Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачем [PERSON] подано до суду позов про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районого нотаріального округу Грисюк О.В. від 11.06.2021 року за № 72317 таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтовано тим, що позивачу на адресу Вагонної дільниці станції Жмеринка (ВЧ №2 ) Філії пасажирська компанія АТ «Укразалізниця», де він працює, надійшов лист з постановою від 08.12.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, з якої він дізнався, що 11.06.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районого нотаріального округу Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 72317, а на підставі даного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 67539920, про стягнення з нього на користь ТОВ «Форвард Фінанс» заборгованості за кредитним договором в розмірі 8925,46 грн. та основної винагороди приватного виконавця у розмірі 892,55 грн. Однак позивач з даним грошовим зобов`язанням не погоджується та вважає зазначений виконавчий напис нотаріуса безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушенням встановленого законом порядку та дана заборгованість не може вважатися безспірною, адже при вчиненні нотаріусом не враховано вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якими передбачено можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. У зв`язку із вищевикладеним, позивач вважає, що виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню та просить суд його скасувати. Ухвалою суду від 25.02.2022 року по даній справі було відкрито провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в наданій позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутність . Представник відповідача ТОВ «Форвард Фінанс» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районого нотаріального округу Грисюк О.В. не з`явилася, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв та клопотань суду не надала. Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку та отримання ним ухвали про відкриття провадження на його електронну адресу, причини його неявки суду невідомі. Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач ТОВ «Форвард Фінансів» вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районого нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 72317, відповідно до якого звернуто стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Форвард Фінансів» заборгованості в сумі 8925,46 грн.. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження № 67539920, стягувачем є ТОВ «Форвард Фінансів» та 08.12.2021 року винесено постанову про звернення стягнення заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, де зобов`язано Вагонну дільницю станції Жмеринка Філії пасажирська компанія АТ «Укразалізниця», де позивач працює здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача в розмірі 20% від суми доходу (після відрахування податків та зборів) до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витра виконавчого провадження в сумі 10318,01 грн.(а.с.9). Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11. 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Однак, пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року на час їх застосування, а саме 12.06.2021 року, був визнаний судом незаконним та не чинним, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.20217 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20.06.2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та АТ « Форвард Фінансів» у простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 11.06.2021 року - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Отже, враховуючи, що на момент вчинення виконавчого напису за реєстровим № 72317 від 11.06.2021 року приватний нотаріус керувався нечинними положеннями Закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачем не було подано у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву та не додано відповідних доказів, які б підтверджували їх можливі заперечення, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис повинно бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1488,60 гривень, з яких: 992,40 гривень - судовий збір за подання позовної заяви (а.с.7) та 496,20 гривні - судовий збір за подання заяви про забезпечення позову (а.с.12).

Outcome: approved