Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 30.07.2017 у розмірі 6000\~Доларів США,\~проценти у\~розмірі 1432,20\~Доларів США\~та 3\~%\~річних у\~розмірі 265,32\~Долари США. В обґрунтування позову послався на те, що 30.07.2017 між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого він надав відповідачу консультативну та фінансову допомогу у розмірі 6000 Доларів США для одержання міграційної візи США [PERSON] (дружині відповідача). Відповідач зобов`язався повернути зазначені кошти протягом двох тижнів від зазначеної дати. На підтвердження укладеного договору 30.07.2017 відповідач написав розписку. Зазначає про те, що 04.09.2018 звертався до відповідача з вимогою повернення коштів, однак останній борг не повернув. Ухвалою від 03.04.2019 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 27.11.2020 у справі було винесено заочне рішення, яке було переглянуте за заявою відповідача. Ухвалою від 18.10.2021 заочне рішення від 27.11.2020 було скасовано та справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 08.11.2021 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив. Вказав, що між сторонами ніколи не укладалось договору позики та позивач не передавав в борг відповідачу жодної суми. Вважає, що зазначені позивачем спірні правовідносини не є договором позики. Договір від 30.07.2017 не містить факту отримання відповідачем від позивача грошових коштів чи будь яких інших речей. Між сторонами було попередньо домовлено та укладено договір про надання інформаційних послуг з консультування та підготовки документів для отримання візи для виїзду в США по програмі Зелена Карта. \~ \~ \~ \~За умовами даного договору Позивач мав би надати консультативні послуги з підготовки повного пакету документів для оформлення візи в США. За надані послуги та у разі отримання [PERSON] імміграційної візи відповідач мав би сплатити за дані послуги кошти у сумі 6000 доларів США. Жодних коштів позивач відповідачу не надавав. Фактично позивачем такі послуги не надавалися по даному договору, тому відповідач вважає, що такий договір є недійсним. 26.11.2021 представник позивача надала відповідь на відзив, в якому вказала, що предметом позову є заборгованість за договором розписки, укладеним між сторонами 30.07.2017, написаної [PERSON] власноручно. Згідно із текстом розписки відповідач отримав консультативну та фінансову допомогу у розмірі 6000 доларів США та зобов`язався повернути кошти протягом двох тижнів. Вважає, що зі змісту зазначеної розписки вбачається факт отримання грошей та наявність зобов`язання їх повернення до 14.09.2017. Також зазначила, що вимоги відповідача про стягнення 15000 грн. витрат на правову допомогу є необґрунтованими, оскільки стороною відповідача не представлено детального опису наданих послуг та понесених витрат на оплату кожної послуги. Тому позов вважає підставним, а відзив на позовну заяву безпідставним. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. 17.12.2021 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду. 20.05.2022 представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позов підтримали. 20.05.2022 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що між сторонами був укладений договір про надання консультативної допомоги та підготовки пакету документів для отримання візи. Останньої [PERSON] не отримувала. Позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що така консультативна допомога надавалась. Позивач відповідачу коштів в борг не надавав, тому договір позики не був укладений. Вважає позов безпідставним, просив відмовити у його задоволенні та стягнути з позивача в користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн., що підтверджується розрахунком та доказами про оплату таких послуг. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як видно із матеріалів справи [PERSON] 30.07.2017 власноручно написав текст, в якому зазначено: «Я, [PERSON] домовляюся із [PERSON] про надання консультативної та фінансової допомоги 6000 доларів США для одержання еміграційної візи США (для зеленої карти США) моїй дівчині [PERSON] . У випадку одержання цієї візи 14.09.2017 я зобов`язуюсь повернути кошти на протязі двох тижнів» (а.с. 8). 04.09.2018 позивач надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення боргу у розмірі 6000 Доларів США, процентів на рівні облікової ставки НБУ у розмірі 837,55 Доларів США та 3% річних від простроченої суми у розмірі 165,74 Долари США (а.с. 9). Дану вимогу відповідач не виконав, надав письмову відповідь від 25.09.2018 про те, що у нього відсутня копія розписки і він не має можливості перевірити підставність вимоги (а.с. 10). Згідно із наданим позивачем розрахунком розмір процентів за обліковою ставкою НБУ з 29.09.2017 по 19.03.2019 становить 1432,20 Доларів США, та 3% річних від простроченої суми з 29.09.2017 по 18.03.2019 становить 265,32 Долари США (а.с.11). Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Згідно із ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.(ст. 629 ЦК України). У відповідності із ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Боргова розписка по своїй суті є борговим зобов`язанням - цивільно-правовою угодою, яка використовується для оформлення позики. