Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

ПРОЦЕДУРА Позивач звернулася до суду із позовом, в якому прохає: - визначити, що частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,07 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:006:008:0340, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому [INFO] [PERSON] становить - 1/2, та відповідно, частка, яка належить [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,07 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:006:008:0340, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить - 1/2; - визнати право власності за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , проживаючої в [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 08.12.1999) на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,07 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:006:008:0340, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [INFO] її брата [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та частка земельної ділянки площею 0,07 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5310136700:006:008:0340, що розташована адресою: [ADDRESS] , яка перебуває у спільній сумісній власності та належить [PERSON] та померлому [PERSON] . Після смерті брата, позивач звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . 26.11.2021 приватним нотаріусом Соляник А.В. на підставі заяви позивача будо видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Водночас, постановою нотаріуса від 16.12.2021 у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на частку вказаної вище земельної ділянки, що належала [PERSON] , було відмовлено у зв`язку із невизначеністю часток у спільній сумісній власності. З метою реалізувати своє право на спадщину, [PERSON] звернулась до суду із відповідним позовом. Провадження у справі відкрито за ухвалою від 04.03.2022 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.05.2022 підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до судового розгляду по суті вимог на 03.06.2022. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН В ХОДІ СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ В судове засідання сторони та третя особа, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не прибули. Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслав на адресу суду заяву про визнання позову. Полтавською міською радою в особі територіальної громади подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач прохає відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю заявлених вимог. Третя особа правом надання пояснень щодо позову та відзиву не скористалась. У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ Судом встановлено, що згідно із витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.26-27) та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.28-30) [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,07 га, кадастровий номер - 5310136700:06:008:0340. Згідно з витягом з рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 12.09.2019, вказана земельна ділянка була передана у спільну власність [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). У відповідності до належним чином завіреної копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що Подільським відділом ДРАЦС у місті Полтаві було зроблено відповідний актовий запис за №376 від 20.05.2021 (а.с.20). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2021 (а.с23), спадкоємцю після померлого [PERSON] - сестрі [PERSON] видано свідоцтво на спадщину, яка складається з 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане спадкове майно було зареєстровано за позивачем 26.11.2021, що підтверджується витягом з Державного реєстру №286985810 (а.с.24). Відомості про родинні відносини між померлим та позивачем узгоджуються з приєднаними до справи копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [PERSON] , копією свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] , згідно з якими [PERSON] та [PERSON] є рідними братом і сестрою. За довідкою органу самоорганізації населення «Вороніна» від 15.06.2021 (а.с.21), померлий [PERSON] з 1967 по момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №178639449 від 23.08.2019, Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2019 (а.с.34-36). Згідно постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області від 16.12.2021 про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.31), [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, кадастровий номер 5310136700:06:008:0340 після смерті [PERSON] з посиланням на те, що за життя спадкодавець разом з співвласником [PERSON] не визначили частки в спільній сумісній власності на земельну ділянку. ОЦІНКА СУДУ ТА НОРМИ ПРАВА Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Зміст зазначених у ст.4 ЦПК України підстав для захисту відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин. Порушення цивільних прав має проявлятись в активних діях відповідача, невизнання цивільного права, у свою чергу, полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, зокрема, на майно, на право користування майном, на спадкування, на частину в загальному майні, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права, оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне цивільне право заперечується в юрисдикційному органі. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Як встановлено судом, земельна ділянка по [ADDRESS] , перебувала у спільній сумісній власності відповідача [PERSON] та померлого [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач. Питання про визначення часток земельної ділянки за життя [PERSON] не порушувалось й наразі його спадкоємцеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, саме через не визначення конкретної частки земельної ділянки, що належала померлому. Таким чином, позивач звернулася до суду з метою захисту свого спадкового права. Згідно із ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч.1 ст.368 ЦК України). Відповідно до ч.1,ч.2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). За змістом ст.89 ЗК України та глави 26 розділу І книги третьої ЦК України, спільною сумісною є спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Згідно з ч. 5 ст. 89 ЗК України поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 за №20, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Водночас, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). При цьому для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч.1 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.4 ст.25 ЦК України. За таких обставин, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець має право захистити свої права шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, з огляду на що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Аналізуючи викладене, виходячи з фактичних обставин справи та норм законодавства, що регулюють виниклі правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позову в частині визнання права власності за позивачем на 1/2 частку земельної ділянки, оскільки у зв`язку зі смертю одного з співвласників частка у спільній сумісній власності якого не визначена, спадкоємець позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину. За таких обставин, позивач не має іншої можливості захистити своє право, тому суд вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України цивільне право останньої підлягає захисту в судовому порядку. При цьому, за змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на майно, право власності на яке не оформлено в установленому законодавством порядку, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом або усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини мають бути територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У даній справі наведені обставини відсутні, з огляду на що Полтавська міська рада є неналежним відповідачем у справі, з огляду на що позов в частині пред`явлення вимог до вказаного відповідача є безпідставним.

Outcome: partial