Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.09.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Проте, [INFO] у позивача від укладеного із [PERSON] народився син [PERSON] , а [INFO] народилася друга дитина [PERSON] . Народження дітей від другого шлюбу в значній мірі змінило матеріальне та сімейне становище позивача та зменшило його можливості по сплаті аліментів, в зв`язку з чим просить зменшити їхній розмір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.01.2020 року зменшено розмір аліментів, які відраховуються з грошового забезпечення [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/5 частки грошового забезпечення [PERSON] щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня набрання рішенням законної сили (а.с. 3-6). Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 17.04.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 17.04.2018 року у Житомирському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №428, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 7). Згідно повторного Свідоцтва про народження виданого 25.12.2015 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23.04.2019 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.07.2021 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до Довідки про доходи загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року за винятком аліментів становить 104312,87 гривень (а.с. 16-17). Згідно Витягу із наказу №208 від 18.10.2021 року [PERSON] вважається такою, що вибула у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 19). Беручи до уваги вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що сімейний стан позивача змінився, має іншу сім`ю, має на утриманні ще двох дітей, а тому призначена судом сума аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку для нього є завеликою. Дані правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи зміни в сімейному стані позивача [PERSON] , суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме зменшення розміру аліментів до 1/6 частки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved