Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 2000,00 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., судовий збір в сумі 1816 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 10.06.2021 в м. Києві по вул. Промисловій, 4 сталася ДТП за участю автомобіля Chevrolet д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Тоуоtа д.н. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2021 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» та листом від 16.06.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» повідомило позивача про виплату страхового відшкодування в сумі 3020,00 грн. за вирахуванням франшизи в сумі 2000,00 грн. Отже на користь позивача було сплачено ПрАТ «СК «Уніка» 1020,00 грн. Отже, з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в сумі 2000,00 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачу також було завдано моральних страждань які полягали у пригніченому стані, він відчував певний емоційний та фізичний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю проведення ремонту транспортного засобу. Моральну шкоду позивач оцінює в сумі 10000,00 грн. На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 10.10.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що [PERSON] не надав жодних доказів того, що розмір завданої йому шкоди було визначено саме як 3020,00 грн. та розмір сплаченого на його користь страховою компанією страхового відшкодування становить 1020,00 грн. Що стосується моральної шкоди то зазначив, що жодний пригнічений стан у [PERSON] внаслідок ДТП не може існувати, оскільки пошкодження його автомобіля виразилось у потертості перднього лівого кута бампера. Жодних доказів відчуття певного емоційного та фізичного дискомфорту [PERSON] не надано, як не надано жодних медичних довідок того, що саме внаслідок ДТП він мав погіршення стану свого здоров`я та того, що між таким погіршенням стану здоров`я та ДТП є причинно - наслідковий зв`язок. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити. 17.12.2021 року від представника позивача надійшло клопотання про доручення доказів понесення витрат на правничу допомогу. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2021 в м. Києві по вул. Промисловій, 4 сталася ДТП за участю автомобіля Chevrolet д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Тоуоtа д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.08.2021 року [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вина водія автомобіля Volkswagen Polo, державний номер [NUMBER] [PERSON] визнана постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2020 року. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] , який керував автомобілем Chevrolet д.н. [NUMBER] , внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Відповідальність власника транспортного засобу Chevrolet д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» за полісом №204659074. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з метою отримання страхового відшкодування. 16.06.2021 року ПрАТ «СК «Уніка» у месенджері повідомило, що прийняло рішення сплатити на користь позивача відшкодування у розмірі 3020,00 грн. Сума страхового відшкодування сплачена за вирахуванням франшизи 2000,00 грн., та становила 1020,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до положень п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Порядок розрахунку розміру шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлений законодавчо, та регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень статті 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Як зазначив позивач, Полісом №204659074 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачена франшиза в розмірі 2000,00 грн. Пунктом 36.6. статті 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відтворення пошкодженої речі. Позивачем на підтвердження розміру завданої йому матеріальної шкоди та виплати на його користь відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» надано скрін шот листування з месенджеру. Відповідач заперечуючи проти вимог позивача зазначив, що ним не надано жодного доказу на підтвердження суми завданих збитків. КГС у постанові від 11.06.2019 №904/2882/18 вказав, що роздруківка електронного листування не може вважатися електронним документом у розумінні положень ст.5 закону «Про електронні документи та електронний документообіг». Причина: не може роздруківка листування бути доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом для е-документа. Така вимога ставиться через те, що без цифрового підпису ідентифікувати відправника повідомлення неможливо. До того ж існує великий ризик, що зміст документа буде втрачений через правки та виправлення. Це правило стосується всіх месенджерів. Але якщо подати листи у форматі PDF, які завірені цифровим підписом, то таке спілкування цілком може буде зараховане як електронний доказ. Згідно положень ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з недоведеністю суми її завдання. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 10000,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодження здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, суд приходить до висновку і про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу та судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed