відповідач не надала суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 15.02.2018 в сумі 50067,31 грн., яка складається з наступного: 48253,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1814,16 заборгованість за простроченими відсотками. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved