Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилається на\~те,\~що вона\~є власником\~квартири за\~адресою: [ADDRESS] . Вказує, що в даній квартирі зареєстрований відповідач, [PERSON] , [INFO] , який понад шість років у вказаній квартирі не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання в іншу країну. Аргументує окрім наведеного доводи позову і тим, що реєстрація відповідача [PERSON] в спірній квартирі, порушує її право на вільне розпорядження користування житлом. Вказує, що відповідач участі у витратах по утриманню житла та сплаті комунальних послуг не бере, не отримує жодної кореспонденції на його ім`я за даною адресою, його особисті речі в квартирі відсутні. Вважає,\~що відповідач\~ [PERSON] \~втратив право\~на користування\~житловим приміщенням.\~Просить визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~таким,\~що втратив\~право користування\~квартирою за\~адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст.19 ч.4 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Рух справи та позиція сторін Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.05.2022 року вищенаведену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву Позивач [PERSON] та в її інтересах представник - адвокат Кодрян Я.Д. в судове засідання не з`явилися. Адвокатом, спрямовано до початку розгляду справи заяву з проханням розглядати справу у його відсутність та відсутність його довірительки; позовні вимоги підтримано повністю з підстав викладених в позові та просили позов задовольнити. Позивач та представник позивача не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився; відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином про поважність причин неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Згідно\~ст. 223 ч.3 п.1 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~- у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; в тому числі, суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247, ст.\~280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст.\~4\~ЦПК \~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей\~15,\~16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована\~Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції"\~і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до положень ст.ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] ,\~ [INFO] , є\~власником квартири\~номер п`ятнадцять,\~яка складається\~з двох\~житлових кімнат,\~загальною площею\~41,50\~кв.м.,\~в тому\~числі житловою\~площею 28,00\~кв.м,\~яка знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2011 року. (а.с.7) Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів №107791689 від 13.12.2011 року вбачається, що договір купівлі продажу №4797457 посвідчено приватним нотаріусом Шкляр М.М.; предмет правочину квартира за адресою: [ADDRESS] ; набувач [PERSON] (а.с.8) Згідно Витягу про державну реєстрацію прав №32503483 від 15.12.2011 року встановлено, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с.9) В житловій\~квартирі за\~адресою за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому приміщенні/будинку №Д/324 від 07.04.2022 року. (а.с.10) Відповідно до Акту №18 комунального підприємства «Містосервіс» від 07.04.2022 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , не\~проживає в\~житловій квартирі\~за адресою [ADDRESS] , з 2016 року, даний факт підтверджений сусідами [PERSON] , [PERSON] та комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] (а.с.11) Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером; вид пенсії: по інвалідності 2 гр., загальне захворювання. (а.с.6) Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За нормами ч.1\~ст. 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право третіх осіб на користування майном, що належить на праві власності інший особі, повинно бути доведено та підтверджено належними правовими підставами та доказами, що відповідають вимогам, визначеним ст.ст.\~77, 78, 79, 80 ЦПК України. Статтею 405 ЦК України\~визначено право членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до\~ст. 156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2\~ст. 64 ЖК України\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~Статтею 163 ЖК України\~визначено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою\~статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно дост. 150 ЖК Українигромадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Відповідно дост. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст.29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло,в якомувона проживаєпостійно аботимчасово. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами їх обмеження. Пунктом 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя»\~(зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що\~ст.33 Конституції\~гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України , свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому». Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п.33, 34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані з позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.\~12,\~13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved