Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернулася\~із вищевказаним\~позовом в\~якому просить:стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 7000 гривень 00 копійок, інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми 7000 гривень 00 копійок за період з 17.03.2021 по день ухвалення рішення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.10.2020 між нею та відповідачем укладено договір оренди житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . На виконання п.3.3. договору оренди від 31.10.2020 у якості гарантійного платежу позивачка внесла суму у розмірі 7000 гривень, як гарантію за можливе пошкодження орендованого майна. 16.03.2021 між позивачкою та відповідачкою укладено угоду про розірвання договору оренди від 31.10.2020, за умовами якої сторони розірвали договір оренди від 31.10.2020 на підставі попередження орендаря відповідно до п.4.1 договору оренди від 31.10.2020. За умовами угоди від 16.03.2021 про розірвання договору оренди від 31.10.2020 орендодавець засвідчив відсутність до орендаря будь-яких матеріальних чи нематеріальних претензій, об`єкт оренди передано у належному стані. Однак при розірванні договору оренди відповідач кошти, надані у якості гарантійного платежу, не повернула, на вимогу від 16.04.2021 не відреагувала, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. У зазначений строк недоліки усунуто. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.07.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 25.01.2022 року представник позивача надав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував у постановленні заочного рішення. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних обставин справи, суд, зі згоди позивача, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. З`ясувавши обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Судом встановлено, що 31.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення, а саме: квартири [ADDRESS] . Пунктом 3.3. договору оренди від 31.10.2020 передбачено, що у якості гарантійного платежу орендар, [PERSON] , вносить суму у розмірі 7000 гривень, як гарантію за можливе пошкодження орендованого майна. 16.03.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено угоду про розірвання договору оренди від 31.10.2020, за умовами якої сторони розірвали договір оренди від 31.10.2020 на підставі попередження орендаря відповідно до п.4.1 договору оренди від 31.10.2020. За змістом угоди від 16.03.2021 про розірвання договору оренди від 31.10.2020 орендодавець засвідчив відсутність до орендаря будь-яких матеріальних чи нематеріальних претензій, об`єкт оренди передано у належному стані. Пунктом 2.1. договору оренди від 31.10.2020 передбачено, що орендодавець зобов`язаний повернути в обов`язковому порядку суму гарантійного платежу при виконанні орендарем п. п. 2.2, 3.2, 3.5, 3.6, 4.1 договору оренди від 31.10.2020. Як зазначає позивачка, жодних порушень п. п. 2.2, 3.2, 3.5, 3.6, 4.1 договору оренди від 31.10.2020 з її боку допущено не було, матеріали справи також не містять доказів, які б свідчили про порушення нею вказаних пунктів договору. Як слідує із угоди від 16.03.2021 відповідачка засвідчила, що орендоване майно передано у належному стані. 16.04.2021 [PERSON] направленою на адресу відповідачки вимогу у якій просила протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги повернути гарантійний платіж за договором оренди від 31.10.2020 у сумі 7000 гривень 00 копійок. Вимога від 16.04.2021 направлена засобами поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта», поштове відправлення №6511407099180. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний час. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (стаття 726 ЦК України). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов`язання. Статтею 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, з огляду на те, що відповідач та позивач, як сторони договору оренди, окрім щомісячної орендної плати, передбачили сплату орендарем при підписанні договору суми у розмірі 7000 грн., яка слугувала гарантією за можливе пошкодження майна орендарем і при розірванні договору оренди орендодавець прийняв майно у належному стані, то у останнього відсутні належні правові підстави для не повернення одержаної від орендаря суми грошових коштів. Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачкою суми у розмірі 7000 грн., яка слугувала гарантією за можливе пошкодження майна орендарем, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та вважає за можливим їх задовольнити. В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Оскільки відповідач не виконала свого обов`язку щодо вчасного повернення позивачу суми коштів (завдатку та/або гарантійної суми за майно), вона, в силу вимог ст. 625 ЦК України, зобов`язана сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних від простроченої суми за період з 17.03.2021 (наступний день після підписання угоди від 16.03.2021 про розірвання договору оренди від 31.10.2020) по день ухвалення рішення. Інфляційні втрати становлять: 401 гривню 15 копійок (у період з 01.04.2021 року по 31.12.2021 року індексація на суму 7 000,00 грн.[Сукупний індекс інфляції] = 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% = 105,731% (за період Квітень 2021 - Грудень 2021) [Інфляційні нарахування] = 7 000,00 грн. (сума боргу) ? 105,731% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 7 000,00 грн. (сума боргу) = 401,15 грн.) 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України становлять: 181 гривню 23 копійок, що розраховується за формулою 7 000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 315 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 181,23 грн. Таким чином, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 7582 гривень 38 копійок, з яких 7000 гривень сума заборгованості, 401 гривня 15 копійок інфляційні втрати, 181 гривня 23 копійок 3% річних. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 гривень. Частиною першою статті 15ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 р. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Представником позивача подано до суду копії договору про надання правової допомоги №358 від 17.03.2021, додаткової угоди №1 від 24.05.2021, рахунку фактури №23 від 27.08.2021, квитанції про сплату №0.0.2256322260.1 від 07.09.2021, з яких вбачається, що обумовлений та сплачений гонорар Адвокатського Об`єднання «Губський та Партнери» за представництво інтересів у даній справі складає 3000 гривень. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані позивачем є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений та документально підтверджений. Враховуючи співмірність витрат із складністю справи, ціною позову та обсягом виконаних робіт, які документально підтверджені, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved