Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, просить ухвалити рішення, яким визначити, що частка померлої [INFO] [PERSON] у праві спільної сумісної власності на Ѕ ідеальної частки в садибному житловому будинку по [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами становила Ѕ (одну другу) її частину. Позов мотивує тим, що [INFO] померла її матір - [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла, так як проживала разом з матір`ю у будинку за адресою [ADDRESS] . Стверджує, що до спадкової маси після смерті матері увійшла частка розміром Ѕ у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] разом з відповідною частиною господарських споруд, оскільки цей будинок був побудований під час перебування в зареєстрованому шлюбі її батьків, але право власності було зареєстровано в 1983 р. лише на [PERSON] . Вказує, що після смерті матері спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, є вона (позивачка) та її батько [PERSON] , який помер у 2008 році. Прийнявши спадщину, вони за отриманням свідоцтв про право на спадщину не звертались. 05 березня 2020 року позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 05 березня 2020 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що частка спадкодавця у спільному майні не визначена, відсутні документи про право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутня інформація про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна. Зазначає, що вимушена звертатись до суду за захистом так як не може оформити своє право власності на спадкове майно в позасудовому порядку. Ухвалою судді від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 14 грудня 2020 року до суду поступила заява [PERSON] про залучення її до участі в справі в якості третьої особи на стороні відповідача, мотивована тим, що [PERSON] є власником кімнати 1-1 площею 18.4 кв.м. в будинку [ADDRESS] , яка є самостійним об`єктом нерухомого майна, який утворився внаслідок того, що відповідно до договору дарування від 02.06.1993 року, визнаного дійсним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, [PERSON] подарував [PERSON] усі приміщення будинку, за виключенням цієї кімнати, яку залишив у своїй власності, а в подальшому відчужив. Отже, за умови задоволення позову, позивачка вважатиметься співвласником будинку [ADDRESS] , частиною якого є належна [PERSON] кімната. Ухвалою суду від 16 березня 2021 року [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. 22 квітня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення на позов третьої особи [PERSON] , в яких вона позов заперечує, вважає, що такий не може бути задоволений оскільки пред`явлений до неналежного відповідача (Львівської\~міської ради),а має бути пред`явлений до осіб, які на час звернення до суду є власниками майна, що утворилось внаслідок перетворення спірного будинковолодіння на три окремих об`єкти нерухомого майна [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню і при умові залучення до участі у справі належних відповідачів, так як позивачка [PERSON] , як правонаступник свого померлого у 2008 році батька брала участь у справах щодо спірного будинку [ADDRESS] , і рішеннями судів у цих справах визначено власників нерухомого майна, яке утворилось внаслідок поділу спірного будинковолодіння на три окремих об`єкти. Такі рішення суду є обов`язковими для позивачки [PERSON] і обставини, встановлені у цих рішеннях, не підлягають доказуванню при вирішенні спору. Крім того, вважає, що позивакою значно пропущено строк позовної давності без поважних причин. Також, представником третьої особи [PERSON] заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача усіх осіб, які були, або є на даний момент власниками частин будинковолодіння [ADDRESS] . Ухвалою суду від 22квітня 2021 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітнього [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, так як остання не є співвласником спірного майна. 27 травня 2021 року до суду надійшло клопотання позивачки про заміну відповідачів, в якому позивач просить замість Львівської міської ради, залучити в якості відповідачів спадкоємців [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 05 серпня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про залучення її до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, мотивована тим, що відповідно до договору дарування від 09.06.2021 року вона набула право власності на 2/5 будинку [ADDRESS] , отже, рішення суду у даній справі може вплинути на її права та обов`язки. Протокольною ухвалою суду від 05 серпня 2021 року задоволено клопотання позивачки про заміну відповідачів, замінено відповідача Львівську міську раду на відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та малолітнього [PERSON] в особі законного представника [PERSON] . 11 серпня 2021 року на виконання ухвали суду від 05 серпня 2021 року позивачкою долучено до матеріалів справи оновлену позовну заяву . 13 серпня 2021 року законний представник третьої особи [PERSON] подав пояснення на позов, у якому позов визнає та просить такий задовольнити. 13 серпня 2021 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову. 13 серпня 2021 року третя особа [PERSON] подала до суду пояснення на позов, у якому позов визнає та просить такий задовольнити. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з мотивів, викладений в позовній заяві, щодо пропуску позовної давності пояснила, що не була обізнана про те, що має право на спадкування після смерті матері, зверталась за консультацією з цього приводу до адвоката, який їй роз`яснив, що реєстрація за спірною адресою не породжує права власності на будинок. Про те, що має право на спадкування, дізналась в березні 2020 р. з довідки ЛКП про прописку і лише тоді звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу відповідного свідоцтва. Зазначила що у межах цієї справи просить визнати що її матері, яка померла [INFO] , належала Ѕ частина будинковолодіння [ADDRESS] , оскільки вказане майно набуте її батьками під час шлюбу. Також уточнила, що даний позов нею заявлено з метою подальшого оформлення спадщини на належну їй частку будинку, після смерті матері. Представник відповідача [PERSON] адвокат Телішевський І.Д. позов визнав та пояснив, що будинок [ADDRESS] був побудований під час перебування батьків позивачки в зареєстрованому шлюбі, а тому відповідно до чинної на той час ст. 22 КпШС, [PERSON] та [PERSON] були його співвласниками на праві спільної сумісної власності не залежно від того, за ким з них зареєстровано право власності. Позивачка проживала разом із матір`ю на час смерті останньої, у цьому будинку, а тому прийняла спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, і спадкове майно належить їй з моменту відкриття спадщини, а час видачі свідоцтва жодним строком не обмежений. Зазначив також, що позивачка не пропустила строк позовної давності так як відповідно до вимог Цивільного Кодексу УРСР 1963 року перебіг строку позовної давності розпочинається з того часу, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права, в той же час жодною нормою права не передбачено обов`язок позивачки вчиняти певні дії, щоб дізнатись про порушення своїх прав. Крім того, звернув увагу суду на те, що не може бути прийнята до розгляду судом заява представника третьої особи про застосування позовної давності, оскільки правом заявляти про позовну давність наділені лише сторони спору. Також представник відповідача [PERSON] зазначив, що позов подано до належних відповідачів, оскільки в даній справі не йдеться про визнання права власності на спадкове майно, а лише вирішується питання про те, що станом на момент смерті спадкодавцю належала частка розміром Ѕ у праві спільної сумісної власності на будинковолодіння. Також зазначив, що у випадку задоволення даного позову позивач можливо зможе оформити право власності на частку вказаного будинку і в позасудовому порядку, оскільки його довіритель не заперечує відмовитись від належної йому частки будинку в користь позивачки. Однак при цьому пояснив, що не зважаючи на визнання позову відповідачами, даний спір не можливо визначити у позасудовому порядку, оскільки фактично позивач претендує не лише на майно відповідачів, яком належить 4/5 частини будинку, а також на частину будинковолодіння, що належить [PERSON] . При цьому вважає, що згідно змісту позову на даний момент підстав для залучення [PERSON] та [PERSON] немає. Просить позов задоволити. Законний представник третьої особи [PERSON] , [PERSON] та третя особа [PERSON] позов визнали, просять його задоволити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов заперечив з мотивів, викладених в письмовому поясненні на позов, додатково зазначив, що є три окремі та самостійні підстави для відмови в позові звернення з позовом до неналежних відповідачів, безпідставність позову по суті та пропуск строку позовної давності. Щодо першої підстави пояснив, що фактично позивачкою заявлено позов про визнання за нею права власності на спадкове майно, і, оскільки позивачка може вважатись такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , то спадкове майно їй належить з моменту відкриття спадщини, а тому, у випадку визнання судом тієї обставини, що спадкодавець на момент смерті була власником частки Ѕ у праві власності на будинок [ADDRESS] , [PERSON] буде вважатись власником цього майна з моменту відкриття спадщини, а на даний час право власності на частини цього майна зареєстровані за відповідачем [PERSON] , а також третіми особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тому в дійсності саме до цих осіб направлена матеріально-правова вимога позивачки, і саме ці особи є належними відповідачами за заявленим позовом. Щодо другої підстави пояснив, що позивачка як правонаступник свого батька [PERSON] брала участь у справах щодо спірного будинковолодіння, рішеннями судів, які набрали законної сили та оскаржувались позивачкою в апеляційному порядку, вирішено питання про право власності на частини будинковолодіння, а тому такі рішення судів є преюдиційними при вирішення спору і є підставою для відмови в позові по суті за умови пред`явлення такого позову до належних відповідачів. Щодо третьої підстави, то зазначив, що вважає правом третьої особи заявити про застосування позовної давності так як таке право надано стороні у спорі, що не тотожно поняттю сторони у справі. Стороною в спорі вважає, зокрема, відповідача та третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача. Зазначає, що знати про стан своїх справ є обов`язком особи, а тому вказані позивачкою причини звернення до суду через 31 рік після відкриття спадщини не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку позовної давності. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON] , третьої особи [PERSON] , законного представника третьої особи [PERSON] , представника третьої особи [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 лютого 2020 року, серія [NUMBER] . [PERSON] була матір`ю позивачки, яка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок укладення шлюбу, про що свідчать свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 16.09.1958 року та свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 28.07.1984 року. Згідно довідки ЛКП «Управитель» № 3025 від 28.12.2019 року спадкодавець [PERSON] та позивачка [PERSON] станом на момент смерті [PERSON] були прописані за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. \~ \~ \~ \~Отже, позивачку [PERSON] слід вважати такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Як вбачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00025734283 від 25.02.2020 року 27 травня 1956 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 413. З реєстраційного посвідчення № 9959 від 16.08.1983 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності в цілому на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору про надання земельної ділянки для забудови від 06.03.1959 року. Судом також встановлено, що спірне майно не збереглось у тому виді, в якому воно існувало на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Станом на час розгляду справи судом право власності на кімнату 1-1 площею 18.4 кв.м. в будинку [ADDRESS] зареєстровано, як на окремий об`єкт нерухомого майна за третьою особою [PERSON] , про що свідчить договір купівлі-продажу від 25.12.2014 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Осадчук І.М. за № 648 та витяг з ДРРПНМ № 31676562 від 25.12.2014 року. Крім того, 2/5 зазначеного будинку зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова від 01.07.2004 року, 1/5 зареєстрована за третьою особою [PERSON] на підставі договору дарування від 09.06.2021 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кулиняком І.Я., 1/5 частка зареєстрована за третьою особою [PERSON] на підставі договору дарування від 26.07.2021 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Кулиняком І.Я. Судом також встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] (колишня господарська споруда, що відносилась до будинку [ADDRESS] ) зареєстровано за третьою особою [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 26.12.2014 року та 27.12.2014 року, нотаріально посвідчених нотаріусом Міхновим О.П. Вирішуючи питання щодо належності відповідачів суд приходить до наступних висновків. Як зазначено в п. 40, 41 Постанови Великої Палити Верховного Суду від 07 квітня 2018 року пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки в процесі розгляду справи може бути проведено заміну відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежних відповідачів, а також не до всіх належних відповідачів є підставою для відмови в позові. Такі висновки зроблені, зокрема, у постанові ВС від 01.07.2020 року у справі № 554/5000/18 та у постанові ВС від 27.05.2020 року у справі № 336/7019/17. У свою чергу, в постанові ВС від 22.04.2020 року у справі № 127/23809/18 суд прийшов до висновку про те, що визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірне майно за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. У такому випадку суд вирішив би питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Такі позовні вимоги не узгоджуються з вимогами законодавства та не є належним способом захисту порушених прав відповідно до статті 16 ЦК України, тому задоволенню не підлягають. Також у цій постанові зазначено, що позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання за нею права власності в порядку спадкування. Отже, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визначення за померлою [INFO] [PERSON] частки в розмірі 1/2 у праві спільної сумісної власності на садибний житловий будинок по [ADDRESS] з усіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, крім того, що не є належним способом захисту порушеного права, в будь-якому випадку є матеріально-правовою вимогою до осіб, які є власниками чи співвласниками такого майна на час звернення до суду з позовом, а тому саме ці особи є належними відповідачами у справі. Оскільки визначення відповідачів є виключним правом позивача, то висновок суду про те, що позов заявлено позивачем не до тих осіб, які повинні бути відповідачами за заявленим позовом, або не до всіх таких осіб, являється підставою для відмови в задоволенні позову, що не позбавляє позивача права звернутись з аналогічним позовом до належних відповідачів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції). Аналогічні приписи закріплені у частинах першій і третій статті 13 ЦПК України. Відповідачем є особа чи держава, до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Отже враховуючи наведене позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежних відповідачів, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed