Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

28.02.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 400 000 грн., у зв`язку зі смертю чоловіка [PERSON] внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] і актом посмертного освідування встановлено причинний зв`язок між смертю та професійним захворювання. Професійне захворювання виникло внаслідок того, що чоловік позивачки працював впродовж 38 років 11 місяців на ПрАТ «ПівнГЗК» на різних посадах в умовах впливу шкідливих умов праці відповідача, а саме пилу, внаслідок чого виникли такі захворювання як: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першого - другого ступені, емфізема легень першої-другої степені), легенева недостатність першого-другого степеню. Також вина підприємства у виникненні професійного захворювання у [PERSON] підтверджується Актом розслідування. Смертю чоловіка позивачу завдано моральну шкоду, так як вона тяжко пережила смерть рідної людини, оскільки у неї з чоловіком були тісні та довірливі стосунки, вони дуже багато часу проводили разом, поралися по господарству, їздили в подорожі, няньчили онуків. Він був для неї не лише люблячим чоловіком, а й товаришем, завжди підтримував під час життєвих труднощів та негараздів, у всіх її починаннях вона завжди могла покластися на нього. Після смерті чоловіка вона втратила не тільки рідну, близьку людину, а й надійну опору та моральну підтримку у його особі. Після смерті чоловіка вона відчула сильне душевне потрясіння, шок. Тривалий час перебувала у пригніченому стані, не могла спати ночами. Смерть чоловіка призвела до порушення її нормальних життєвих зв`язку та необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Зважаючи на вище викладене і те що втрата чоловіка настала внаслідок систематичного порушення роботодавцем вимог щодо безпеки праці, позивачка просить стягнути на її користь 400 000 грн. моральної шкоди у зв`язку з втратою рідної людини - люблячого чоловіка, втратою опори та моральної підтримки. Ухвалою суду від 24.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 27.04.2022 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Доценко Т.Ю. надала відзив на позовну заяву. Вказує, що чоловік позивачки працював на підприємстві відповідача в умовах впливу запиленості повітря робочої зони 34 роки 6 місяців. Останній уклав трудовий договір та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Повне усунення негативного впливу умов виробництва на здоровя неможливе. Вказує на відсутність доказів моральних страждань та підстав для стягнення моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів суд встановив, що [PERSON] , який є чоловіком позивачки (а.с. 3,4), під час перебування в трудових відносинах з відповідачем встановлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першого - другого ступені, емфізема легень першої-другої степені), легенева недостатність першого-другого степеню (а.с.7-9, 10-11). Виробничими факторами, що спричинили [PERSON] ці захворювання, є робота в ПРАТ "Північний ГЗК" протягом 38 років 11 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони: - пил з вмістом вільного SiO2 від 10 до 70 % в концентрації 2.9 - 23.0 мг/м.куб при ГДК 2,0 мг/м.куб.; - пил з вмістом вільного SiO2 до 10% в концентрації 4.3-5.2 мг/м.куб при ГДК 4.0 мг/м.куб.; - зварювальний аерозоль у концентрації 14.21 мг/м.куб при ГДК 1.0 мг/куб. Крім того, встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я [PERSON] , рекомендовано начальнику ДФ-1 розробити заходи, направленні на зниження рівня запиленості повітря на робочих місцях фабрики та погодити їх з Тернівською СЕС. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДНА-02 №020053 від 04.07.2007, [PERSON] первинно з 02.07.2007р., безстроково було встановлено третю групу інвалідності та 30 % втрата професійної працездатності, а.с. 12. [INFO] [PERSON] помер, а.с.5. Відповідно до довідки від 15.02.2022 серії АА №0000318, виданої обласною МСЕК № 2 , встановлено причинний зв`язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням на виробництві (а.с.6). Оцінка суду. Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст.43 Конституції України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності "від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої внаслідок смерті у зв`язку з професійним захворювання, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Тобто цивільно-правова відповідальність роботодавця наступає у випадку порушення вимог про безпеку праці. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Відповідно ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, у зв`язку зі смертю чоловіка позивачки, причиною якої є недотриманням відповідачем вимог чинного законодавства у сфері безпеки праці, позивачці спричинено моральну шкоду, пов`язану із втратою рідної людини, люблячого чоловіка, опори та моральної підтримки, що призвело до душевних страждань, порушення нормальних життєвих зв`язків. Враховуючи вищевикладене та наявність доказів причинно-наслідкового зв`язку між смертю чоловіка позивачки та професійним захворюванням, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні Нечипорук та Йонкало проти України № 42310/04 від 21.04.2011 року, роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. З урахуванням викладеного, враховуючи глибину та тривалість моральних страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивачки, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивачки 180 000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Посилання представника відповідача на залежність рівня професійного ризику від самого працівника, отримання пільг і компенсацій, об`єктивний характер шкідливих умов праці, суд до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значенння для вирішення спору. Згідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Оскільки позов має майновий характер - то з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1 800 грн. згідно до приписів Закону України «Про судовий збір». На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial