Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 124077 грн. 23 коп. Мотивуючи свої вимоги зазначив, що 19.04.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору утворилась заборгованість, що станом на 31.08.2019 року становить 124077 грн. 23 коп., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 30.10.2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 26.11.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 29.05.2020 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 11.10.2021 року вказане заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.10.2021 року до суду надійшов відзив представника відповідача Лук`янця В.В. на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності, відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів, неналежність розрахунку заборгованості, а також відсутність права позивача на стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом. Крім того, представник відповідача вказав на те, що станом на 13.01.2021 року відповідач не має заборгованості перед позивачем. З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.11.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника АТ КБ «Приватбанк». Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їх правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору б/н від 19.04.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком Договір. Відповідачем взяті на себе зобов`язання не виконувались та були порушені умови кредитного договору, наслідком чого стала заборгованість. Загальна сума заборгованості станом на 31.08.2019 року становить 124077 грн. 23 коп., яка складається з наступного: -766,44 грн. - заборгованість за кредитом, -123310,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 19.04.2010 року по 17.06.2019 року. Станом на момент розгляду справи після перегляду заочного рішення позивачем вказані вимоги не уточнювались, новий розрахунок заборгованості не надавався. Представник відповідача у відзиві проти вказаних вимог заперечував, посилаючись на те, що жодної заборгованості відповідач перед позивачем не має. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з довідки № G0TKEEPSIEJN3UTC від 13.01.2021 року, відповідач [PERSON] станом на 13.01.2021 року не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Вищевикладене суд вважає достатньою підставою для відмови в задоволенні позову, відтак інші доводи представника відповідача, викладені у відзиві, судом не оцінюються. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. Таким чином, оскільки на час розгляду справи підтверджено належним доказом факт відсутності у відповідача заборгованості перед позивачем, то відсутні і підстави для стягнення вищевказаної суми, а тому в задоволенні даного позову належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed