Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

у серпні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка дія в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , звернулись до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просили: - встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] . виділивши у користування позивачам кімнату, площею 15,4 кв.м. (за планом кімнати № 6 і № 7); виділивши у користування відповідачу [PERSON] кімнату, площею 8,1 кв.м.; в спільному користуванні залишити кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, комору; - зобов?язати житлово-експлуатаційну дільницю № 106 розподілити особовий рахунок на квартиру між співмешканцями. В обґрунтування позову зазначено про те, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають право користування вказаною квартирою. Сторони у справі пов?язані родинними зв?язками. Спірна квартира складається з двох кімнат, має житлову площу 23,5 кв.м. Кімнати за планом є суміжними. Між сторонами у справі виникають постійні спори з приводу користування житловим приміщенням. Крім того, відповідач ухиляється від несення витрат по утриманню житла. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 33-34). 26.08.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 36). 26.08.2021 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 37). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2021 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 38). 15.09.2021 року від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надійшли письмові пояснення по суті позовних вимог (а.с. 51-57), у яких зазначено про те, що квартира [ADDRESS] не приватизована, загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., складається з двох кімнат, площами 15,4 кв.м. та 8,1 кв.м., одна з яких є прохідною кімнатою через яку здійснюється вхід до інших приміщень квартири. У квартирі зареєстровано три особи, особовий рахунок оформлено на позивача [PERSON] . Представник третьої особи зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог, розподіл особового рахунку по спірній квартирі буде укладенням окремих договорів найму без визначення ізольованих приміщень, розміри яких будуть не менше встановленої для надання одній особі, що в свою чергу призведе до штучного погіршення умов проживання користувачів, що в свою чергу викличе необхідність постановки їх на квартирний облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Також, зазначено про те, що позивачі до комунального підприємства з приводу розподілу особового рахунку по спірній квартирі не звертались, відмову у такому розподілі не отримували. 17.09.2021 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 61). 17.09.2021 року відповідачем [PERSON] у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , яка дія в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , якому останній просив: - визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - встановити порядок користування приміщеннями квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] кімнату, площею 8,1 кв.м., [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] - кімнату, площею 15,4 кв.м., залишити у спільному користуванні кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та комору. В обґрунтування зустрічного позову зазначено про те, що [PERSON] , його неповнолітній син [PERSON] , тітка [PERSON] , її донька [PERSON] зареєстровані та мають право користування спірною квартирою. З травня 2002 року відповідачі [PERSON] та її доньки [PERSON] та [PERSON] почали проживати окремо, у спірній квартирі залишились проживати [PERSON] та [PERSON] . Однак останні два роки [PERSON] та [PERSON] чинять перешкоди [PERSON] у користуванні спірною квартирою, створюють конфліктні ситуації, викликають поліцію та повідомляють неправдиву інформацію. На думку [PERSON] , метою даних дій є зняття його з сином з реєстрації за вказаною адресою, та приватизація [PERSON] і [PERSON] спірної квартири. [PERSON] вказує, що фактично між користувачами вже склався порядок користування спірною квартирою, відповідно до якого [PERSON] фактично користується кімнатою, площею 8,1 кв.м., яка обладнана дверима із замком, кімната не є прохідною. [PERSON] разом із дружиною та малолітньою дитиною проживає у кімнаті, площею 15,4 кв.м., яка є прохідною. Зазначає, що порядок користування спірним житловим приміщенням є сталим та взаємовигідним. 29.09.2021 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним. 03.11.2021 року до суду надійшов відзив на зустрічний позов (а.с. 113-117), в якому позивачі за первісним позовом просять відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, з огляду на наступне. Позивачі за первісним позовом зазначають про те, що [PERSON] почав проживати у спірній квартирі з серпня 2019 року, після смерті його матері - [PERSON] , відтак твердження останнього щодо непроживання[PERSON] з доньками у спірній квартирі не відповідають дійсності. [PERSON] з доньками не втрачали інтересу до квартири, приймали участі в утриманні квартири, в тому числі і в оплаті комунальних послуг. Неможливість постійного проживання [PERSON] з доньками у спірній квартирі до серпня 2019 року викликана тим, що у кімнаті, площею 15,4 кв.м. постійно до смерті проживала [PERSON] . Після смерті останньої [PERSON] з доньками постійно почала проживати у спірній квартирі. У серпні 2019 року до кімнати, площею 15,4 кв.м., заселився з родиною відповідач, відгородив вказану кімнату стіною та почав створювати перешкоди іншим користувачам у користуванні квартирою. Позивачі за первісним позовом заперечують твердження відповідача про те, що між користувачами у добровільному порядку вирішено питання користування квартирою, а той порядок, що склався є сталим та взаємовигідним. 05.11.2021 року від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов (а.с. 124-129), в якому заперечив обставину вчинення ним перешкод у користуванні [PERSON] та її доньками спірним житловим приміщенням, оскільки останні там не проживали. Вважає, що первісний позов спрямований лише на вчинення тиску з метою продажу квартири. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року закрито підготовче провадження (а.с. 144). 10.12.2021 року до суду від позивачів за первісним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов (а.с. 146-150). 27.04.2022 року від Служби у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації надійшов висновок про заперечення проти задоволення зустрічного позову в частині позовних вимог про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] (а.с. 164-166). В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, зустрічний позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти його задоволення. Просив задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, а також дослідивши докази у справі, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, є не приватизованою. Згідно розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 178 від 22.03.2019 року змінено договори найму [PERSON] , яка родиною з шести осіб (вона, дочка, дві онуки, племінник та син племінника) мешкає в двокімнатній ізольованій квартирі [ADDRESS] , житловою площею 23,5 кв.м., з померлої сестри [PERSON] . Наведене стверджується даними витягу з розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 178 від 22.03.2019 року (а.с. 20). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] , а [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2003 року народження, - онуками останньої. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] . Письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, також стверджується, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , її донька [PERSON] , її племінник [PERSON] та його син [PERSON] , 2016 року народження. Відомостей про реєстрацію місця проживання [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2003 року народження, у квартирі [ADDRESS] , матеріали цивільної справи не містять. Також, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 37,2 кв.м., житловою площею 23,5 кв.м., складається з двох кімнат, площею 15,4 кв.м. і 8,1 кв.м. Кімната, площею 8,1 кв.м. є ізольованою, кімната, площею 15,4 кв.м., є прохідною.Наведене стверджується даними поповерховогоплану приміщення (а.с. 25). Сторонами в розпорядження суду не надано копії технічного паспорта на спірну квартиру, відтак, суд позбавлений можливості встановити перелік інших приміщень спірної квартири та їх площу. В ході судового розгляду справи встановлено, що у спірній квартирі постійно проживала позивач [PERSON] та померла [PERSON] . Також спірною квартирою користуються позивач [PERSON] з доньками [PERSON] , 2005 року народження, та [PERSON] , 2003 року народження, та з 2019 року проживає відповідач [PERSON] з сином [PERSON] , 2016 року народження. Судом встановлено, що між сторонами спору не досягнуто згоди щодо спільного користування житловим приміщенням - спірною кватирою. Також, між сторонами спору склалися конфлікті відносини між собою, що супроводжуються постійними сварками та суперечками, викликами працівників поліції. Вказані обставини слідують зі змісту постанов Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2020 року, 17.10.2019 року, 24.09.2019 року (а.с.87-92), листів Голосіївського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві (а.с. 93-97, 131-135, 151-152). Як убачається із матеріалів справи, домовленості між сторонами, щодо користування спірною квартирою не досягнуто. Однак, слід зазначити, що рішення суду не може підмінити собою домовленість щодо користування майном, між співвласниками та наймачами. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. За змістом положень ст. 61 Житлового кодексу Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ч. 1 ст. 63 Житлового кодексу Української РСР). Відповідно до норм ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом положень ст.ст. 103,104 Житлового кодексу Української РСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України. Член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку про те, що наймач, член сім?ї наймача мають право вимагати укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, розмір площі якого не менше встановленої для надання одній особі. За змістом статей 47, 48 ЖК Української РСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Відповідно до Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів та Президії Київської міськради профспілок від 15 липня 1985 року № 582, в Києві рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв. м, норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, - 7,5 кв. м. Матеріалами справи стверджується, що у спірній квартирі зареєстровано 4 осіб ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ), а житлова площа спірної квартири становить 23,5 кв.м., визначення порядку користування квартирою призведе до погіршення житлових умов цих осіб, оскільки у даному конкретному випадку виходячи із розміру житлової площі спірного квартири на одну особу припадає 5,87 кв.м. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18 жовтня 2018 року по справі 756/9713/16-ц. Відтак, передбачені законом підстави для задоволення первісних позовних вимог та зустрічних позовних вимог в частині визначення порядку користування спірною квартою, відсутні. Щодо первісних позовних вимог про зобов?язання житлово-експлуатаційну дільницю № 106 розподілити особовий рахунок на квартиру між співмешканцями, слід зазначити про таке. Суд зазначає, що Житлово-експлуатаційна дільниця № 106 є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», не являється юридичною особою, відтак, не наділена відповідно до вимог закону цивільною правоздатністю та дієздатністю. Крім того, ЖЕД-106 залучено позивачами за первісним позовом в якості третьої особи до участі у справі, однак у прохальній часині первісної позовної заяви позивачі заявляють позовну вимогу про зобов?язання ЖЕД-106 вчинити дію. Заявлення до третьої особи окремої матеріально- правової вимоги не відповідає вимогам цивільного процесуального закону. Питання про залучення співвідповідачів позивачами за первісним позовом не порушувалось перед судом. В частині зустрічних позовних вимог про визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Звертаючись до суду з позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] , вказує, що відповідач з [PERSON] з доньками з 2002 року добровільно залишила житлове приміщення, не проживає в ньому. Разом з тим, судовим розглядом встановлено, що як [PERSON] з родиною, так і [PERSON] з доньками почали користуватись спірною квартирою з 2019 року. Наданий [PERSON] акт про непроживання осіб - [PERSON] з доньками у спірній квартирі (а.с. 81), складено 08.09.2021 року, обставин непроживання вказаних осіб у спірному житлово му приміщенні з 2002 року не відображає. Крім того, матеріалами справи стверджується, що починаючи з 2019 року між сторонами виникають постійні конфлікти з приводу користування спірним житловим приміщенням, що супроводжується викликами працівників поліції. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] в ході судового розгляду не доведено належними та допустимими доказами того факту, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] з доньками не проживає на спірній житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин. Відтак, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання відповідача [PERSON] , її доньок, такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed