Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк») 21.02.2022 звернулось в суд із позовом, в якому просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором №ПКК/39052 від 28.10.2020 в загальному розмірі 13 664, 48 грн., а також судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 2 481, 00 грн. та 1 366, 48 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.10.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було підписано заяву-Договір №26209011364148/980/РКО про надання комплексних банківських послуг. У Додатку\~про відкриття\~кредитної лінії\~№ ПКК/39052\~від 28.10.2020\~до Заяви-\~Договору №\~26209011364148/980/РКО\~29.01.2020\~року (надалі\~-\~Додаток)\~в п.1\~зазначено,\~що шляхом\~підписання Заяви-Договору\~та цього\~Додатку Клієнт\~просить,\~а Банк,\~на підставі\~рішення уповноваженої\~особи Банку,\~зобов`язується,-\~надати банківські\~послуги,\~визначені цим\~Додатком.На виконання умов вказаного договору банк свої зобов`язання по видачі сум кредиту виконав повністю. Проте, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 13 664, 48 грн. Оскільки, відповідач має зареєстрований шлюб із [PERSON] , що підтверджується підписом останнього в анкеті-заяві про видачу кредитних коштів, а тому кредит отриманий в інтересах сім`ї, відтак відповідачі мають нести солідарну відповідальність. Ухвалою від 24.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість останнім подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить такий задовольнити. Відповідно до інформації відділу обліку моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУДМС УДМС України в Рівненській області щодо [PERSON] , [INFO] , остання згідно відомостей "не значиться". За приписами ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд зазначає, що відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоч про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить оголошення, опубліковане на офіційному веб-порталі судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Крім того, в судове засідання не з`явився відповідач [PERSON] . Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог ст.190 ЦПК України,ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвала суду від 24.03.2022 разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, відповідно до вимог ст. 190 ЦПК України, були направлені на адресу відповідача, за якою останній згідно з відповіддю з Управління державної Міграційної служби в Рівненській області зареєстрований, проте повернулися до суду з відміткою пошти про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів в заочному порядку, на підставі даних та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено таке. 28.10.2020 між Акціонерним товариством «Кредобанк» (надалі - банк) та [PERSON] (надалі - клієнт) було підписано заяву-Договір №26209011364148/980/РКО про надання комплексних банківських послуг. У Додатку\~про відкриття\~кредитної лінії\~№ ПКК/39052\~від 28.10.2020\~до Заяви-\~Договору №\~26209011364148/980/РКО\~29.01.2020\~року (надалі\~-\~Додаток)\~в п.1\~зазначено,\~що шляхом\~підписання Заяви-Договору\~та цього\~Додатку Клієнт\~просить,\~а Банк,\~на підставі\~рішення уповноваженої\~особи Банку,\~зобов`язується,-\~надати банківські\~послуги,\~визначені цим\~Додатком. Відповідно до п.п. 1.2.1 додатку, клієнт підтверджує, що на нього поширюються положення п. 1.13.1 Глави 1 Розділу ІІ Правил ФО, які клієнт зобов`язується неухильно дотримуватися. Відповідно до п. 1.1. додатку, поточний рахунок клієнта, відкритий для видачі кредиту (кредитів) за кредитною лінією - № [NUMBER] . За п.п.1.2.3.2.7.3. додатку, клієнт здійснює погашення заборгованості за кредитом, виданих в межах кредитної лінії процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими цим кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2. цього додатку або впродовж строку, передбаченого п. 1.3.2.7.5. цього додатку. Згідно п.п. 1.3.2.7.5. додатку, банк має право в будь-який момент, без обґрунтування причин такого рішення, вимагати від клієнта повернути усю суму заборгованості за цим кредитним договором, за умови направлення клієнту попередження про це за 30 (тридцять) календарних днів до запланованої дати повернення. Попередження направляється банком клієнту у спосіб, що дає змогу встановити дату відправлення повідомлення (письмове повідомлення поштою, електронною поштою на e-mail клієнта, смс-повідомленням на номер фінансового телефону клієнта тощо, які клієнт повідомив банку в останніх поданих клієнтом банку документах і відомостях. Клієнт зобов`язаний повернути банку усю суму заборгованості за цим Кредитним договором не пізніше 31 (тридцять першого) календарного дня від дати відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику. За пунктом 1.3.2.8.1.1. додатку, передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Клієнт сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання клієнта, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості клієнта. Судом встановлено, що на виконання умов вказаного договору банк свої зобов`язання по видачі сум кредиту виконав повністю, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку із 28.10.2020 по 13.01.2022, натомість позичальник в порушення умов договору, не виконує свої зобов`язання за договором. Згідно положень п.п. 1.3.2.2. додатку, строк (термін) кредитної лінії - до 27.10.2023 року (включно). За змістом п.п. 1.3.2 додатку, встановлено наступні умови кредитування: максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією - 200 000, 00 грн (двісті тисяч гривень 00 копійок). Розмір процентів за кредитним договором: - 36% (тридцять шість відсотків) річних з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у п. 1.3.2.3.2.2. цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі; - 0, 00001% (нуль цілих одна стотисячна відсотка) річних у разі погашення повного кредиту не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту (надалі - пільговий період), при цьому пільговий період не може перевищувати 62 (шістдесят два) календарні дні (п.п. 1.3.2.2). Відповідно до статей 11, 629 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) -стаття 610 ЦК України Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової часини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 ЦК України. 03.12.2021 банк звернувся до відповідачів з досудовою вимогою про дострокове повернення кредитних коштів, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань, яке останніми було залишено без відповіді та без належного реагування. Водночас судом встановлено, що відповідач [PERSON] має зареєстрований шлюб з відповідачкою [PERSON] , що підтверджується підписом останнього в анкеті-заяві про видачу кредитних коштів та відомостями, внесеними до паспорта [PERSON] , відтак відповідачі мають нести солідарну відповідальність, так як кредит отриманий в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його було укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. З огляду на викладене вище, оскільки [PERSON] не виконано умов за кредитним договором від 28.10.2020, станом на 13.01.2022 утворилась заборгованість, яка становить 13\~664,\~48\~грн,\~в тому\~числі 10\~560,\~00\~грн заборгованість\~за тілом\~кредиту та\~3\~104,\~48\~грн заборговансіть\~за відсотками, враховуючи, що вказаний кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, суд приходить до висновку, що з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 13 664, 48 грн. Відтак позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень п.35 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи викладене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 240, 50 грн з кожного. Також позивач просить суд стягнути з відповідачів 1 366, 48 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із п.п.1,2,6 ч.1 та ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. До правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України у їх системному зв`язку сторони є вільними у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності і справедливості і можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносин на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це («заборонено законом»), або якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту чи суті відносин між сторонами. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру» визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Суд зазначає, що у матеріалах справи наявний витяг з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, проте в ньому відсутні відомості про розмір та\\або порядок обчислення адвокатського гонорару, що в свою чергу не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Крім того такий договір не містить відомостей, що адвокатські послуги надаються саме у зв`язку із розглядом справи за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості в сумі 13 664, 48 грн. Вказане узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом у справі № 922/1163/18. Суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Будь-яких інших доказів понесення таких витрат, зокрема акта приймання-передачі, платіжного доручення, тощо матеріали справи не містять, а тому правові підстави для покладення на відповідачів обов`язку відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката відсутні.

Outcome: approved