Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 12.01.2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в сумі 2700 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем, [PERSON] з 2008 року до 2017 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2017 року. Від даного шлюбу в них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вказаного рішення, дочка ( [PERSON] ) залишена на проживання з матір`ю (позивачем). Позивач вказала, що після розірвання шлюбу відповідач не бере належної участі у вихованні дитини та її матеріальному утриманні. Останні місяці взагалі припинив надавати матеріальну допомогу, хоча має гарні заробітки, і раніше надав таку в добровільному порядку. На даний час позивач не працює, та не має постійного доходу, що значно ускладнює матеріальне утримання її дочки, а тому вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення з відповідача аліментів. Позивач ствердила, що відповідач, [PERSON] , є молодим, здоровим, не має групи інвалідності, періодично їздить за кордон, та має належні і відповідні доходи, які можуть сягати понад 15000 гривень. На даний час дочка [PERSON] навчається у Косівському ліцеї №2, а у зв`язку з введенням на території України карантинних заходів, позивач змушена була додатково придбати відповідну техніку для дистанційного навчання дитини. Крім того, дочка росте, розвивається, потребує продуктів харчування, додаткових коштів на проведення дозвілля і відпочинку тощо. У зв`язку з наведеним, [PERSON] просила стягувати з відповідача - [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі 2700 гривень на дитину щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.(а.с. 5) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак на адресу суду повертались поштові конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 21-24, 27-29, 32-39). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 31.01.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 01.03.2022 року. Довідкою від 01.03.2022 розгляд справи відкладено на 31.03.2022 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Довідкою від 31.03.2022 розгляд справи відкладено на 18.04.2022 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Довідкою від 18.04.2022 розгляд справи відкладено на 23.05.2022 року, у зв`язку з неявкою відповідача. Про судове засідання на 31.03.2022, 18.04.2022, 23.05.2022 року відповідач повідомлявся належним чином. (а.с. 21-23,27-29,33-34,36-39). Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик на 18.04.2022 та на 23.05.2022 у судове засідання по справі №347/61/22 відповідача [PERSON] (а.с. 26,31). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з копією рішення Косівського районного суду від 08.06.2017 року, розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] залишено на проживання з матір`ю (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2010 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) Згідно з копією рішення Косівського районного суду від 01.04.2019 року, розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2020 року, позивач 14.02.2020 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 09.12.2021 року №1218 до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] , - чоловік; [PERSON] - дочка. (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, встановлено, що [PERSON] навчається в Косівському ліцеї №2, сім`я власного будинку та земельної ділянки немає. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду, і в результаті спільного проживання у них народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у визначеній позивачкою твердій грошовій сумі. Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання не з`явився. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня. Визначений судом розмір аліментів, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду - з 12 січня 2022 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (992 грн. 40 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved