Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Авансар», треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. про визнання виконавчого напису №81769 від 02.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Авансар» заборгованості в розмірі 23057,24 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевіркою реєстру боржників позивачем в системі «Дія» було встановлено, що Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження. Після чого [PERSON] ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №68491126 від 03.02.2022 та копію виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М №81769 від 02.06.2021року . Вважає, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Зазначає, що при оформленні вищевказаного виконавчого напису, відповідачем не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. За твердженням позивача ним не отримувалось жодних документів щодо порушення кредитних зобов`язань. Вказує, що у період з 06.04.2016р. по 06.04.2018р. ним було повернуто отримані кошти у розмірі 2990,00грн., тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Авансар», зазначений у напису, є безспірним. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню. Крім того зазначає, що кредитний договір було укладено з ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» та позивача не було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні. Позивачем заявлено про застосування позовної давності до вимог ТОВ ФК «Авансар» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 23057,24 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2022 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи №607/2461/22 визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 23 лютого 2022 року від позивача у справі надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 02.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. номер у реєстрі №81769, за яким стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 23057,24грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2022 року позивачу відмовлено у задоволені зазначеної заяви про забезпечення позову. Вчинений виконавчий напис позивач вважає таким, що суперечить нормам Закону, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подано письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник ТОВ ФК «Авансар» в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за його відсутності суду, не надав. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д.В. в судове засідання не з`явився, попередньо на електрону адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини: 06 квітня 2016 року [PERSON] було підписано Заяву - приєднання №200496471 до Кредитного договору по продукту Кредит готівкою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитно - інвестиційний центр» відповідно до якої [PERSON] надано кредит на суму 10000 грн. на строк 24 місяців, з нарахуванням щомісячного проценту 3,99%, комісія за надання кредиту 1,5 % від початкової суми кредиту та додатково фіксовану суму у розмірі 100 грн. Сукупна вартість кредиту - 13173,24 грн. У заяві сторонами погоджено графік щомісячних платежів. 02 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис № 81769, яким запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «АВАНСАР», якому ТОВ ФК «Фагор» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу ТОВ ФК «Плеяда» відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» на підставі Договору відступлення права вимоги №2204 від 22.04.2016 року відступлено право вимоги за кредитним договором №200496471 від 06.04.2016 року, укладеного між ТОВ «Кредитно - інвестиційний центр» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ ФК «АВАНСАР» та стягнути з боржника за період з 06.04.2016 року по 28.05.2021 року суму у розмірі: 11343,88 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10863,36 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить 23057,24грн. В подальшому 03 лютого 2022 року Приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №81769 від 02.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «Авансар» заборгованості в розмірі 23057,24 гривень. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України , кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII Про нотаріат , нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом , з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом Про нотаріат та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону Про нотаріат ). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону Про нотаріат ). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону Про нотаріат та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України Про нотаріат для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України Про нотаріат визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону Про нотаріат передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України Про нотаріат ). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України , статей 50, 87, 88 Закону Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87 , 88 Закону Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23.01.2018 року у провадженні 61-154св18. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Окрім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р., №662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. відмовлено в задоволені заяви ПАТ Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. Отже, станом на 19 травня 2021 року, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, в частині виконавчого напису на кредитному договорі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив оспорюваний виконавчий напис не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. У матеріалах справи відсутні договори про відступлення прав вимоги між фінансовими компаніями. Відсутні підтвердження про повідомлення боржника про відступлення прав вимоги, письмова вимога кредитора про повернення боржником суми заборгованості. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Однак, матеріали справи не містять письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, адресованої позичальнику, а також не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги позивачу, не надано таких документів і суду. Отже, встановлені фактичні обставини у справі на підставі наданих сторонами доказів, які були досліджені в судовому засіданні, і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість свідчать про те, що нотаріус, підтверджуючи наявність у кредитора права на стягнення грошових сум з [PERSON] шляхом вчинення виконавчого напису, не з`ясував факт безспірності заборгованості на підставі поданих кредитором документів та умови застосування положень ст. 88 Закону України Про нотаріат . В свою чергу відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «АВАНСАР» відзив на позов не надав та не подавав відповідних доказів, які б спростовували твердження позивача. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №81769 від 02.06.2021 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором №200496471 від 06.04.2016року за період з 06.04.2016 року по 28.05.2021 року. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства, тому, у даному випадку має місце порушення прав позивача, які підлягають до захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 908грн.

Outcome: approved