Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач, звернулася 05 квітня 2022 року в суд з позовом до відповідача, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Мар`янівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Свій позов обґрунтовує тим, що вона є бабусею по материній лінії, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Шлюб між батьками в 2011 році було розірвано. Мати неповнолітнього померла [INFO] . Також, вказує, що з 2011 року дитина [PERSON] , проживає разом з позивачем, батько дитини нехтує своїми батьківськими обов`язками, та не цікавиться дитиною, не відвідує за місцем проживання і не допомагає матеріально, а також, написав заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Батько дитини зловживає спиртними напоями, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя, не бере участі у вихованні сина. Враховуючи вищезазначене, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, а також, призначити її опікуном неповнолітнього. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2022 року дану позовну заяву було залишено без руху. На виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху позивачем 11 квітня 2022 року були усунуті недоліки, зазначені в ухвалі суду. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 10 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подав заяву про розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення, а також шляхом судового оголошення, розміщеного на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяви, клопотання, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Суд, зі згоди сторони позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання , перестає бути законним представником дитини, втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми, не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Берестечківською міською радою, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №151 (а.с.7). Згідно з характеристикою №4 від 04 січня 2022 року виданою виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради, за роки проживання в [ADDRESS] , [PERSON] зарекомендував себе посередньо. Має двох дітей, які проживають окремо. На засіданні виконавчого комітету селищної ради не розглядався. (а.с.8). Відповідно до заяви від 04 березня 2022 року, [PERSON] , проти позбавлення його батьківських прав не заперечує, оскільки, не приймає участі у вихованні сина. (а.с.13). Згідно з довідкою про склад сім`ї №3 від 04 січня 2022 року, з [PERSON] проживає без реєстрації [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . (а.с.15). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 11 травня 2022 року №35, який затверджений Рішенням виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради Луцького району Волинської області від 11 травня 2022 року №35, шлюб між батьками неповнолітнього було розірвано в 2011 році. Мати хлопця, [PERSON] померла [INFO] . Батько [PERSON] має ІІІ групу інвалідності, не має постійного місця роботи, перебивається випадковими підробітками, схильний до вживання спиртних напоїв. Неповнолітній [PERSON] , проживає у своєї бабусі [PERSON] . Згідно акту обстеження служби у справах дітей Мар`янівської селищної ради від 04 лютого 2022 року встановлено, що умови проживання в сім`ї бабусі задовільні. Хлопець забезпечений всім необхідним для повноцінного виховання та розвитку. Під час бесіди з неповнолітнім стало відомо, що він проживає та виховується бабусею протягом двох останніх років. З батьком спілкується рідко, оскільки чоловік зловживає спиртними напоями, не бере участі та не цікавиться життя та потребами сина. Батько [PERSON] , було повідомлено про засідання виконавчого комітету Мар`янівської селищної ради, на якому розглядатиметься питання про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Чоловік написав заяву, що він не з`явиться на засідання та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Враховуючи наведене, служба у справах дітей Мар`янівської селищної ради, вважає, що доцільно позбавити громадянина [PERSON] , батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Оцінюючи надані докази, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї малолітньої дитини, підготовку до самостійного життя, не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, не виявлено інтересу до її внутрішнього світу. Згідно з ст.157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до частини 2 статті 150, статті 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Згідно ч.3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. В той же час відповідач жодного разу не з`явився на судове засідання, не цікавився розглядом справи, та не надав відзиву, що свідчить про відсутність його інтересу в результатах розгляду справи. Суд вважає, що така поведінка відповідача свідчить про його байдужість до виховання дитини. Судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, та її виховання та розвиток також здійснює лише позивачка. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не має наміру здійснювати своїх батьківських обов`язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав. З урахуванням наведеного суд вважає, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Мар`янівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, їх задоволення відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Що стосується до позовної вимоги позивачки, щодо призначення її опікуном неповнолітнього, суд зазначає наступне. Згідно з статті 61 ЦК України, орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2, 4, ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи вищезазначені норми закону, суд відмовляє у задоволенні вимоги про призначення опікуном над неповнолітньою дитиною, оскільки органом опіки та піклування не наданий суду відповідний висновок. На підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід на відповідача покласти сплату судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: partial