Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Беспалова Н.О. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича №239354 від 26.06.2021 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.01.2022 року з копії постанови про державного виконавця Грузін І.М. про відкриття виконавчого провадження №66617978 йому стало відомо, що на підставі виконавчого напису №239354 виданого 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення коштів за кредитним договором №9949679 від 26..08.2020 року, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 20.06.2021 року по 26.06.2021 року у розмірі: 3600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5259,81 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 25.00 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса, загальна сума, що підлягає стягненню 8884,81 грн. Позивач зазначив, що виплатила всю заборгованість банку та закрив вказані кредитні відносини. Вважає, що виконавчий напис №239354 здійснений 26.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинено з порушенням ЗУ «Про\~нотаріат» та Постанови КМУ\~від 29.06.1999\~№1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21.03.2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які були подані відповідачем нотаріусу та на підставі яких було видано виконавчий напис №239354 від 26.06.2021 року. Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) надіслано повідомлення відповідно до якого вбачається, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31 грудня 2021 року №1920/6 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М.» на підставі наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2021 року №4722/5 «Про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] », припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича з 31 грудня 2021 року. Згідно частини п`ятої статті 14 ЗУ «Про нотаріат» документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса є власністю держави і перебувають у володінні та користуванні приватного нотаріуса у зв`язку із здійсненням ним нотаріальної діяльності. 04.02.2022 року Управлінням нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено лист [PERSON] з метою передати до Київського державного нотаріального округу всі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Остапенка Є.М. станом на сьогодні до Київського державного нотаріального архіву не передані. Передача документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Остпенка Є.М. до Київського державного нотаріального архіву перебуває на контролі Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ). Враховуючи вищевикладене, Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позбавлено можливості виконати відповідну ухвалу. Представник позивача [PERSON] - адвокат Беспалова Н.О. подала заяву, зареєстровану судом 30.05.2022 року за вх. №3803 про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в розумінні положень п. 2 ч. 7, та п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору приватний нотаріус Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, про що свідчить повернутий конверт на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заступник начальника відділу Драган Н.М. подала заяву, зареєстровану судом 27.05.2022 року за вх.№3780 про розгляд справи без участі представника Маловисківської районної державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст.178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 239354 від 26.06.2021 року, відповідно до якого звернено стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в розмірі 8884,81 грн, що виникла за кредитним Договором № 9949679 від 26.08.2020 року укладеним із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Вказаний виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання до старшого державного виконавця Маловисківського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Грузін І.М. Відповідно до постанови старшого державного виконавця Маловисківського відділу державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Грузін І.М. на підставі виконавчого напису №239354, виданого 26.06.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №68350954 від 27.01.2022 року та постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» заборгованість у розмірі 8884,81 грн. Позивач [PERSON] оспорює в судовому порядку, зазначений виконавчий напис. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат`вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженихПостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно зі ст. 13 Закону України « Про судоустрій і статус суддів»судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Отже, в основі вчинення вищевказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної у боржника заборгованості. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Судом встановлено, що позивач будь яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «Фінансова компанія управління активами», не отримувала. Позивач не був поінформований про існування заборгованості та її розмір, чим, в свою чергу, був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення ТОВ «Фінансова компанія управління активами», чи нотаріусу. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також,\~окремо судом\~відзначається,\~що з\~тексту оспорюваного\~виконавчого напису\~№ 239354\~від 26.06.2021\~року вбачається,\~що приватний\~нотаріус Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенко\~Є.М.\~при вчиненні\~нотаріальної дії\~керувався статтями87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно Переліку (із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п.10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, Вищий адміністративний суд України з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріуса» в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 року у справі №826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 була відновлена. Відповідно до статті 124 Конституції України,ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 26.06.2021 року не врахував обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладених у простій письмовій формі вже не чинні і повинен був відмовити ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір №437976, - не являється. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс між інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, вирішуючи вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 8000 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги серії ВА №1030067, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КР№00015, договором б/н про надання правової допомоги у цивільній справі від 28.01.2022 року, додатком №1 до договору про надання правової допомоги, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу позивачу, квитанцією № 2/22 від 28.01.2022 року на суму 8000 грн. 00 коп. Суд вважає,\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~є співмірним\~із складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг),\~розміром позовних\~вимог,\~при цьому,\~обов`язок\~доведення неспівмірності\~витрат покладається\~на сторону,\~яка заявляє\~клопотання про\~зменшення витрат\~на оплату\~правничої допомоги\~адвоката,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами допомоги\~(Постанова\~ВП ВС\~від 08.06.2021\~№ 550/936/18\~(14-26цс21), та відповідачем не заявлялося таке клопотання, а тому, на підставі ст.\~137\~ЦПК України вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved