Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] ,\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свій позов, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, мотивують тим, що 25 листопада 2020 року в м. Луцьку по вул. Львівська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Вказують, що постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУПН у Волинській області від 08 лютого 2021 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, а постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, вказують, що відповідача 1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, зокрема, у зв`язку з тим, що в момент вчинення ДТП керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування на 36 місяців Луцьким міськрайонним судом 10 липня 2019 року. Також, вважають, що оскільки, власник транспортного засобу, яким керував [PERSON] [PERSON] передав належний йому автомобіль, особі, яка не мала права керування транспортним засобом, відповідальність щодо стягнення шкоди постраждалим особам має стягуватися солідарно. Зазначає, що згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи, проведеного на замовлення [PERSON] , відновити транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] відповідно до технічних вимог виробника неможливо, а тому вартість матеріального збитку завданого його власнику становить ринкову вартість автомобіля до моменту пошкодження в розмірі 152859 грн. Посилаються на те, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу, страхове відшкодування в розмірі 98370 грн. в межах ліміту відповідальності власника транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , та вважають, що мають право вимоги до відповідачів на залишок суми. Разом з тим, зазначають, що внаслідок ДТП, [PERSON] будучи водієм пошкодженого транспортного засобу тривалий час перебував на лікуванні після ДТП, переніс фізичне та моральне страждання, весь час перебуває у напруженому стані, а зміни що відбулись в його житті є невідворотними, відтак, останній має право на відшкодування моральної шкоди. На підставі наведеного просять суд стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 54489 грн. вартості матеріального збитку, 100000 грн. завданої моральної шкоди в користь [PERSON] та судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву відповідач 2 вказує, що він не погоджується з заявленими вимогами позивачів щодо солідарного стягнення різниці між виплаченим страхом відшкодуванням та вартістю матеріального збитку, оскільки, він добровільно не передавав належний йому транспортний засіб [PERSON] , про що свідчить його звернення до правоохоронних органів щодо неправомірного заволодіння [PERSON] транспортним засобом без його згоди. Щодо стягнення моральної шкоди, то вважає, що у позовній заяві не доведено та не надано доказів понесення моральних страждань позивачем [PERSON] . Від відповідача 1 на адресу суду відзиву не надходило. Ухвалою суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачів до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги, заяву про уточнення позовних вимог підтримує, просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 2 до судового засідання також подав заяву про слухання справи без його участі. Позовні вимоги не визнає. Відповідач 1 в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи у його відсутності, відзиву на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливим слухати справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися по наявним у справі доказам. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 1187, 1188 ЦК України, в їх системному зв`язку, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, зокрема транспортним засобом, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі статтею 1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 25 листопада 2020 року в м. Луцьку по вул. Львівська сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження з матеріальними збитками, водій [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить позивачу [PERSON] (а.с. 13). Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] на праві власності належить відповідачу [PERSON] (а.с. 14). Постановою старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУПН у Волинській області від 08 лютого 2021 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито, у зв`язку з відсутністю кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 КК України (а.с. 42-45). Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2021 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено факт керування транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] під час ДТП [PERSON] (а.с. 11). Зазначені обставини, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. На час скоєння ДТП транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] , що належить відповідачу 2, був застрахований у «УСК «Княжа\~Вієнна Іншуранс\~Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3231048 із лімітом відповідальності 100000 грн. за майнову шкоду та франшизою 0 грн. (а.с.15). Із матеріалів справи вбачається, що на замовлення позивача [PERSON] , було проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу транспортного засобу «Chevrolet Aveo». Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової експертизи № СЕ-19/103-21/6466-АВ від 07 вересня 2021 року (далі висновок судової експертизи) - вартість матеріального збитку, в даному випадку, складає ринкову вартість даного транспортного засобу до моменту пошкодження в розмірі 152869 грн. (а.с. 17-33). Суд бере до уваги вказаний висновок експерта, оскільки, він є чітким та конкретним, обґрунтованим, належно мотивованим та зрозумілим для суду. Крім того, будь-яких заперечень щодо наданого позивачами висновку експерта від відповідачів не надходило. Судом встановлено, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатило позивачу [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу, страхове відшкодування в розмірі 98370 грн. в межах ліміту відповідальності власника транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] (а.с. 146). Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 цього Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц. Відповідно до п.15 постанови Пленуму\~Вищого Спеціалізованого\~Суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№4\~від 01.03.2013\~року «Про\~деякі питання\~застосування судами\~законодавства при\~вирішення спорів\~про відшкодування\~шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, згідно висновку судової експерта вартість матеріального збитку, що завдана позивачу [PERSON] внаслідок пошкодження автомобіля, становить 152859 грн., що складає собою ринкову вартість транспортного засобу «Chevrolet Aveo» до моменту пошкодження станом на 25 листопада 2020 року, оскільки, ремонт вважається економічно необґрунтованим, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (287566,07 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, тобто транспортний засіб вважається знищеним. За таких обставин, з врахуванням сплаченої позивачу [PERSON] суми страхового відшкодування в розмірі 98370 грн., суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми матеріального збитку слід задовольнити та стягнути з відповідача 1 (винуватця ДТП та особи, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом) суму в розмірі 54489 грн. (152859 грн. 98340 грн.). Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2 матеріальної шкоди в розмірі 54489 грн. солідарно з відповідачем 1 на користь позивача [PERSON] до задоволення не підлягають, оскільки, в силу вимог ст.1167, 1187, 1188 ЦК України, майнова шкода у разі взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом. Крім того, судом встановлено, що відповідач 2 [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, займається наданням транспортних послуг та будівельних машин, також являється директором ТзОВ «Волинь-Торг-пром», що знаходиться за адресою: с. Зміїнець, вул. Боголюбська, 3/5. Транспортний засіб «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] є його власністю та зберігається на території товариства (а.с. 84). 02 грудня 2020 року [PERSON] звернувся із заявою до правоохоронних органів, у зв`язку з тим, що у період з 10 год. 00 хв. 24 листопада 2020 року по 02 грудня 2020 року [PERSON] заволодів його транспортним засобом без його згоди (а.с. 83). Листом Луцького ВП ГУНП України у Волинській області від 18.12.2020 року №3/6401 [PERSON] повідомлено, що в результаті перевірки наявність ознак кримінального правопорушення не було встановлено (а.с. 85). Як встановлено судом, у момент ДТП належним [PERSON] транспортним засобом, керував [PERSON] (винуватець ДТП), який не перебував у трудових відносинах з [PERSON] , а взяв даний автомобіль для власних потреб, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 08 лютого 2021 року (а.с. 42-45). Таким чином, доводи позивачів щодо передачі [PERSON] належного йому транспортного засобу [PERSON] , який був позбавлений права керування транспортними засобами, а відтак їхня відповідальність є неподільною, не знайшли свого підтвердження, а тому у позові до [PERSON] в цій частині, слід відмовити. Вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Із змісту ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка в тому числі полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи ту обставину, що з вини відповідача 1 позивачу [PERSON] завдано фізичну та моральну шкоду, суд приходить до висновку, що з відповідача 1, слід стягнути в користь позивача [PERSON] суму в розмірі 8000 грн. за завдану моральну шкоду. Визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, суд, у відповідності до ст. 23 ЦК України, враховує, фізичні страждання, нервовий стрес, глибину душевних страждань, які було завдано позивачу [PERSON] , факт порушення нормальних життєвих зв`язків внаслідок ДТП, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На думку суду, відшкодування 8000\~грн.\~за завдану\~моральну шкоду є достатнім для задоволення потреб позивача [PERSON] та є співмірним із заподіяною йому шкодою. В решті вимог в цій частині слід відмовити за їх безпідставністю. В позові про стягнення моральної шкоди з [PERSON] солідарно з [PERSON] , також слід відмовити з мотивів недоведеності вини власника транспортного засобу в заподіянні такої шкоди позивачу [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , слід стягнути 908 грн. судового збору, на користь позивача [PERSON] стягнути 181,60 грн. судового збору (8% від ціни позову).

Outcome: partial