Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ізі Кредит», просить суд визнати виконавчий напис №896, виданий 18.02.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Головкіною Я.В. про стягнення заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 13 960,00 грн з [PERSON] на користь ТОВ «Ізі Кредит» таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування свої вимог позивач зазначає, що 29.02.2021 на адресу позивача надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 26.02.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Як стало відомо позивачу на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. перебуває виконавчий напис №896 вчинений 18.02.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. не переконалась у безспірності боргу та порушила вимоги щодо порядку оформлення та змісту виконавчого напису, адже право вимоги ТОВ «Ізі Кредит» не підтверджене належними доказами. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31.05.2021 у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2021 в рамках вжиття заходів забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом №896 від 18.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., що здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. в межах виконавчого провадження ВП №64611467 з примусового стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Ізі Кредит». Від представника відповідача - генерального директора ТОВ «Ізі Кредит» Кульоміна С.М. 28.07.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де він просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. 22.01.2019 між позивачем та ТОВ «Ізі Кредит» було укладено кредитний договір №220236. Згідно вказаного договору відповідач прийняв на себе зобов`язання надати відповідачеві в кредит грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, а позивач прийняв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування. Станом на 01.02.2021, внаслідок прострочення платежів строком на 460 календарних днів утворилась заборгованість 13 960,00 грн. Позивач в добровільному порядку заборгованість не погашав. Відповідач вважає, що ним виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Головкіній Я.В. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а отже виконавчий напис, вчинений 18.02.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В.,зареєстрований у реєстрі №896 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 13 960,00 грн не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У свою чергу, 18.05.2021 позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого стверджує, що все вказане відповідачем не відповідає дійсності. Наголошує, на тому, що приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Я.В. неправомірно користувалась постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2, яка на той момент втратила чинність. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява позивача, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у відзиві, поданому представником відповідача 28.07.2021, міститься клопотання про розгляд справи без участі відповідача. З урахуванням заяв, які надійшли від учасників процесу, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності усіх учасників процесу. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 22.01.2019 між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №220236, за умовами якого позивачу надано кредит в розмірі 10 000,00 грн., з процентною ставкою 876,74%. Договір укладено в письмовій формі, без нотаріального посвідчення. З виконавчого напису від 18.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В., убачається, що його вчинено внаслідок прострочення платежів боржником [PERSON] перед ТОВ «Ізі Кредит», в безспірному порядку, на суму 13 960,00 грн., за період з 17.09.2019 по 01.02.2021, та зареєстровано в реєстрі за №896. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістомст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В.керувлась визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved