Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

15 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, що продовжує навчання. В обґрунтування позову вказує, що 19 лютого 2000 року між її матір`ю [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського етапу в м. Рівне, актовий запис № 103 від якого в них є повнолітня. Вказує, що заочним Рішенням Рівненського міського суду у цивільній справі № 569/6502/15-ц від 08 липня 2015 року на користь її матері з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] . [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно, від дня пред`явлення позову (05 травня 2015 року) і до досягнення дітьми повноліття. Заочним рішенням Рівненського міського суду у цивільній справі № 569/10121/18 від 25 жовтня 2018 року змінено розмір аліментів та стягнуто з Відповідача на користь її матері аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня постановлений рішення і до досягнення дітьми повноліття. 13 грудня 2018 року рішенням Рівненського міського суду цивільній справі №569/19464/18 задоволено позов її матері про стягнення з Відповідача, аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , пов`язані з його навчанням, у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Зазначає, що підставою звернення до суду з цією позовною заявою є те, що стягнення аліментів за рішенням Рівненського міського суду № 569/6502/15-ц від 08 липня 2015 року в частині аліментів на утримання [PERSON] припинилося з 10 серпня 2021 року у зв`язку з досягненням нею повноліття, однак вона продовжує навчання та навчається на другому курсі за денною формою навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука». Вказує, що відповідач [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на її утримання як дитини, що продовжує навчання не надає. Вказує, що відповідач [PERSON] працює в представництві «ВАТ «Євро-азіатська будівельна корпорація «Євраскон». Окрім того зв`язку з її навчанням 28.08.2021 було укладено Договір на підготовку бакалавра з вищою освітою у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» №025 130. Відповідно до п. 1 Договору Університет бере на себе зобов`язання відповідно до Умов прийому до вищих навчальних закладів України здійснити підготовку фахівця (навчання Студента) [PERSON] за ступенем бакалавра денної форми навчання за спеціальністю 227 «Фізична терапія, ерготерапія» за освітньою програмою «Фізична терапія». Відповідно до п. 3.4. Договору. Студент повинен проводити оплату за навчання відповідно до розрахунку: за 1 півріччя 2021-2022 року - 9800 гри. (дев`ять тисяч вісімсот гривень), за II півріччя 2021-2022 року - 9900 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот гривень), відтак ціна навчання за 1 курс становить 19700 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень). Крім того. Просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. У зв`язку з цим звертається до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав вказаних у позові. Додатково зазначив, що аліменти на утримання повнолітнього на даний час не стягуються. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд проводить до висновку про розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 лютого 2000 року між матір`ю Позивача [PERSON] та Відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського етапу в м. Рівне, актовий запис № 103 від якого в них є повнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2003 року. Заочним Рішенням Рівненського міського суду у цивільній справі № 569/6502/15-ц від 08 липня 2015 року на користь Матері Позивача [PERSON] з Відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно, від дня пред`явлення позову (05 травня 2015 року) і до досягнення дітьми повноліття. Заочним рішенням Рівненського міського суду у цивільній справі № 56910121/18 від 25 жовтня 2018 року змінено розмір аліментів та стягнуто з Відповідача на користь матері Позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня постановлений рішення і до досягнення дітьми повноліття. 13 грудня 2018 року рішенням Рівненського міського суду цивільній справі №569/19464/18 задоволено позов матері Позивача про стягнення з Відповідача, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , пов`язані з його навчанням, у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 10 вересня 2018 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . Дочка [PERSON] продовжує навчання та навчається на другому курсі за денною формою навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука», що підтверджується довідкою № 025/32 від 21 вересня 2021 року. Відповідач [PERSON] працює в представництві «ВАТ «Євро-азіатська будівельна корпорація «Євраскон», що підтверджується довідкою від 10.02.2022 року №00000000017, згідно якої вбачається, що за період з 01 липня 2021 року по 31 грудня 2021 року його загальний дохід складає 144816,11 грн. [PERSON] 28.08.2021 було укладено Договір на підготовку бакалавра з вищою освітою у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» № 025/130. Відповідно до п. 1 Договору Університет бере на себе зобов`язання відповідно до Умов прийому до вищих навчальних закладів України здійснити підготовку фахівця (навчання Студента) [PERSON] за ступенем бакалавра денної форми навчання за спеціальністю 227 «Фізична терапія, ерготерапія» за освітньою програмою «Фізична терапія». Відповідно до п. 3.4. Договору Студент повинен проводити оплату за навчання відповідно до розрахунку: за 1 півріччя 2021-2022 року - 9800 гри. (дев`ять тисяч вісімсот гривень), за II півріччя 2021-2022 року - 9900 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот гривень), відтак ціна навчання за 1 курс становить 19700 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень). Зазначена вище сума коштів була оплачена двома платежами: від 28.08.2021 згідно квитанції № 0.0.2247173688.2 та від 19.12.2021 згідно квитанції. 0.0.2387079078.2. Відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги дочці на період навчання, протилежного суду не доведено. Також встановлено, що відповідач має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом, окрім того є працездатного віку та офіційно працевлаштований. Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Частиною третьою статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Встановивши, що [PERSON] досягла повноліття, продовжує навчання та потребує в зв`язку з цим матеріальної допомоги, суд доходить висновку, що відповідач, який є батьком [PERSON] , зобов`язаний надавати дочці таку допомогу до завершення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років та може її надавати. При цьому, на підставі частини першої статті 191 та статті 201 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити з дня пред`явлення позову, тобто з 15 лютого 2022 року. За наведених обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 2500 гривень. Крім того, статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Разом з тим, додаткові витрати можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18). Суд погоджується, що понесені позивачем витрати на оплату навчання в загальному розмірі 19700грн. 00 коп. є додатковими витратами на дитину відповідно до ст. 185 СК України. Згідно вимог ст.ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов`язки відносно своєї дитини і зобов`язані спільно її утримувати. В зв`язку з чим, суд вважає, що вищевказані додаткові витрати повинні бути розподілені між батьками у рівних частках. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач є працездатного віку, а відтак спроможний сплатити половину понесених позивачем додаткових витрат на оплату навчання в розмірі 9850 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно частини третьої зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений представником на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значення справи для сторони, та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги, які позивач поніс підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved