Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Адвокат Андроник Б.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] , заінтересована особа - Ставчанська сільська рада Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до якого входить земельна ділянка розміром 0,4325 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, та земельна ділянка розміром 0,1749 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в с.Шишківці Чернівецького району Чернівецької області. Спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті [PERSON] за законом 1-ї черги є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Сини [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини, що підтверджується відповідними заявами. Зазначає, що в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину не має змоги, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що підтверджується постановою нотаріуса № 48/02-31 від 15.02.2022 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, скерувала заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, на адресу суду скерував заяву в якій вказав, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.04.2014 року. Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ № 010658 від 12.12.1997 року власником земельних ділянок розміром 0,4325 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, та розміром 0,1749 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в с.Шишківці Чернівецького району Чернівецької області є померлий [PERSON] . Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер 7322589500:02:001:0660, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, вартість ділянки складає 51 596 грн. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер 7322589500:02:001:0559, цільове призначення для ведення особистого селянського гоподарства, вартість ділянки складає 7 353 грн. Постановою державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори №48/02-31 від 15.02.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки у зв`язка із тим, що нею не подано правовстановлюючий документ про належність їх [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина перша статті 1268 ЦК України регламентує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1273-1274 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь кого-небудь із спадкоємців за законом незалежно від черги. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити на нього право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку розміром 0,4325 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, та земельну ділянку розміром 0,1749 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані в с.Шишківці Чернівецького району Чернівецької області. На підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216-1218, 1220-1221, 1223, 1261, 1268 ЦК Українита

Outcome: approved