Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві зазначає, [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народився син - [PERSON] . В липні 2021 року відповідачка покинула дітей та переїхала в інше місце проживання. З зазначеного часу діти знаходяться на утриманні позивача. Відповідач самоусунулась від виховання та утримання синів, навіть не дзвонить їм та не цікавиться про них. Наразі онуки постійно проживають із позивачем за адресою, [ADDRESS] , де мають окрему кімнату для проживання та всі необхідні речі. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки з липня 2021 року, не спілкується зі своїми синами не проводить з ними вільного часу. З липня 2021 року всі питання пов`язані із вихованням та утриманням дітей вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки відповідача. Відповідачка до своїх синів не приїжджає не телефонує не виявляє жодної турботи та почуття любові до них, що свідчить про її байдужість до життя та долі дітей. Також відповідач не забезпечує дітей необхідним фізичним та духовним розвитком, освітніми навичками, знаннями та уміннями медичним доглядом, лікуванням, харчуванням, одягом, іграшками, засобами особистої гігієни, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Матір дітей ухиляється від спілкування з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення та не надає їм доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загально визнаних норм моралі. На підставі вищенаведеного позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 19.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою від 21.01.2022 підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду на 24.02.2022, який не відбувся через перебування суді у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні № № 336/3005/21. В подальшому розгляд справи відкладався через відсутність даних на час судових засідань відомостей про вручення судової повістки чи повернення неврученого поштового відправлення до суду. Представник позивача та позивач позов підтримали просили задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи, не заперечувала проти задоволення позову. Інші учасники справи не з`явилися. Зокрема відповідачка повідомлялася про розгляд справи у визначеному ЦПК порядку за зареєстрованим місцем проживання, судові повістки повернулися до суду із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою, а відтак в силу п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є такою, що отримала судову повістку. Відзив на позовну заяву відповідачка також не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до частин другої та четвертої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами ст. 258 баба і дід мають право на самозахист внуків, зокрема мають мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), позивач - дідом дітей та батьком відповідачки. Матір не виконує покладені на неї законом батьківські обов`язки по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дітей, веде бродяжницький спосіб життя, не працює, що вбачається із висновку районної адміністрації Запорізької міської Ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] . Із цього висновку також випливає, що запис про батька дітей внесений зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Наказами начальника служби (управління) у справах дітей № 815, № 816 тимчасово влаштовано дітей в родину позивача. Із характеристик з навчальних закладів вбачається, що мати дітей не бере участі у їх вихованні, до навчального закладу не з`являється, батьківські збори не відвідує, участі у вихованні дітей не бере. Вихованням дітей займаються дідусь [PERSON] та рідна тітка [PERSON] . У судовому засідання неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, наголосили, що матір не спілкується із ними та не приймає будь-якої участі в їхньому житті, на відміну від діда, а тому не заперечували про позбавлення її батьківських прав. Враховуючи, що викладені в позовній заяві доводи позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, беручи до уваги тривалий період свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками та інтересами дітей, суд задовольняє позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дітей. Відповідно до ухвали суду від 13.12.2021 року позивач звільнений від сплати судового збору у зв`язку із тим, що майновий стан позивача не дозволяє сплатити судовий збір», а відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 908 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved