Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачкою вони проживали у фактичних шлюбних відносинах з 2005 року, а шлюб зареєстрували 26 грудня 2011 року за актовим записом № 24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 21 січня 2022 року. Від шлюбу дітей та спірного майна не мають. Він неодноразово пропонував відповідачці розірвати шлюб через органи ДРАЦСу, однак вона в позасудовому порядку відмовляється. Подружнє життя між ними не складається з самого початку їхнього спільного проживання. У відносинах вони не можуть знайти спільну мову через те, що вони не зійшлись характерами і поглядами на сімейне життя. Крім того між ними часто виникали безпідставні сварки. Через таку поведінку відповідачки вони втратили почуття та повагу одне до одного. Спільне проживання вони припинили у 2019 році. З того часу не спілкуються, навіть і по телефону. За таких обставин вважає, що їх шлюб розпався остаточно і відновлення сімейних відносин вже неможливе. Враховуючи викладене, просить шлюб укладений між ними розірвати. 14 лютого 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. В судове засідання позивач не з`явився, згідно поданої заяви, просив справу розглядати без його участі, у зв`язку з виїздом за межі області на довготривалий час, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачка також не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у її відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2011 року у виконкомі Лазівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області України, за актовим записом № 24 (а.с.6). Згідно ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України, передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать про те, що сімейне життя у сторін не склалося, між ними втрачено взаєморозуміння, а розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, оскільки разом не проживають вже тривалий час. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Таким чином,\~аналізуючи та\~оцінюючи всі\~вищевикладені обставини\~у їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку,\~що сім`я розпалася остаточно, шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved