Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу. А саме: архівної довідки № С-332/01.15 від 16 грудня 2021 року, виданої завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в отриманій архівній довідці її ім`я вказано « [PERSON] », що не відповідає відомостям паспорта, та не повністю вказано її ім`я та по батькові. Виявлені розбіжності унеможливлюють в подальшому зарахування до страхового стажу, необхідного їй для призначення пенсії за віком, всього періоду її трудової діяльності. Тому просила суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу. Заявниця у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській в судове засідання не з`явився. Подав письмове пояснення, в якому вказано, що в разі встановлення судом факту належності правовстановлюючого документу заявниця матиме право на розгляд питання щодо призначення пенсії за віком. Просить справу розглянути без їхньої участі. Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 6 частини 1\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2\~статті 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень пункту 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно зі статтею 48\~КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Питання щодо трудових книжок в Україні регулюються\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 "Про трудові книжки працівників"\~та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, відповідно до яких, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше. Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Отже, зі змісту зазначених нормативно-правових актів (які діяли у різні періоди роботи заявника) можна зробити однозначний висновок про те, що на одну особу заводиться (заводилась) одна трудова книжка, у яку вносяться (вносились) відомості про всю трудову діяльність особи. Відповідно до пунктів 10, 11, Порядку виконання архівними установами запитів юридичних та фізичних осіб на підставі архівних документів та оформлення архівних довідок (копій, витягів), затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 02 березня 2015 року N 295/5, невідповідність окремих відомостей, що містяться в документах архіву, даним, викладеним у запиті, не може бути перешкодою для внесення їх до тексту архівної довідки, якщо інша документна інформація не залишає сумніву у тотожності особи чи певних фактів. Прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої запитується інформація, подаються згідно з архівними документами. Різночитання, невідповідність їх написання в запиті та в архівних документах позначаються словами "так у документах". З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що 16 грудня 2021 року завідувачем Об`єднаного трудового архіву сіл, селища Старовижівської селищної ради Волинської області заявниці видано архівну довідку №С-332/01.15 про те, що згідно наказу директора Старовижівського комбінату побутового обслуговування населення №25 від 09 березня 1982 року гр. [PERSON] (так по документах) прийнята на роботу швеєю 5 розряду в КПП с.Дубечне. Накази за 1992 рік на зберігання до архіву не передані і місцезнаходження їх не встановлено. Згідно наказу № 205 від 22 листопада 1990 року гр. [PERSON] (так по документах) надано відпуск по догляду за дитиною до 3-х річного війку з 19 листопада 1990 по 19 травня 1992 року (а.с.13). Із дослідженої в судовому засіданні копії трудової книжки [NUMBER] , заповненої 09 березня 1982 року, встановлено, що трудова книжка видана на ім`я « [PERSON] ». Прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28 липня 1984 року, (а.с.14-23). Судом встановлено, що в трудові книжці наявні записи про зарахування заявниці [PERSON] на посаду майстра з пошиття верхнього одягу І розряду Старовижівського райпобуткомбінату з 09 березня 1982 року згідно наказу № 25 від 09 березня 1982 року (запис №2) та про звільнення з посади за власним бажанням з 01 червня 1992 року на підставі наказу № 40 від 01 червня 1992 року (запис №3). З матеріалів справи встановлено, що заявниця, досягнувши пенсійного віку, набула право оформлення пенсії за віком. Однак, у представленій архівній довідці існують розбіжності, які унеможливлюють в подальшому зарахування до страхового стажу всього періоду її трудової діяльності, необхідного для призначення пенсії за віком. Листом Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області від 28 квітня 2022 року повідомлено про відмову у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 09 березня 1982 року по 01 червня 1992 року (а.с.10-11). В судовому засіданні з копій свідоцтва про народження заявниці, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, свідоцтв про народження дітей встановлено, що прізвище ім`я та по батькові заявниці [PERSON] (а.с.24-28). Аналіз змісту вказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в довідці місце та періоди роботи [PERSON] повністю співпадають із відомостями, вказаними у трудовій книжці заявниці. Що, своєю чергою, свідчить про належність цих документів одній і тій же особі. З врахуванням викладеного, оцінивши всі докази в сукупності, суд вважає доведеним, що вищезазначена архівна довідка належать заявниці [PERSON] . Встановлення факту належності архівної довідки необхідне заявниці для зарахування до страхового стажу всього періоду її трудової діяльності. А враховуючи, що заявниця не має іншої можливості, аніж в судовому порядку встановити факт, що має юридичне значення, за викладених обставин заяву слід задовольнити. Відповідно до частини 7статті 294\~ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved