Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 18.07.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї, про що зроблений відповідний актовий запис №1088. Від спільного сімейного життя сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 23.03.2011 року Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2-1875/11 шлюб між сторонами розірвано. 22.06.2011 року Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2-1880/11 ухвалено стягнути з [PERSON] 1978 року народження, уродженця та жителя м. Києва на користь [PERSON] , щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. 00 коп. з урахуванням інфляції, починаючи з 23.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. 14.07.2011 року Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1880/11. Позивач вказує, що спільна дитина сторін - [PERSON] весь час проживає з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] також у поданому позові відзначає, що у зв`язку з тим, що фінансової допомоги на утримання дитини Відповідач не надавав та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. 28.02.2013 року Апеляційним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, за якою відповідача було позбавлено батьківських прав. 25.07.2013 року Дарницький районний суд міста Києва визнав Відповідача винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. [PERSON] вказує, що Відповідач 11 років ухиляється від сплати аліментів. Станом на 29.11.2021 року загальна заборгованість по аліментах становить 77 987, 73 грн. Таким чином за 11 років Відповідач не зробив жодної виплати на утримання дитини. Позивач звертає увагу суду, що встановлений раніше розмір аліментів у розмірі 400 грн. щомісячно, на даний час абсолютно недостатній для дитини, так як дитина підросла, в зв`язку з чим збільшилися витрати на її утримання, що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії, та змін до сімейного законодавства. Крім того, з часу винесення судом рішення значно зросли витрати на комунальні послуги, вартість продуктів харчування та вартість проїзду в громадському транспорті. У зв`язку з вищенаведеним є очевидним, що витрати необхідні для виховання, прожиття та лікування дитини збільшились. Позивач вказує, що Відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, так як він є особою працездатного віку, фактично працює, однак не оформлює належним чином свою трудову діяльність. На підставі вище наведеного, позивач [PERSON] просила суд, змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на її користь на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області з твердої грошової суми 400 грн. на 5120 грн. 25 коп. щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5120 грн. 25 коп. щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.01.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому чинним законодавством порядку. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий розірвано Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.03.2011 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 22.06.2011 року Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2-1880/11 ухвалено стягнути з [PERSON] 1978 року народження, уродженця та жителя м. Києва на користь [PERSON] , щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) гри.00 коп. з урахуванням інфляції, починаючи з 23.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. 14.07.2011 року Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2-1880/11. 28.02.2013 року Апеляційним судом м. Києва було розглянуто справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, за якою відповідача було позбавлено батьківських прав. 25.07.2013 року Дарницький районний суд міста Києва визнав Відповідача винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначив йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. В позовній заяві позивач зазначила, що стягуваного з відповідача розміру аліментів не достатньо для забезпечення розвитку дитини, враховуючи зростання цін та економічну ситуацію в державі, у зв`язку із чим, просить суд збільшити розмір аліментів до 5 120 грн. 25 коп. щомісячно. У відповідності до положень ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Окрім того, суд звертає увагу на те, що законодавчо визначеним мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину є розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Разом з тим, обставин, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини Відповідачем не доведено. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Враховуючи наведене, виходячи з того, що Позивач фактично обґрунтувала позовні вимоги, а також, що дитина сторін проживає разом із Позивачкою, у зв`язку з чим обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат, враховуючи вік дитини, стан їх здоров`я, суд вважає за можливе задовольнити позов. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Також позивач просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини починаючи з дня пред`явлення позову, однак суд при розгляді позовних вимог про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому із вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. Таким чином, враховуючи, матеріальне становище сторін, а також те, що раніше визначений судом розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного утримання дитини та їх гармонійного розвитку, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.06.2011 року по справі №2-1880/11 до 5 120 грн. 25 коп. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Outcome: partial