Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] ; третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та моральної шкоди. В обґрунтування позову вказує, що 02.09.2019 року вона - [PERSON] в магазині «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у секції кулінарія, оператором потужності кого є ФОП [PERSON] , придбала млинці. 04.09.2019 року, після вживання вказаних млинців, вона (позивачка) та її дитина відчули різке погіршення самопочуття та 06.09.2019 року були госпіталізовані до Черкаської міської інфекційної лікарні, з ознаками харчового отруєння. В лікарні за наслідками лабораторних досліджень було поставлено діагноз «сальмонельоз, викликаний S.enteriditidis, середньої тяжкості, про що свідчить виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 1047/33 на ім`я [PERSON] , та діагноз - бактеріальна кишкова інфекція, не уточнена, середньої важкості, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 01141-34 на ім`я [PERSON] . Внаслідок отруєння вона (позивачка) та її дитина були змушені перебувати на стаціонарному лікуванні 12 днів, на яке вона витратила близько 1 500 грн. Чеки з аптек вона не зберігала, так як в той момент хвилювалася за життя своєї дитини та за себе. Також зазначила, що їй стало відомо із засобів масової інформації, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області відповідача ФОП [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї штраф. Крім того, вказує, що у зв`язку з її отруєнням та отруєнням її сина, їй завдано також і моральної шкоди, оскільки у зв`язку із захворюванням, спричиненим протиправними діями та неналежним виконанням своїх обов`язків ФОП [PERSON] та її працівниками, недотриманням норм санітарного законодавства, вона та її дитина ще повинні лікуватися, дотримуватися відповідної дієти, на що нею витрачаються значні кошти. Вона сильно хвилюється за здоров`я своєї дитини, так як достеменно не відомо, як дане отруєння та його лікування може відобразитися на подальшому загальному здоров`ї [PERSON] . За таких обставин, позивачка оцінює свої моральні страждання у 70 000 грн. А тому, просить стягнути з ФОП [PERSON] на її користь майнову шкоду в розмірі 1 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.10.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] ; третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та моральної шкоди. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 27.10.2020 року відповідачкою, в особі її представника - адвоката Чкалова Р.К., подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що відповідачка позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. При цьому, зазначає, що позивачкою до позовної заяви не додано доказів, які б свідчили про придбання нею (позивачкою) 02.09.2019 року млинців в магазині, в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП [PERSON] . Також, позивачкою не вказано в позовній заяві в який час здійснювалась покупка зазначених млинців та з якою начинкою вони були. Також, позивачкою не надано доказів, які б підтверджували, що вона отруїлася саме млинцями та ще й тими, що придбала в магазині. Крім того, за твердженням позивачки вона придбала млинці 02.09.2019 року, спожила їх лише 04.09.2019 року, а була госпіталізована 06.09.2019 року. Однак, між придбанням млинців, їх споживанням та госпіталізацією до лікарні внаслідок харчового отруєння відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Також вказує, що сальмонельоз, як і більшість інших гострих кишкових інфекцій, має інкубаційний період, що становить в середньому 12-24 години, а тому існує вірогідність того, що до моменту отруєння позивачка вже була переносником бактерій. Таким чином, вважає, що з наведених позивачкою доводів не вбачається безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і понесеною позивачем шкодою, що в контексті п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», виключає обов`язок відповідача відшкодувати будь-яку шкоду позивачці. Що стосується захворювання дитини позивачки, то зазначає, що до позовної заяви додане свідоцтво про народження дитини, з якого вбачається, що станом на дату госпіталізації, тобто станом на 06 вересня 2019 року, дитині позивачки не виповнилося й двох місяців, тобто очевидним є факт того, що дитина млинці не могла вживати. Крім того, у дитини не підтверджено захворювання сальмонельоз, оскільки у медичній виписці вказаний діагноз «бактеріальна кишкова інфекція, неуточнена, середньої важкості». Також, позивачка не надає жодних доказів на підтвердження завданої моральної шкоди. Щодо стягнення судових витрат з відповідачки, то позивачка зазначає в позовній заяві, що судові витрати складаються із послуг на правову допомогу, які складають 7 000 грн., але до позовної заяви не додано доказів понесення позивачкою вказаних витрат, як і доказів про сам факт звернення за правовою допомогою. За таких підстав, просить відмовити позивачці в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.10.2021 року підготовче провадження у справі закрито. В судовому засіданні, 24.12.2021 року представник позивачки - адвокат Василенко О.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та додані до неї докази. А саме, просив стягнути із відповідачки - ФОП [PERSON] на користь позивачки [PERSON] майнову шкоду в розмірі 1 500 грн. та моральну шкоду в розмірі 70 000 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання 24.05.2022 року позивачка [PERSON] та її представник Василенко О.В. не з`явилися, при цьому, попередньо адвокат Василенко О.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, в якому одночасно вказує, що позовні вимоги позивачка підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Чакалов Р.К. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зв`язку з їх безпідставністю. При цьому, просив врахувати, що стороною позивачки не доведено належними та переконливими доказами факт завдання позивачці, як майнової, так і моральної шкоди, а також причинний зв`язок між діями відповідачки і вказаною позивачкою шкодою. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суду не повідомила, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась. Представник третьої особи - ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області, в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. В судовому засіданні, яке відбулось 24.12.2021 року, представник третьої особи - Ремша Д.С. просив позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Василенка О.В. (с/з 24.12.2021 року), пояснення представника відповідачки - Чакалова Р.К. (с/з 24.12.2021 року, 24.05.2022 року), пояснення представника третьої особи - Ремша Д.С. (с/з 24.12.2021 року), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка [PERSON] вказує, що внаслідок придбання нею 02.09.2019 року в магазині «[INFO]», який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у секції кулінарія, оператором потужності якого є ФОП [PERSON] , млинців та їх послідуючим вживанням в неї та у її малолітнього сина - [PERSON] виникло харчове отруєння (сальмонельоз), лікування якого спричинило матеріальні збитки на суму 1 500 грн. та завдало суттєвої моральної шкоди, яку вона оцінює в 70 000 грн. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року у справі № 331/5054/15-ц, «відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Отже, у законодавстві України щодо регулювання договору роздрібної купівлі-продажу встановлений пріоритет ЦК України перед актами законодавства про захист прав споживачів (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 362/2159/15-ц). Статтею 711 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недолік, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами». Відповідно до ст. 66 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» відшкодування заподіяної шкоди (завданих збитків) здійснюється в порядку, встановленому ЦК України, ГК України, Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», іншими законодавчими актами. Згідно з пунктом 17 Правил роздрібної торгівлі непродовольчими товарами, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19 квітня 2007 року № 104 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08 листопада 2007 року за № 1257/14524, розрахунки за продані товари та надані послуги можуть здійснюватися готівкою та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) відповідно до законодавства. Разом з товаром споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який засвідчує факт купівлі товару та/або надання послуги. Таким чином факт укладення споживачем договору про купівлю товару (в тому числі неналежної якості) має бути підтверджений відповідними доказами квитанцією про оплату готівкою або випискою з банківського рахунку у разі оплати товару в безготівковій формі. В порушення вимог ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з позовом про захист прав споживачів не надано доказів вчинення між нею, як споживачем, та відповідачкою, як продавцем, усного правочину купівлі - продажу млинців та доказів на підтвердження факту придбання нею (позивачкою) 02 вересня 2019 року млинців у відповідачки в магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] : квитанції, касового (товарного, фіскального) чеку тощо. В позовній заяві позивачка зазначає, що 02 вересня 2019 року, вона придбала у магазині « [INFO] », який знаходиться за адресою [ADDRESS] , млинці у секції «Кулінарія», а 04.09.2019 року після вживання млинців, позивачка та її дитина відчули різке погіршення самопочуття та 06.09.2019 року були госпіталізовані до Черкаської інфекційної лікарні, з ознаками харчового отруєння. В лікарні за наслідками лабораторних досліджень позивачці [PERSON] поставлений діагноз «сальмонельоз середньої важкості», що стверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 1047/33 (а.с. 8), а дитині позивачки - [PERSON] встановлений діагноз «бактеріальна кишкова інфекція, неуточнена, середньої важкості», що стверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 01141-34 (а.с. 9). Позивачка [PERSON] стверджує, що на її лікування та лікування малолітнього сина вона витратила 1 500 гривень, але відповідних доказів на придбання ліків на вказану суму остання суду не надала. Згідно листа КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» від 05.09.2019 року за вих. № 753/1, за період з 02 вересня 2019 року по 08 вересня 2019 року до КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» звернулись 29 хворих; всі хворі повідомили про вживання в їжу млинців з різними начинками, придбаних в період з 01 вересня 2019 року по 02 вересня 2019 року в кулінарії супермаркету «[INFO]», розташованого в ТРЦ «[INFO]» по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного, походження, здоров`я та благополуччя тварин» на підставі наказу № 1944 Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, у зв`язку із надходженням листа з Черкаської міської інфекційної лікарні № 668/1 від 04.09.2021 року, в період з 04 вересня 2019 року по 05 вересня 2019 року проведено позапланове інспектування за адресою: [ADDRESS] . 05 вересня 2019 року за результатами проведеної позапланової перевірки Черкаським міським управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області складено Акт № 56, з якого вбачається, що він складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю стосовно додержання операторами ринку гігієнічних вимог щодо поводження з харчовими продуктами; строк проведення державного контролю: початок - 04 вересня 2019 року о 12 годині 30 хвилин; завершення - 05 вересня 2019 року о 16 годині 00 хвилин. 06 вересня 2019 року, на підставі вказаного Акту № 56 від 05 вересня 2019 року, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області складено Протокол про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми. В графі «Інформація про порушення» Протоколу від 06 вересня 2019 року зазначено дату і час вчинення порушення: 04 вересня 2019 року - 05 вересня 2019 року. 13 вересня 2019 року на підставі акту № 56 від 05 вересня 2019 року, складеного за результатами проведення планового (позапланового заходу державного контролю стосовно додержання операторами ринку гігієнічних вимог щодо поводження з харчовими продуктами, та Протоколу про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми від 06 вересня 2019 року, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області винесено постанову №7 про накладення штрафу, якою на фізичну особу - підприємця [PERSON] накладено штраф в розмірі 25038 гривень. 20 вересня 2019 року на підставі акту № 56 від 05 вересня 2019 року, складеного за результатами проведення планового (позапланового заходу державного контролю стосовно додержання операторами ринку гігієнічних вимог щодо поводження з харчовими продуктами, Протоколу про порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» від 11.09.2019 року, актів відбору зразків від 04.09.2019 року та 05.09.2019 року № б/н, експертних висновків Черкаської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 06.09.2019 року № 003365 д.к./19 та від 10.09.2019 року № 002264, № 003868 з.д.к./19, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області винесено постанову №8 про накладення штрафу, якою на фізичну особу - підприємця [PERSON] накладено штраф в розмірі 104 325 гривень. Враховуючи викладене, постановою №7 від 13.09.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області та постановою № 8 від 20.09.2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області відповідачку притягнуто до відповідальності за порушення, вчинені останньою в період з 04 вересня 2019 року - 05 вересня 2019 року, тобто через декілька днів після отруєння позивачки та її малолітнього сина, яке мало місце 02.09.2019 року. Таким чином, матеріали справи не містять і учасниками справи не надано суду належних, достатніх достовірних доказів на підтвердження факту вчинення відповідачкою порушень Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» 02 вересня 2019 року та притягнення останнього до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», допущені відповідачем 02 вересня 2019 року та (або) виявлені Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області 02 вересня 2019 року. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що підприємства, установи, організації, підприємці та громадяни, які порушили санітарне законодавство, що призвело до виникнення захворювань, отруєнь, радіаційних уражень, тривалої або тимчасової втрати працездатності, інвалідності чи смерті людей, зобов`язані відшкодувати збитки громадянам, підприємствам, установам і організаціям. Відповідно до п. 5 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе , що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.ч.1 - 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи». Також, згідно з п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Підсумовуючи вищевикладене нормативно-правове регулювання, можна зробити висновок про те, що відповідальність особи за настання матеріальної та моральної шкоди настає у разі сукупності таких елементів: наявність шкоди (за обставин цієї справи ушкодження здоров`я (хвороба) у позивачів, що потягло витрати на лікування та наявність моральних страждань), протиправне діяння особи, яка її завдала (що встановлено відповідними актами перевірки дотримання вимог законодавства, складеними повноважними державними органами щодо відповідача у справі), причинний зв`язок між ними. У аспекті вищенаведених положень законодавства про захист прав споживачів при укладенні роздрібного договору купівлі-продажу (ч.ч.1, 3 ст. 698 ЦК України, п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів») підтвердженням укладення договору, об`єкт купівлі-продажу за яким спричинив виникнення в особи шкоди (тобто фактично причинний зв`язок між наявністю шкоди та протиправними діями відповідача), зокрема, є квитанція про купівлю товару неналежної якості за готівку, або виписка по банківському рахунку позивачів про купівлю такого товару у безготівковій формі з використання банківської платіжної картки. Згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У даному випадку за змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України позивачкою не надано суду допустимих доказів (передбачених законодавством) придбання у відповідачки товару (млинців), споживання якого призвело до її хвороби та хвороби її малолітнього сина та завдання майнової та моральної шкоди. Зокрема, позивачкою не надано суду доказів, які б підтверджували факт придбання нею 02.09.2019 року млинців у відповідачки у секції « Кулінарія » в магазині « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , а саме не надано квитанції про купівлю товару за готівку, або виписки по банківському рахунку позивачки про купівлю товару у безготівковій формі з використанням банківської платіжної картки, оскільки саме такі докази за вимогами ч.ч. 1, 3 ст. 698 ЦК України, п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» можуть підтвердити укладення між сторонами справи договору роздрібної купівлі-продажу, в рамках якого має здійснюватися відшкодування шкоди. Також, позивачкою не доведено і факту завдання їй майнової шкоди на суму 1 500 грн., оскільки відповідні докази, які б підтверджували понесені позивачкою витрати на лікування на зазначену суму, позивачкою суду не надані. Також, позивачкою не доведено належними, достатніми та достовірними доказами завдання їй та її малолітньому сину моральної шкоди, про яку заявляє позивачка, вину відповідачки у спричиненні такої шкоди, а також не доведено і причинно-наслідкового зв`язку між винними протиправними діями відповідачки та спричиненням такої шкоди. Посилання позивачки у справі на будь-які інші докази щодо вказаної обставини (акти перевірки, складені повноважними державними органами, притягнення відповідачки до відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері безпеки харчової продукції, рішення адміністративного суду про застосування санкцій до відповідачки) є помилковим, адже її може бути доведено лише визначеними законодавством засобами доказування. Крім того, вказані докази стосуються факту дотримання відповідачкою положень законодавства у сфері безпеки харчової продукції, а не факту придбання позивачкою у відповідачки продукції, вживання якої призвело до її отруєння та отруєння її малолітнього сина. Протилежні висновки ґрунтувалися б на припущеннях, що нормами ч. 6 ст. 81 ЦПК України заборонено, адже припущення можуть як підтверджувати позицію позивачки у справі (про те, що вона придбала млинці у відповідачки), так і спростовувати її (про те, як приклад, що харчову продукцію вона придбала не у відповідачки, а в іншої особи). Крім того, з наданих Головним управлінням «Держппродспоживслужби» постанови №7 від 13 вересня 2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області та постанови № 8 від 20 вересня 2019 року Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області вбачається, що відповідачку притягнуто до відповідальності за порушення, вчинені нею в період з 04 вересня 2019 року - 05 вересня 2019 року, тобто через декілька днів після отруєння позивачки та її малолітнього сина, яке мало місце 02 вересня 2019 року. Разом з тим, суд враховує, що матеріали справи не містять і учасниками справи не надано суду належних, достатніх достовірних, допустимих доказів на підтвердження факту вчинення відповідачкою порушень Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» саме 02 вересня 2019 року та притягнення останньої до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», допущені відповідачкою саме 02 вересня 2019 року та (або) виявлені Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області 02 вересня 2019 року. Таким чином, оцінивши в сукупності всі наявні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] ; третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, про захист прав споживачів, відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та моральної шкоди в повному обсязі. Разом з тим, оскільки позивачка [PERSON] , в силу Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору та у зв`язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed