Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена вище позовна заява, в якій позивачка вказує, що 11.09.2019 р. між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На даний час вона з дітьми проживає окремо від відповідача. Вона може забезпечити синам належні умови для їх проживання та виховання, але вони потребують якісного харчування, придбання одягу, витрат на навчання та розвиток, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Зокрема, одного з синів зараховано до дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 603 Оболонського району м. Києва, що змушує її переїхати на постійне місце проживання до м. Києва та винаймати квартиру для проживання з їхніми з відповідачем дітьми. Вважає, що оскільки, як їй відомо, відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним. Просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання синів у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, та аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення молодшим сином трьох років, тобто до [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. В судове засідання відповідач не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так, судом встановлено, що 11.09.2019 р. між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстровано шлюб, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). [INFO] у подружжя народився син [PERSON] та [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] відповідно (а.с. 13, 10). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 04.10.2019 р. № 151 та від 23.10.2020 р. № 181 за відомостями Виконавчого комітету Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с. 11-12). За цією ж адресою зареєстроване місце проживання позивачки [PERSON] (а.с. 6). З 01.09.2021 р. [PERSON] зарахований до дошкільного навчального закладу (ясел-садка) № 603 Оболонського району м. Києва, про що свідчить довідка від 08.07.2021 р. № 33, видана вищевказаним дошкільним навчальним закладом (а.с. 8). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В п. 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Системний аналіз вищевикладених норм свідчить про те, що позивачу слід обґрунтовувати в суді свою вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій формі - в розмірі 10000 грн. на місяць. Однак, позивачкою не надано суду доказів наявності у відповідача доходу, який би надавав змогу йому сплачувати аліменти в такому розмірі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд враховує, що позивачкою заявлена також вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання. За змістом ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються а рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки позивачкою не доведений розмір її витрат на забезпечення синів, не надано доказів, що відповідач має фінансову можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 10000 грн., суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача аліментів у фіксованій сумі, зазначеній в позовних вимогах. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги те, що судом вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, а також ту обставину, що позивачкою не надано доказів на підтвердження майнового стану відповідача, суд вирішує стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дружини [PERSON] до досягнення їхнім сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] , в розмірі 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial