Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 09.09.2021 звернувся в Октябрський районний суд м. Полтави з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради про визнання членом сім`ї померлого квартиронаймача. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] постійно проживає в квартирі [ADDRESS] , яка перебуває в комунальній власності. Кватиронаймачем квартири була [PERSON] , яка є бабою позивача та померла [INFO] . Позивач зазначав, що з березня 2012 року постійно проживає за вказаною адресою, вів спільне господарство з квартиронаймачем, здійснював оплату комунальних послуг та проводив ремонтні роботи. Окрім того, здійснив поховання [PERSON] [PERSON] в своїй позовній заяві вказував, що з метою переведення особових рахунків на себе звертався до КП «ЖЕО № 2», йому було надано відповідь з проханням надати документи, яку вважає немотивованою. Посилаючись на ту обставину, що постійно проживав із наймачем і вів спільне господарство, в своїй позовній заяві просив визнати його, [PERSON] , членом сім`ї померлого [INFO] квартиронаймача квартири [ADDRESS] [PERSON] . Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.09.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.12.2021 закрито підготовче провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. 12.01.2022 третьою особою Управлінням майном комунальної власності міста подано до суду письмові пояснення на позовну заяву, в яких третя особа зазначила, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого права. Зазначила, що власником квартири є Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради. Позовні вимоги [PERSON] просила залишити без задоволення. Відповідачем КП «ЖЕО № 2» 18.02.2022 подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позивачем не доведено, що спірна квартира була його постійним місцем проживання до дня смерті наймача. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.02.2022 цивільну справу за позовом [PERSON] передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01.04.2022 справа за позовом [PERSON] прийнята до провадження Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04.05.2022 до участі в справі в якості третьої особи залучено Полтавську міську територіальну громаду. В судовому засіданні з розгляду справи по суті позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Вважає, що КП «ЖЕО № 2» права чи охоронювані законом інтереси позивача не порушувало, не є належним відповідачем у справі, не є власником чи балансоутримувачем спірного майна, а є лише обслуговуючою організацією. Також вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Представник Управління майном комунальної власності міста в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просив відмовити за їх безпідставністю. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради. Також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради від 25.12.2012 № 692 (а.с.8) дозволено КП «ЖЕО № 2» переоформити особовий рахунок на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] з померлого чоловіка [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 1362 від 18.12.2019 (а.с. 10, 92-93). Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до відповідача КП «ЖЕО № 2» та обираючи на власний розсуд спосіб захисту свого права, просить визнати його членом сім`я померлого квартиронаймача [PERSON] . Частиною 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга\~статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). При цьому, під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. Відповідно до статей\~12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Судом встановлено, що позивач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у встановленому законом порядку своє місце проживання не реєстрував. Жодні докази на підтвердженні тієї обставини, що позивач [PERSON] був членом сім`ї наймача [PERSON] , зокрема вів з [PERSON] спільне господарство, мав з нею спільний бюджет, матеріали справи не містять. Натомість, як встановлено судом, [PERSON] з 2007 року по 30.06.2020 мав зареєстроване місце проживання за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 22, 99). Твердження позивача про те, що ведення спільного господарства підтверджено спільною оплатою комунальних послуг спростовано дослідженими в справі доказами. Зокрема, з наданих до суду квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що такі розрахунки позивачем проводилися лише починаючи з 2021 року (а.с. 21, 24-26), тобто, після смерті квартиронаймача. Будь-які докази на підтвердженні тієї обставини, що до дня смерті [PERSON] позивачем здійснювалася оплата за комунальні послуги, отримані за адресою: [ADDRESS] , матеріали справи не містять. Надані позивачем копії актів виконаних робіт та договору щодо установки дверей, вікон, ремонту вікна та меблів можуть лише свідчити про те, що [PERSON] дійсно міг здійснювати замовлення та оплату відповідних робіт, але не може бути оцінено судом як підтвердження факту ведення позивачем спільного господарства з [PERSON] . Також судом критично оцінюється твердження позивача про те, що здійснив поховання [PERSON] . Дослідженими в справі доказами встановлено, що до органу реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] звертався не позивач, а інша особа [PERSON] . На запитання суду позивач не зміг пояснити хто є ця особа. Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] також не підтверджено факт ведення позивачем спільного господарства з [PERSON] . Свідок в судовому засіданні пояснила, що протягом останніх років життя [PERSON] до квартири [ADDRESS] не заходила, але інколи бачила позивача біля квартири та будинку. Довідка, видана 06.04.2021 КП «ЖЕО № 2», про те, що [PERSON] без реєстрації проживає за адресою [ADDRESS] жодним чином не свідчить про те, що [PERSON] був поселений до квартири за згодою квартиронаймача [PERSON] та в якості члена її сім`ї. Будь-які докази того, що [PERSON] в період до 15.12.2019 ніс будь-які витрати на утримання житла, оплату комунальних послуг, тощо, будь-яких інших спільних з [PERSON] витрат, до матеріалів справи не додані. Не додано будь-яких доказів того, що [PERSON] мав будь-які доходи, та що одержані ним кошти він вкладав в спільний з [PERSON] бюджет. Сам же факт перебування [PERSON] та [PERSON] в родинних відносинах як онука та баби відповідно, не свідчить про ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про визнання його членом сім`ї наймача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. При вирішенні справи суд також виходить з того, що відповідач КП «ЖЕО № 2», до якого позивач звернувся з даним позовом, права та охоронювані законом інтереси позивача не порушував. Відповідач не є власником спірного житла та не є належним відповідачем у справі з позовними вимогами про визнання особи членом сім`ї наймача. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed