Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла дана позовна заява. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 21 вересня 1996 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені 17.07.2019 р., після чого спільне господарство не ведуть та мешкають окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем не можливе, в зв`язку з чим просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2022 р. відкрито провадження по справі та призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву відповідно до якої просить суд розглядати справу без його участі, визнає позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 1996 року. Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського району м. Запоріжжя, актовий запис №389. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені в липні 2019 року, сторони мешкають окремо, спільне господарство між ними не ведеться. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечувались в їх заявах по суті справи. Нормами ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Наведеним конституційним принципам кореспондує положення ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, яким також визначено добровільність шлюбу, в зв`язку з чим примушуванням жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Стаття 105 СК України містить перелік процесуально-правових підстав припинення шлюбу внаслідок його розірвання, зокрема частиною 3 даної статті передбачено припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 110, ст. 111 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши встановлені в судовому засіданні обставини, проаналізувавши правові норми, що регулюють дані правовідносини, суд дійшов висновку, що наразі даний шлюб між сторонами існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстави для збереження шлюбу між сторонами судом не встановлені, а тому даний шлюб доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved