Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 04 червня 2019 року у розмірі 12892 гривні 82 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 10110 гривень 91 копійка; заборгованості за простроченим тілом кредиту 10110 гривень 91 копійка; заборгованості за нарахованими відсотками 0 гривень 00 копійок; заборгованості за простроченими відсотками 2\~781 гривня 91 копійка; заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в сумі 00 гривень 00 копійок; нарахованої пені в сумі 0 гривень 00 копійок; нарахованої комісії в сумі 0 гривень 00 копійок. Також позивач просить суд стягнути із відповідача судові витрати в сумі 2481 гривня 00 копійок. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що 04 червня 2019 року з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписав відповідну анкету-заяву, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Також, в обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідачем [PERSON] зобов`язання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого станом на 26 січня 2022 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 12892 гривні 82 копійки, що й стало підставою для звернення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду із позовом про стягнення вказаної заборгованості. Ухвалою від 22 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За правилами, встановленими ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду письмову заяву за вх. № 274/01-54/22 від 14 лютого 2022 року (а.с. 65), в якій просив справу розглядати без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а також зазначив про те, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.\~\~ Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, подавши до канцелярії суду письмову заяву за вх. № 548/01-54/22 від 19 квітня 2022 року, в якій просив суд розгляд справи провести за його відсутності. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечував. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження і жоден з учасників справи, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до договору без номера від 04 червня 2019 року [PERSON] отримав в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, проте своєчасно не сплачував Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, внаслідок чого, згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с. 6-8) та виписки за договором (а.с. 60-62) виникла заборгованість у розмірі 12892 гривні 82 копійки, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 10110 гривень 91 копійка та заборгованості за простроченими відсотками в сум і 2\~781 гривня 91 копійка. Представник позивача в позові зазначив, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», і відповідачем [PERSON] 04 червня 2019 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт, позичальника, Пам`ятки клієнта, Умов та Правила надання банківських послуг. Як вбачається із наданого представником позивача у якості доказу витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, вказаний документ відповідачем [PERSON] не підписувався. Більше того, в матеріалах справи взагалі відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про те, що саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач [PERSON] і з ними погодився, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив в собі умови в тій редакції, як вони викладені в поданому до суду витягу з Умов та Правил надання банківських послуг . Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19) вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов і Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин з врахуванням відсутності достовірних підтверджень щодо конкретних запропонованих відповідачу [PERSON] . Умов та Правил надання банківських послуг, наданий Банком витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). А у ч. 2 ст. 1054 ЦК України закріплене правило, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до\~ч.\~1\~ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються самим банком, і такі у мови повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома. І з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України, банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, з якими позивач ознайомлений, а не інші, позаяк споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомився. У відповідності до вимог ст.. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.\~1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, визначеними ст.. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В Анкеті-заяві позичальника від 04 червня 2019 року відсутні умови договору щодо сплати процентів за користування кредитом, а Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, як вже зазначалося вище, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. З огляду на вказані обставини відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди і в в письмовій формі закріпили істотну умову договору щодо його ціни в частині сплати процентів за користування кредитними коштами. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. З огляду на вищевказані обставини, взявши до уваги те, що позивач не довів належними, допустимими і достовірними доказами правомірності своєї вимоги щодо стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом, суд вважає таку вимогою безпідставною, і такою, що задоволеною бути не може. При цьому,\~взявши до\~уваги ту\~обставину,\~що фактично\~отримані та\~використані відповідачем\~ [PERSON] \~кошти в\~добровільному порядку\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» не\~повернуті, заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 10110 гривень 91 копійка має бути стягненою із відповідача на користь позивача. Крім того, за правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1945 гривень. 60 копійок (10110, 91 грн. (розмір задоволених вимог) х 100% : 12892, 82 грн. (розмір заявлених вимог) = 78, 42 % ( відсоток задоволених вимог); 2481, 00 грн. (сума сплачених позивачем судових витрат) х 78, 42 % (відсоток задоволених вимог) : 100% = 1945, 60 грн. (розмір судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог).

Outcome: partial