Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25106,69 грн. (сукупний розмір заборгованості станом на 31.03.2022 року згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за ВП 58981364, виданим державним виконавцем Рязановою А.О.); стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 25106,69 грн. згідно зі ст.196 СК України. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги позивача визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено\~судом,\~14\~лютого 2013\~року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис у книзі реєстрації шлюбів за №14. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 12.06.2013 року (а.с.7). 05.04.2019 року Орджонікідзевським міським судом видано судовий наказ по справі №184/656/19 (номер провадження 2-н/184/34/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 26.03.2019 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття (а.с.9). Згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області по справі №184/1352/19 від 06 серпня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.8). Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Покровським міським відділом державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-326/02. Судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду щодо щомісячної сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за ВП 58981364 за період з 26.03.2019 року по 31.03.2022 року, виданим державним виконавцем Рязановою А.О., розмір якої складає 25\~106,69 грн.. (а.с.10). Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України). Згідно ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до постанови КЦС ВС від 20.07.2020 по справі №362/4462/16 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Пеня (неустойка) починає нараховуватись з дня прострочення сплати аліментів до дня їх погашення у повному обсязі. Відповідно до детального розрахунку пені, наданого позивачкою по справі за період з лютого 2021 року по березень 2022 року загальний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 131\~341,00 грн.. Виходячи з наведеного, наведений позивачем розрахунок пені відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України\~та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду. Розрахунок проведений за кожним місячним платежем за весь час затримки сплати, який помножений на кількість днів прострочення та помножений на 1 %. Зазначені результати складені у загальну суму. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 25106,69 грн., що цілком відповідає ч. 1 ст.196 Сімейного кодексу України. Позивачем було надано до суду належні та допустимі докази на обґрунтування позовних вимог, які підтверджують обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання дитини. Також позивачем було надано докази про наявність заборгованості зі сплати аліментів, на підставі чого виникла вищезазначена пеня (неустойка). На спростування доводів позивача відповідачем не надано суду жодних доказів та останній погодився з позовними вимогами позивача. Відповідачем також не надано суду жодних доказів, які б звільняли його від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання їхнього спільного сина [PERSON] та не є підставою для зменшення розміру пені відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України так само відповідачем і не надані будь-які докази, які б вказували на відсутність вини відповідача у виникненні у нього заборгованості по аліментах. Враховуючи те, що боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, тому як доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти та утворення заборгованості з незалежних від нього причин, відповідач не надав, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved