Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

25\~жовтня 2021\~року\~ [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про зменшення\~розміру аліментівна утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року з неї на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 жовтня 2021 року до її повноліття. [INFO] у неї народився син. Оскільки у неї на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, вважає, що змінилось її сімейне становище, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року явку позивача в судове засідання визнано обов`язковою. В судове засіданні позивач не з`явилась. Однак, в зв`язку з тим, що жодна судова повістка на ім`я позивача з 23 лютого 2022 року по 18 травня 2022 року позивачем не отримана, в країні оголошено воєнний стан, суд вважає можливим розглядати справу за наявними доказами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Згідно копії судового наказу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 жовтня 2021 року вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 жовтня 2021 року і до повноліття дитини /а.с. 68/. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.11/. Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11\~Закону\~України\~«Про\~охорону\~дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 \~ст. 7 Сімейного кодексу України\~ встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог\~ст. 182 СК України\~та роз`яснень, даних у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За приписами\~ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення в даному випадку розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей. Сукупність вищенаведених обставин свідчить про те, що у житті позивача з моменту винесення рішення дійсно відбулися зміни сімейного стану, а саме, вона вдруге стала матір`ю. Пред`являючи позов про зменшення розміру аліментів, позивач не надала доказів, що у неї, окрім змін у сімейному стані, суттєво погіршився матеріальний стан або погіршився стан здоров`я і ці зміни є підставою для суттєвого зменшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених\~статтею 192 СК України. Позивач на час розгляду справи має ще одну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Сплата аліментів в розмірі 1/6 частині не може забезпечити дитині необхідний та достатній гармонійній розвиток, і не забезпечить рівне матеріальне становище обох дітей позивача. Тому вимога позивача про зменшення розміру аліментів на 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) суперечить, перш за все, інтересам неповнолітньої доньки [PERSON] , а також нормам ст. 183 СК України. Разом з тим, з урахуванням того, що у позивача народилась дитина, можливо зменшити розмір аліментів, що стягуються до 1/5 частки всіх видів доходу позивача, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 23).\~\~\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача\~підлягає судовий збір в розмірі 908 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом /а. с. 12/.

Outcome: partial