Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - [PERSON] за місцем проживання матері. Зазначає, що малолітня дочка [PERSON] постійно проживає разом з нею в [ADDRESS] . Вона є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце роботи та стабільний дохід, створює всі необхідні умови для гармонійного зростання та розвитку дитини, а тому може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання, належного харчування та нормального розвитку дочки в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості. Вважає, що малолітня дочка повинна і надалі проживати разом з нею, оскільки вона здійснює належний догляд за дитиною, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не має шкідливих звичок, веде добропорядний спосіб життя. Натомість, вона переконана, що відповідач не зможе належним чином піклуватись про дочку та здійснювати свої батьківські обов`язки. Зазначила, що Борщівською державною адміністрацією прийнято розпорядження № 18 від 15 січня 2020 року «Про визначення порядку участі у вихованні дитини батька [PERSON] » та визначено наступний порядок участі у вихованні малолітньої [PERSON] , в присутності матері та за її місцем поживання в першу та третю суботу і неділю кожного місяця. Проте, відповідач не дотримується вказаного графіку. Вона, як мати, не чинитиме ніяких перешкод для спілкування відповідача із дитиною і сприятиме тому, щоб дочка через їхнє розлучення не була позбавлена спілкування з батьком, дбаючи перш за все про найкращі інтереси дитини. Виходячи із наведених обставин, вважає що визначення місця проживання доньки з матір`ю буде відповідати найкращим інтересам дитини. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 25 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви з посиланням на те, що позивачка належним чином не обґрунтовує позовну вимогу до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини та не зазначає доказів, що підтверджують вказані щодо цього обставини, зокрема, позивачкою у позовній заяві не зазначено, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивачки, що призвело до її звернення з позовом до суду про визначення місця проживання дитини. 04 лютого 2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивачки про відкриття провадження у справі, в якому вона посилається на те, що звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з метою досягнення визначеності та безпечної сталості в даному питанні, у зв`язку з чим просить прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що такі вимоги позивачки є незаконними, необґрунтованими та недоведеними, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що після запровадження на території України воєнного стану його колишня дружина [PERSON] разом із їхньою дочкою [PERSON] виїхали 04 березня 2022 року з території України до Польщі, в безпечне місцеперебування до своєї родини. В обґрунтування своїх заперечень щодо задоволення позову відповідач зазначив, що з матеріалів позовної заяви не зрозуміло, в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання прав свобод чи законних інтересів (навіть з метою досягнення визначеності та безпечної сталості в даному питанні) [PERSON] , стосовно нього, як відповідача. Він спілкується по декілька разів на день через мережу Вайбер зі своєю колишньою дружиною та дочкою [PERSON] . У нього відсутній спір з позивачкою щодо того, де має проживати їхня донька. Вони з позивачкою , як батьки, спільно прийняли рішення, що їхня дочка [PERSON] буде проживати з матір`ю, позивачкою по справі. Він, як батько, піклувався та турбується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і хоча проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, і має право на особисте спілкування з нею. Він вчасно сплачує аліменти на утримання доньки, боргу по сплаті аліментів у нього немає і крім того, допомагав в утриманні дитини. Також, відповідно до розпорядження міського голови Борщівської міської ради №276 від 09.07.2020, яким визначено порядок його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, в присутності матері, він добровільно узгоджував з відповідачкою всі зустрічі з донькою. Позивачка у відповіді на відзив просила позовні вимоги про визначення місця проживання дитини задовольнити повністю, посилаючись на те, що зважаючи на вік, стать, а також особисту прихильність дитини до неї, місце проживання дитини повинно бути визначене з мамою. Зазначила, що зміна місця проживання дитини (окремо від мами), буде мати непоправне та негативне значення для дочки [PERSON] та зашкодить її емоційному стану, а також розвитку дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки - адвоката Сампари Н.М. надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності і відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутності, у зв`язку з його важким станом здоров`я. Належно повідомлений представник Борщівської міської ради, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Борщівська міська рада направила суду письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що розпорядженням Борщівського міського голови № 276 від 09.07.2021 за зверненням відповідача [PERSON] було визначено порядок його участі у вихованні дитини. Водночас [PERSON] жодного разу не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. З метою повного та об`єктивного розгляду порушеного позивачкою питання його було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Борщівської міської ради 17 лютого 2022 року за участі позивачки. [PERSON] пояснила на засіданні комісії, що звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з метою досягнення визначеності та безпечної сталості в цьому питанні. Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання матері - по [ADDRESS] . Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Сторони з 16 травня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 03 березня 2020 року рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області. Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] ). На підставі судового наказу Борщівського районного суду Тернопільської області від 28 липня 2021 року з [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Мушкатівського старостинського округу Борщівської міської ради від 04 січня 2022 року №744 встановлено, що малолітня дочка сторін [PERSON] проживає з матір`ю, позивачкою у справі - [PERSON] за місцем проживання матері в [ADDRESS] . Розпорядженням голови Борщівської районної державної адміністрації від 15 січня 2020 року № 18-од визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] та спілкуванні з нею, а саме у присутності матері та за її місцем проживання у першу та третю суботу і неділю кожного місяця , дні народження батька та дитини з 15.00 до 18.00 год. Батьку [PERSON] час побачення попередньо узгоджувати із матір`ю дитини. Матері [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Розпорядженням голови Борщівської районної державної адміністрації від 09 липня 2021 року № 276 визначено порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] та спілкуванні з нею, а саме у присутності матері та за її місцем проживання у першу та третю суботу і неділю кожного місяця , дні народження батька та дитини з 15.00 до 19.00 год. Батьку [PERSON] час побачення попередньо узгоджувати із матір`ю дитини. Матері [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Відповідно до довідки № 47 від 20 грудня 2021 року, виданої Борщівським ДНЗ «Дзвіночок», за час перебування дитини в дошкільному закладі, батько [PERSON] жодного разу не цікавився та не навідував [PERSON] в садочку, приводить та забирає дочку завжди мама. 17 лютого 2022 року комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Борщівської міської ради за результатами розгляду комісією позовної заяви [PERSON] прийнято рішення № 1/2 та вирішено рекомендувати визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання матері - по [ADDRESS] та у разі необхідності підготувати відповідний висновок. У своєму висновку від 22 березня 2022 року №687/03-18 Борщівська міська рада, як орган опіки та піклування, вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за адресою проживання матері - по [ADDRESS] . За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (частина перша статті 161 СК України). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта, п`ята статті 19 СК України). Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з нею, позивачка обґрунтовувала свої вимоги тим, що звернулася до суду з метою досягнення визначеності та безпечної сталості в даному питанні. Зазначала, що малолітня дочка повинна і надалі проживати разом з нею, оскільки вона здійснює належний догляд за дитиною, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не має шкідливих звичок, веде добропорядний спосіб життя. Натомість, вона переконана, що відповідач не зможе належним чином піклуватись про дочку та здійснювати свої батьківські обов`язки. Правовідносини щодо права батьків на визначення місця проживання дитини, а також щодо вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини урегульовані статями 160, 161 СК України, тоді як вирішення батьками питання щодо виховання дитини урегульовано статтею 157 СК України. У постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 369/1587/19зазначено, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору. Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання малолітньої дитини, яка на час вирішення справи зареєстрована та проживає за місцем проживання позивачки. Жодних доказів на підтвердження того, що відповідач створює перешкоди у вихованні дитини та її проживанні з позивачкою, до матеріалів справи не додано. Як встановлено під час розгляду справи, зокрема з інформації, наданої третьою особою -Борщівською міською радою, як органом опіки та піклування відповідач [PERSON] жодного разу не звертався до органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Позивачка також не заперечувала відсутності спору про визначення місця проживання малолітньої дитини між нею та відповідачем. З огляду на наведене, відсутні підстави вважати порушеним, невизнаним чи оспорюваним право позивачки, яке підлягає судовому захисту, оскільки малолітня дитина проживає разом з нею, спору щодо визначення її місця проживання немає. Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Як встановлено під час розгляду справи, зокрема з письмових пояснень, долучених до матеріалів справи третьою особою -Борщівською міською радою, як органом опіки та піклування, на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Борщівської міської ради 17 лютого 2022 року проведеному, після подання позовної заяви про визначення місця проживання малолітньої дитини за участі позивачки, [PERSON] пояснила на засіданні комісії, що звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з метою досягнення визначеності та безпечної сталості в цьому питанні. Вказала, що її колишній чоловік [PERSON] не сплачує аліменти в повному обсязі, не дотримується визначеного міською радою графіку побачень з дитиною, з`являючись лише раз на місяць, часто без попереднього узгодження із нею, як це визначено розпорядженням міського голови від 09.07.2021 № 276. Під час цих зустрічей маніпулює дитиною, забирає її із собою без відома матері, погрожує, що не поверне доньку у визначений час. Тому вона переживає за безпеку своєї дитини, боїться, що батько забере дитину, зокрема із дитсадка, без її відома і не поверне до місця постійного проживання. Проте наведені вище доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і будь-яких інших доказів, які б містили інформацію про такі факти, до справи не долучено. З урахуванням встановлених обставин справи суд вважає позовні вимоги позивачки недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.19, 157,159, 160, 161 СК України,

Outcome: dismissed