Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

19.08.2021 [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що він є власником автомобіля Шевролє Авео, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з усною домовленістю між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зазначений автомобіль у липні 2020 року був переданий у тимчасове користування відповідачу на строк один місяць. У встановлений строк, відповідач відмовився повернути автомобіль і сховав його, тому місце знаходження автомобіля позивачу невідоме. Позивач неодноразово звертався до відповідача [PERSON] з вимогою повернути зазначений автомобіль або укласти договір оренди транспортного засобу або купити автомобіль, однак відповідач жодним чином не реагує на вимогу протягом тривалого часу, а в подальшому зовсім перестав відповідати на телефонні дзвінки. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд витребувати від [PERSON] автомобіль Шевролє Авео, реєстраційний номер [NUMBER] . Представник позивача - адвокат Лозицький О.П. в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, згоден на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не подав, у зв`язку з чим ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. У відповідності до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У постанові від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду, висловила правову позицію про те, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України, ч.2 ст.52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого не власника. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, тобто факти, які доводять право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля Шевролє Авео, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). Право власності позивача на спірний автомобіль відповідачем до теперішнього часу не оспорювалось. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що спірний автомобіль був переданий у користування відповідачу та перебуває в натурі у відповідача на момент розгляду справи, а тому суд вважає необхідним позовні вимоги залишити без задоволення.

Outcome: dismissed