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно із ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Письмова форма договору позики є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із ст.1047 ЦК України встановлено обов`язкове письмове оформлення договору позики у разі, якщо сума позики перевищує в 10 разів встановлений розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При укладенні\~договору позики\~(розписки)\~обов`язково мають\~бути прописані\~наступні умови:\~ \~чітко зазначена\~особа,\~яка отримує\~грошові кошти,\~а також\~зазначені її\~паспортні дані;\~ сума,\~яку особа\~отримує (вказана\~цифрами та\~прописними буквами),\~якщо кошти\~в іноземній\~валюті,\~має бути\~зафіксовано за\~яким курсом\~буде повертатись\~борг;\~ кінцевий\~термін повернення\~отриманих коштів,\~або визначено\~періоди для\~повернення частками;\~ у\~разі,\~якщо кошти\~передаються під\~відсотки \~має бути\~передбачена ставка,\~під яку\~отримуються кошти; після підписання договору (розписки) необхідно підписати акт прийому-передачі грошових коштів в двох екземплярах (по одному для кожної сторони); після підписання договору, Кредитор (позикодавець) повинен отримати від боржника копію паспорту та ідентифікаційного коду. Оскільки відповідач не брав участь у первинному розгляді справи з поважних причин, суд помилково встановив вид правовідносин між сторонами. Докази та обставини, на які послався представник відповідача у відзиві мали істотне значення для вірної юридичної оцінки спірних правовідносин. За змістом наданого суду документу без назви встановлено, що [PERSON] домовляється з [PERSON] про надання консультативної та фінансової допомоги 6000 доларів США для одержання імміграційної візи (для зеленої карти). Даним документом не підтверджується факту отримання відповідачем в борг вищевказаної суми коштів. Сторони домовились про певний вид надання послуги (консультативно-фінансової допомоги) у майбутньому. Наданий позивачем документ від 30.07.2017 не містить обов`язкових ознак притаманних для договору позики, а саме: факту отримання в борг коштів; строк на який ці кошти надані позивачем; розмір відсотків за користування даними коштами. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження факту надання зазначеної у договорі консультативної та/або фінансової допомоги, відповідачем заперечується факт отримання такої фінансової допомоги та послуг від позивача. Крім того, сторони у спірному договорі прописали, що : «У випадку неодержання [PERSON] еміграційної візи США, розписка недійсна». Таке формулювання суперечить суті боргового зобов`язання згідно договору позики. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. Такого висновку\~дійшов Верховний\~Суд у\~справі № 194/1126/18. В даній справі позивач також підписав документ, який називає розпискою, що також свідчить про помилковість твердження, що спірний документ є розпискою. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц вказано, що «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Зі змісту документу від 30.07.2017 неможливо встановити факт передачі позивачем грошових коштів та отримання відповідачем цих грошових коштів. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів та підтвердження факту передачі коштів відповідачу. \~ \~ \~ \~Спірний документ свідчить про те, що між сторонами було укладено договір про надання інформаційних послуг з консультування та підготовки документів для отримання візи для виїзду в США по програмі Зелена Карта. \~ \~ \~ \~За умовами цього договору позивач мав надати консультативні послуги з підготовки пакету документів для оформлення візи в США. За надані послуги та у разі отримання [PERSON] імміграційної візи відповідач повинен був сплатити кошти у сумі 6000 доларів США. Згідно із цим документом позивач відповідачу коштів не надавав. \~ \~ \~ \~Відповідач стверджує, що позивачем не було надано послуги по даному договору, тому вважає, що такий договір є недійсним. \~ \~ \~ \~Позивачем не надано суду доказів зворотного, актів виконаних робіт за даним договором, які б підтверджували факт надання консультативних послуг, їх перелік, вартість, та підтвердження отримання [PERSON] еміграційної візи. \~ \~ \~ \~Крім того, суд звертає увагу на те, що сторони у спірному договорі вжили формулювання «фінансова допомога». Відповідно до п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПКУ фінансова допомога - це фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. При цьому поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Отже, із визначення поворотної фінансової допомоги випливає що позичальник не має права на отримання відсотків за користування коштами. Тому нарахування відсотків є необґрунтованим ні за договором позики, оскільки в договорі не вказано про це, і суперечить інституту фінансової допомоги. Вимоги позивача про нарахування відсотків по договору з 29.09.2017 (тобто з дати закінчення договору) та одночасно 3% річних з тієї ж дати є необґрунтованими, оскільки після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий висновок було зроблено у постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наведене свідчить про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування позикою у розмірі 1432,20 Доларів США та 3 % річних у розмірі 265,32 Долари США є безпідставною. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, судом ураховано наступне. Згідно із ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення розміру\~витрат на\~правничу допомогу\~з метою\~розподілу судових\~витрат учасник\~справи подає\~детальний опис\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги (ч.ч.1-3\~ст.137\~ЦПК України) . Відповідно до ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт;\~4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Відповідно до\~п.2\~ч.2\~ст.141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Представник позивача надав копії договору про надання юридичних послуг від 09.09.2021, додатку 1, квитанції до прибуткового касового ордеру №9 від 09.09.2021, калькуляції оплати послуг з надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру на надання правничої допомоги (а.с.172-177). З наданої суду калькуляції оплати послуг представника відповідача слідує, що останній вказав орієнтовну кількість судових засідань по справі та кількість годин на підготовку процесуальних документів. Однак, як встановлено із матеріалів справи представник відповідача брав участь у двох судових засіданнях 18.10.2021 та 20.05.2022. Тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, а також часткового визнання відповідачем розміру судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.. Така сума відповідає фактично виконаним послугам, які були здійснені адвокатом Брухом А.О. під час надання правової допомоги відповідачу по даній справі відповідно до укладеного із ним договором. В решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, оскільки такі є необґрунтованими.

Outcome: approved