Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

17 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» з позовом, в якому вказує, що у зв`язку з блокуванням 28 січня 2022 року її банківської картки вона дізналася про відкриття 27 січня 2022 року державним виконавцем Білопільського ВДВС виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №16055, вчиненого 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Солонець Т.М. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 10238 грн. 18 коп. Про існування вказаної заборгованості вона дізналася лише з постанови держаного виконавця та повністю її заперечує, оскільки всі кредити, які їй були надані, вона виплатила, вимог та повідомлень від вказаного товариства не отримувала. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що нотаріус не встановив факт безспірності заборгованості та вчинив виконавчий напис за відсутності нотаріально посвідченого договору, [PERSON] просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 20 грудня 2021 року №16055 таким, що не підлягає виконанню. 17 лютого 2022 року позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просила зупинити стягнення у виконавчому провадження №68390579, відкритого на підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи і проведення судового засідання. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2022 року справу призначено до розгляду з викликом сторін. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 травня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов просить задовольнити (а. с. 71). Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Подав клопотання про визнання позову (а. с. 69). Треті особи приватний нотаріус Солонець Т.М., представник Білопільського ВДВС у Сумському районі Сумської області у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а. с. 60, 63). Про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором №SAMDN52000050552972 від 26 вересня 2011 року, укладеним з АТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №РВ-2021-26/10 від 26 жовтня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія управління активами», у розмірі 10188 грн. 18 коп. за період з 25 жовтня 2021 року по 20 грудня 2021 року, з яких: 3978 грн. 35 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6209 грн. 83 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто 50 грн. (а. с. 23). Зазначений виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за №16055. На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса за заявою представника ТОВ «Фінансова компанія управління активами» державним виконавцем Білопільського ВДВС Зуєнко К.М. 27 січня 2022 року відкрито виконавче провадження №68390579 та цього ж дня прийнято постанову про звернення стягнення на доходи [PERSON] (а. с. 22, 24). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~87\~Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У частині 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 гл. 16 р. ІІ вказаного Порядку в разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. На сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. А зазначеним Порядком вчинення нотаріальних дій передбачено надсилання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання боржнику та майновому поручителю для одержання виконавчого напису лише по іпотечним договорам. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати в позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику в порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року в справі №554/6777/17, від 30 вересня 2019 року в справі 357/12818/17. Звертаючись з позовом до суду позивачка зазначила, що вимоги про усунення порушень умов договору та погашення боргу від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» вона не отримувала, доказів зворотного відповідачем суду надано не було, тому суд дійшов висновку, що [PERSON] не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Пунктами 3.1, 3.2 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 були внесені зміни до вказаного Переліку, зокрема, його було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», пунктами якого було встановлено, що кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, належать до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а для одержання такого напису надаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Як встановлено судом оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів належать нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно». Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позивачем кредитний договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18. З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З огляду на викладене, оскільки встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а також враховуючи, що відповідач визнав позов, про що надав суду письмову заяву, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 496 грн. 20 коп. сплаченого судового збору, а також повернути останній з державного бюджету 496 грн. 20 коп. судового збору. Що стосується витрат на правову допомогу, то в позовній заяві зазначено, що остаточний розрахунок буде надано протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved