Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~08 лютого 2022 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] померла його матір [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. На момент її смерті він постійно проживав з нею, оскільки за станом здоров`я та віком остання потребувала сторонньої допомоги та догляду, однак не був зареєстрований за місцем її проживання. Відповідно цього, вважав, що спадщина є прийнятою, оскільки інші спадкоємці першої черги відсутні. При зверненні до нотаріуса з ціллю отримання свідоцтва про право на спадщину, позивач отримав відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії по причині відсутності реєстрації місця проживання заявника зі спадкодавцем за однією адресою на момент її смерті. З огляду на наведене, [PERSON] просить суд встановити факт його спільного проживання з матір`ю на момент її смерті та визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні позовних вимог поклався на розсуд суду. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 07 квітня 2021 року (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири [ADDRESS] . Факт належності спадкодавцю зазначеного майна підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 18 січня 2001 року (а.с.15). Інша частина квартири належала на праві спільної сумісної власності сестрі позивача- [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний момент власником вказаної частки об`єкту нерухомості є [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 вересня 2020 року (а.с.12-14). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є [PERSON] (а.с.10). Відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину у передбаченому законом порядку відсутні. Згідно відповіді приватного нотаріуса ЛМНО Волинської області Веремчука С.В. №84/01-16 від 04 травня 2022 року, спадкова справа після смерті особи, не заводилась. Частиною першою статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», останнє місце проживання спадкодавця, визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Позивач на момент смерті спадкодавця спільного проживав разом із матір`ю, здійснював догляд за нею, хоча і був зареєстрований за іншою адресою. Вказане також підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями на ім`я позивача з оплати комунальних платежів (утримання будинку, газо- та електропостачання, вивіз сміття, телебачення та ін.) за квартиру [ADDRESS] (а.с. 18-30). Особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВС від 07.11.2018 р. у справі № 336/709/18-ц, та у Постановах Пленуму Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі №633/344/16-ц. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (постанова Верховного Суду України від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18). З урахуванням всіх досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання [PERSON] разом з матір`ю на момент її смерті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні до нотаріуса у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності реєстрації місця проживання позивача за адресою місця відкриття спадщини на момент смерті спадкодавця (а.с.11). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Беручи до уваги те, що позивач є спадкоємцем першої черги спадкового майна після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину прийняв відповідно до вимог ст.ст. 1268-1270 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved