Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У жовтні 2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 6506,51 грн., витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., посилаючись на те, що 15.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1194709. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 01.05.2018 року о 09 год. 20 хв. в м.Дніпро по вул.Орловська,6 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до повідомлення про ДТП Європротокол, відповідачем було порушено Правила дорожнього руху України. У подальшому власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] звернувся до страховика - ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/194709. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/18/0224 від 09.07.2018 року власнику автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 6506,51 грн. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав: 6 506,51 грн. З моменту дорожньо-транспортної пригоди відповідачем не було письмово повідомлено Страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. Дана ДТП не була зафіксована поліцією, в даному випадку законодавець встановив обов`язок на страхувальника письмово повідомити страховика. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, проведено не було. 01.10.2020 року між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі - Договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/1194709 від 15.09.2017 року. Враховуючи наведене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та стягнути із відповідача у свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 6 506,51 грн., а також витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 280, ч.4 ст. 223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/1194709. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с.12). Відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду 01.05.2018 року о 09 год. 20 хв. в м.Дніпро по вул.Орловська,6 мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ЗАЗ Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до повідомлення про ДТП Європротокол, відповідачем було порушено Правила дорожнього руху України (а.с.13). Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] звернувся до страховика - ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АМ/194709 ( а.с. 14). Із страхового акту №ОЦ/123/450/18/0224 від 09.07.2018 року, відомо, що сума, яка підлягала до сплати власнику автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » [PERSON] від ПрАТ «УПСК», тобто страхове відшкодування становила 6 506,51 грн. (а.с.20). Факт виплати коштів підтверджується платіжним дорученням №2210 від 09.07.2018 року ( а.с. 21). Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» становить 6 506,51 грн. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Підпунктами «а», «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземним транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як вбачається з матеріалів справи, з моменту ДТП до часу ухвалення рішення, відповідачем не було письмово повідомлено страховика про вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи в наслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. У відповідності до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено у ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 09.07.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №2210 від 09.07.2018 року. Претензія про відшкодування збитків в порядку регресу від 16.08.2018 року, скерована представником ПрАТ «УПСК» до [PERSON] підтверджує факт звернення ПрАТ «УПСК» до страхувальника з метою досудового врегулювання спору з приводу погашення заборгованості в добровільному порядку. ( а.с. 22). Згідно договору цесії №01/10/2020 від 01.10.2020 року про відступлення права вимоги відомо, що між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору ( а.с. 7-11). В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АМ/1194709 від 15.09.2017 року. Згідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що оскільки вина відповідача [PERSON] у факті скоєння ДТП, що мала місце 01.05.2018 року о 09 год. 20 хв. підтверджується повідомленням про ДТП від 01.05.2018 року, ПрАТ «УПСК» сплачено страхове відшкодування [PERSON] , власнику автомобіля «ГАЗ 2217», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », у розмірі 6 506,51 грн., відповідно до страхового акту (підтвердженням проведеної виплати є платіжне доручення №2210 від 09.07.2018 року), до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, а відповідач у добровільному порядку наведеної суми не сплатив, тому враховуючи наведені обставини та подані позивачем документи, пред`явлений позов підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Самойленко П.М. надав правову допомогу позивачу, що підтверджується договором про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року, додатковою угодою №0224 до договору про надання правової допомоги від 28.05.2021 року, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги від 28.05.2021 року (а.с.23,24, 25). Позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн., в підтвердження витраченої суми, позивачем суду надано квитанцію платіжне доручення №Р24А884688943А91679 від 28.05.2021 року (а.с.26). Оскільки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення 3 000,00 грн. з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені сплачені ним судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 908,00 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 1, 26).

Outcome: approved