Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , загальною площею 44,3 кв. м., у тому числі житловою площею 27,2 кв. м. Позивач зазначала, що вона в квартирі не проживає, оскільки відповідач вчиняє їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належної їй частиною квартири. Вказувала, що після невдалих спроб потрапити у квартиру [ADDRESS] , вона зверталася до поліції, однак, вжиті заходи не вплинули на протиправну поведінку відповідача, який і надалі не дає можливості потрапити до належної їй частини квартири. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності, шляхом її вселення, а також зобов`язати відповідача надати їй ключі від спірної квартири та встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши їй у користування кімнату, площею 17,0 кв. м., а відповідачу - кімнату, площею 10,2 кв. м., інші приміщення квартири залишити у загальному користуванні. Ухвалою суду від 05 листопада 2021 року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 17-18). Ухвалою суду\~від 01\~березня 2022\~року по\~справі було\~залучено в\~якості третіх\~осіб,\~які не\~заявляють самостійні\~вимоги:[PERSON] , [PERSON] , орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради (а.с. 103-105). Ухвалою суду від 01 березня 2022 року по справі був викликаний в якості свідка [PERSON] (а.с. 106-107). Ухвалою суду від 30 березня 2022 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 111-112). Представник позивачки, діючий на підставі ордеру від 13 жовтня 2021 року в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення (а.с. 6, 7 ,136). Відповідач та його представник, діючий за ордером від 17 січня 2092 року у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надали заяву, в який просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та слухати справу за їх відсутності. Раніше відповідач надав відзив на позов, посилаючись на те, що в спірній квартирі він проживає з цивільною дружиною [PERSON] , та їх донькою [PERSON] , вони разом з [PERSON] займають кімнату, площею 17.0 кв. м., а їх донька - кімнату, площею10.2 кв. м. Тому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 33, 35, 64-67, 118, 119, 130, 134, 135). Треті особи,\~які не\~заявляють самостійні\~вимоги:[PERSON] , [PERSON] , представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 117, 127, 128, 132, 133). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 29, розділом першим книгою третій Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 16 липня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №27. В період шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 75-76). Судом встановлено, що сторонам у справі на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2007 року належить в рівних частках квартира [ADDRESS] , загальною площею 44,3 кв. м., у тому числі житловою площею 27,2 кв. м. , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 8-9). 09 січня 2008 року право власності сторін на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» квартира [ADDRESS] розташована на 6 поверсі 9-поверхового будинку та складається з двох жилих кімнат, площею 17,0 кв.м, 10,2 кв.м, кухні, площею 6,0 кв. м., ванної кімнати, площею 2,6 кв. м., туалету, площею 1,0 кв.м, коридору, площею - 5,2 кв.м, вбудованої шафи, площею 0,3 кв.м, балкону - 2,0 кв. м., загальною площею 44,3 кв. м., житловою площею 27,2 кв. м. (а.с. 25-27). Відповідно до висновку експерта №5724/17-2420 судової будівельно-технічної експертизи від 26 травня 2017 року, яка була проведена по цивільній справі №521/14468/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, будь які технічно можливі варіанти розподілу квартири [ADDRESS] між співвласниками, відсутні. Здійснити поділ або виділ в натурі ідеальних часток співвласників квартири [ADDRESS] з влаштуванням окремих входів, у складі житлових і підсобних приміщень, регламентованих ДБН В 2.2.-15-2005 - технічно неможливо. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] , складає 30478,0 доларів (а.с. 77-94). Отже поділ спірної квартири в натурі, неможливий. Встановлено, що позивачка у справі [PERSON] з 30 травня 2008 року по теперішній час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відомостями №13-286273-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщені/будинку в квартирі від 08 жовтня 2021 року (а.с. 30). Відповідно до довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 01 листопада 2021 року відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 18 березня 1996 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Таким чином, судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована тільки позивачка у справі, відповідач зареєстрований за іншою адресою. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у фактичний шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] . В період спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 74). Встановлено, що [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] не зареєстровані. Згідно паспорту громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71-72). Отже, ні відповідач, ні [PERSON] , ні їх малолітня дитина [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] , не зареєстровані. Кожен з них зареєстрований за іншою адресою, що свідчить про те, що у них є інше житло. Відповідно до акту б/н та дати, підписаний співвласниками будинку по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] з 2014 року по теперішній час проживають в квартирі [ADDRESS] , а з серпня 2019 року разом з ними проживає їх донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). Інших доказів користування та проживання [PERSON] та малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в квартирі [ADDRESS] , суду не надано. Судом встановлено, що сторонами порядок користування спірною квартирою не встановлювався. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями частин 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути противоправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до частин 1,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз`яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, з`ясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні. Судом встановлено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на 1/2 частини спірної квартири, зареєстрував своє право належним чином, та має право користуватись своєю власністю, однак відповідач чинить перешкоди у користуванні належним їй майном. З матеріалів справи вбачається, що позивачка 15 липня 2021року, 31 серпня 2021 року зверталася до правоохоронних органів із заявами про те, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні та розпорядженні її власністю, однак листами начальника відділу поліції №1 встановлено відсутність кримінального правопорушення та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 10, 11, 12, 13). Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права [PERSON] , як законного співвласника, щодо володіння та користування належної їй частиною квартири [ADDRESS] , відповідно до її частки у праві спільної часткової власності порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом вселення до спірної квартири, зобов`язання [PERSON] не чинити їй перешкоди у здійсненні такого права, надання дубліката ключа та визначення порядку користування спірної квартирою. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved