Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2009 року між [PERSON] (надалі Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач) у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києва було зареєстровано шлюб, актовий запис 157. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . У 2017 року Позивач звернулась до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Відповідача про розірвання шлюбу. 07 лютого 2017 року Бродівським районним судом Львівської області була розглянута справа № 439/1584/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, за наслідками розгляду справи судом було прийнято рішення, яким шлюб між сторонами було розірвано. За час спільного подружнього життя Позивач придбала за договором купівлі-продажу у власність земельні ділянки. 22.12.2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0583 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0127. 22.12.2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0078 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області. Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка. с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0103. Земельні ділянки були придбані за особисті грошові кошти Позивача. Позивач вважає, що хоча земельна ділянка площею 0,0583 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0127 та земельна ділянка площею 0,0078 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0103 і були придбані у період шлюбу, однак за грошові кошти Позивача вони є її особистою приватною власністю. Тому позивач просила суд поділити майно подружжя шляхом визнання особистою приватною власністю за [PERSON] ( [INFO] , податковий номер [NUMBER] ) земельну ділянку кадастровий номер 3222486201:01:028:0127, площею 0,0583 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик» та земельну ділянку кадастровий номер 3222486201:01:028:0103, площею 0,0078 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик». Ухвалою суду від 20.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 25.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову визнав. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, 14 лютого 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 157 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 22.12.2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0583 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області, Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка, с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0127. 22.12.2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0078 га. для ведення садівництва, що знаходиться в Київській області. Києво-Святошинському районі, с. Софіївська Борщагівка. с/т «Медик», кадастровий номер 3222486201:01:028:0103. Дані договори були посвідчені приватним нотаріусом Комарницькою О.В. На підставі відповідних договорів купівлі-продажу на ім`я [PERSON] були видані державні акти на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486201:01:028:0127 та 3222486201:01:028:0103. Таким чином спірні земельні ділянки були набуті позивачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частина 1\~статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. п. 22, 23, 24, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Суд приходить до висновку, що сторонами по справі під час шлюбу було набуто у власність спірні земельні ділянки. Разом з тим під час розгляду справи в суді відповідачем [PERSON] було визнано факт що земельні ділянки були набуті позивачем [PERSON] за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто. Стаття 206 ЦПК України визначає що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи що відповідачем визнано вимоги позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позову, оскільки позивачем було набуто спірні земельні ділянки за час шлюбу, але за кошти, які належали їй особисто, тобто є її особистою приватною власності, що відповідно було визнано відповідачем в письмові заяві наявній в матеріалах справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved