Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., реєстровий номер 69150, яким задоволено вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 7728,56 грн. 20.12.2021 їй у додатку «Дія» надійшло повідомлення про те, що її внесено до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з відкриттям приватним виконавцем Скрипником В.Л. виконавчого провадження №67880157. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що 14.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67880157, з якої вона дізналася, що відносно неї здійснюється примусове виконання виконавчого напису №69150 від 28.05.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в у розмірі: 3467,30 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 3761,26 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість 7728,56 грн. Вказує на те, що ніколи не мала фінансових взаємовідносин з ТОВ «Вердикт Капітал», ніяких договорів не підписувала, їй не відомо з яких підстав вона має грошові зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Капітал». Жодного повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором вона не отримувала. З виконавчим написом не погоджується, оскільки відповідачем приватному нотаріусу не були надані відомості, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Вважає, що приватний нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості, а тому виконавчий напис являється незаконним, необґрунтованим, вчиненим з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 19.01.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили справу розглядати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Крім того представник позивача прохав повернути [PERSON] надлишково сплачений судовий збір в розмірі 248,10 грн., оскільки нею помилково сплачено надлишковий судовий збір за заяву про забезпечення позову в розмірі 744,30 грн, замість необхідних 496,20 грн. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 28.05.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 69150, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке є правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «ФК «Флексіс», яке є правонаступником усіх прав і обов`язків АТ «Альфа Банк» за кредитним договором №500617447 від 15.09.2017, заборгованості за період з 21.12.2020 по 24.05.2021, в тому числі: 3467,30 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 3761,26 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача; загальна заборгованість 7728,56 грн. 14.12.2021 приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. на підставі виконавчого напису №69150, вчиненого 28.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 67880157. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 3 гл.16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій). Відповідно до підпунктів 1.1-1.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій та статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено відповідно пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який було внесено до Переліку документів Постановою КМУ № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова КМУ № 662). Зазначеною Постановою КМУ № 662 були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», тобто, згідно цих змін, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою ВП ВС від 20.06.2018 року було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України. Отже, діюча редакція Переліку документів передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідачем не надано доказів того, що кредитний договір №500617447 від 15.09.2017, укладений між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] , був нотаріально посвідчений. Суд також бере до уваги відсутність доказів того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від кредитора первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового або повного погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було з`ясовано чи не пропущено банком строк позовної давності, оскільки ч.1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту, що в свою чергу відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлює вчинення виконавчого напису Вказані обставини свідчать про те, що заборгованість [PERSON] не є безспірною. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. п. 5, 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року питання щодо повернення сплаченого судового збору в разі помилкової його сплати вирішується згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи. Згідно п.3 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Так, за даними матеріалів справи позивач [PERSON] помилково сплатила надлишковий судовий збір у розмірі 248,10 грн., оскільки нею помилково сплачено надлишковий судовий збір за заяву про забезпечення позову в розмірі 744,30 грн, замість необхідних 496,20 грн. Зазначена обставина відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення суми помилково сплаченого судового збору. Отже, суд приходе до висновку, що позивачем помилково сплачено судовий збір, що підтверджується квитанцією № 60328430 від 11.01.2022 року, а надлишково сплачений судовий збір у розмірі 248,10 грн. підлягає поверненню. Відповідно до ст.ст. 137,141 ЦПК України судові витрати в розмірі 1488,60 грн. сплачені за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, слід покласти на відповідача - ТОВ «Вердикт-Капітал».

Outcome: approved