Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», [PERSON] про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 року в адміністративній справі №191/2861/21 визнано винною [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Вказане рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. В результаті даної ДТП власнику автомобіля ВАЗ-211010 р/н [NUMBER] [PERSON] , 1991 року, яка є володільцем автомобіля, за вини відповідача [PERSON] було завдано матеріальних збитків. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ФОРД-ФІЄСТА» р/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] , була застрахована в ПАТ «Українська СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Страховою компанією було здійснено страхову виплату позивачу в розмірі 54424,38 грн., яка розрахована наступним чином: 75468,00 грн. (ринкова вартість фізично знищеного автомобіля) - мінус 18443,62 грн. (вартість залишків автомобіля) - (мінус) франшиза 2600 грн. У виплаті відшкодування послуг евакуатора в сумі 2000 грн. було відмовлено, оскільки фізична особа підприємець [PERSON] , який евакуював пошкоджений автомобіль з місця ДТП, не має права займатись таким видом діяльності. Позивач вважає відмову Страхової компанії у виплаті витрат на евакуацію ТЗ з місця ДТП неправомірною, оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачений обов`язок потерпілого користуватись послугами тільки фізичних осіб-підприємців, код за УКУД яких передбачає надання саме послуг евакуатора. На підтвердження витрат позивача на вказані надані послуги, які повинен відшкодовувати Страховик, суб`єкт господарювання/фізична особа [PERSON] , який є офіційним платником єдиного податку як фізична особа-підприємець, надав підтверджуючі документи, а саме: акт надання послуг від 28.08.2021, рахунок на оплату №852 від 06.12.2021, товарний чек на підтвердження отримання коштів у сумі 2000 грн., що є належними доказами евакуації пошкодженого за ДТП транспортного засобу до місця стоянки та плати за надані ним послуги. До того ж, відповідачем -страховиком не надано доказів того, що даній особі було кимось заборонено евакуювати ТЗ з місця ДТП та це в жодному разі не є компетенцією потерпілої особи, яка не має жодних претензій до якості виконаних евакуатором робіт. Також позивач ще не отримувала від відповідача грошових коштів в якості сплати франшизи. Таким чином, сума франшизи в розмірі 2600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Крім цього, позивач вважає, що їй була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою [PERSON] , пошкодженням та знищенням її майна. Позивач тривалий час перебуває у пригніченому стані, відчуває певний емоційний та фізичний дискомфорт, пов`язаний з необхідністю ремонтом автомобіля і відшуканню грошових коштів на це, позбавлена можливості використовувати пошкоджений автомобіль та вимушена користуватися послугами таксі для пересування, звертатися до страхової компанії за страховою виплатою, звертатися до суду з позовною заявою. Завдану моральну шкоду оцінює у розмірі 5000 грн. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», код ЄДРПОУ 24175269, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , матеріальну шкоду (збитки) на евакуацію ТЗ, пошкодженого за ДТП, в розмірі 2000 грн.; матеріальну шкоду (збитки) - франшизу згідно полісу ОСЦПВВНТЗ серії ЕР №202435772 в розмірі 2600 грн.; моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.; та судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір) в розмірі 9984,80 грн. Представник відповідача -Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Пилипець А.Ю. надав заперечення, в яких посилається на те, що страховик здійснив виплату страхового відшкодування у відповідності до ст.22,28,29,36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Надавати послуги з евакуації транспортного засобу, щоб у потерпілого виникло право на отримання страхового відшкодування за цю послугу, можна лише на комерційній основі (підприємницька діяльність) фізичною чи юридичною особою. Більш того, надання відповідних послуг чи здійснення іншої діяльності має бути передбачено класифікатором видів економічної діяльності, адже саме на підставі цього класифікатору підприємницька діяльність фізичної та/або юридичної особи буде вважатися законною та такою, що надає право її здійснювати. У документах, що надані позивачем до суду, не вказані відомості щодо евакуйованого транспортного засобу, місце (адреса) завантаження та розвантаження транспортного засобу, відомості про платника за надані послуги, а, відповідно, не відома особа, що має право на отримання витрат на евакуацію. Тобто відсутність даної інформації унеможливлює ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» визнати, що витрати на евакуацію належать до суми страхового відшкодування, оскільки страхове відшкодування підлягає здійсненню відповідно до вимог Закону. Однак, вимоги закону не виконані, оскільки відсутня інформація щодо маршруту евакуація, що є обов`язковою. Більш того, витрати на евакуацію можуть бути відшкодовані за тією умовою, якщо є дійсні докази їх понесення та відомості про особу, яка здійснювала оплату евакуації транспортного засобу, тобто витрати мають бути належним чином підтверджені особою, яка їх заявляє, у тому числі таке підтвердження стосується ідентифікуючих ознак фізичної особи. ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» звернулося до ФОП [PERSON] щодо надання (уточнення) інформації, яка перелічена вище. Але, станом на дату надання відзиву на позов, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» не отримано жодної відповіді на запит. Перераховані обставини свідчать про необґрунтованість заявлених позовних вимог. Просить у задоволені позову в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача -Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - Пилипець А.Ю. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надала. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.09.2021 року по справі №191/2861/21 визнано винною [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Відповідно до зазначеної постанови 28.08.2021 о 15 год. 00 хв. в м.Синельникове на перехресті вул.Покровська та Перемоги [PERSON] керувала автомобілем FORD «FIESTA» д.н.з. [NUMBER] , по вул.Перемоги при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала перевагу в русі автомобілю ВАЗ-211010 д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (автомобіль належить [PERSON] ), який рухався по головній дорозі, та скоїла з ним зіткнення, при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] порушила п.п. 16.11 ПДР України, за що передбачено адміністративну відповідальність за ст. 124 КУпАП. Згідно з матеріалами справи автомобіль ВАЗ-211010 д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та який належить [PERSON] , застрахований відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних зобів № 202435772, що укладений 06.01.2021 року з Приватним акціонерним товариством «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Ліміт страхової відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 250000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну- 130000,00 грн., розмір франшизи становить 2600,00 грн. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу ВАЗ 211010 реєстраційний номер [NUMBER] станом на 28.08.2021, матеріальний збиток становить 75468,00 грн. Відповідно до Висновку №1891 авто-товарознавчого дослідження визначення вартості утилізаційної вартості КТЗ ВАЗ 211010 р.н. [NUMBER] , вартість утилізації даного транспортного засобу становить 18443,62 грн. На адвокатський запит адвоката Берест О.М. від 19.10.2021, ПрАТ «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надано лист про прийняте рішення, згідно якого останнью встановлено суму збитків у розмірі 54424,38 грн., яка складається з: ринкової вартості автомобіля ВАЗ 211010 д.р.н. [NUMBER] до ДТП - 75468,00 грн.; ринкової вартості автомобіля ВАЗ 211010 д.р.н. [NUMBER] після ДТП - 18443,62 грн.; франшиза - 2600,00 грн. Загальна сума, що підлягає відшкодуванню - 54424,38 грн. Витрати пов`язані з наданням послуг евакуатора для перевезення автомобіля ВАЗ 211010 д.р.н. [NUMBER] відшкодована не буде, оскільки, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ФОП [PERSON] не має права займатися таким видом діяльності, як перевезення автомобілів, перевезення великогабаритних вантажів, перевезення великовагових вантажів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, що містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», від 31 березня 1995року №4. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому, обов`язок доказування наявності чи відсутності вини заподіювача в спричиненні шкоди покладається на відповідача, в той час, коли позивач повинен довести наявність такої шкоди та її розмір. Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV особами, відповідальність яких застрахована є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. За приписами п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту Судом встановлено, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР №202435772 передбачено франшизу у розмірі 2600,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] франшизи у сумі 2600,00 грн. Стосовно вимог про стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 2000 грн., суд зазначає наступне. Згідно з Актом надання послуг №11890 від 28.08.2021 підприємцем [PERSON] були надані послуги евакуатора на суму 2000 грн. Згідно товарного чеку б/н від 16.09.2021 підприємцем [PERSON] було надано послуги евакуатора, за що сплачено 2000 грн. Відповідно до Рахунку на оплату №852 від 06.12.2021, підприємець [PERSON] за кодом 33480 надав послуги евакуатора за що отримав кошти в розмірі 2000,00 грн. Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку від 25.02.2015 [PERSON] є суб`єктом господарювання 3 групи оподаткування без реєстрації ПДВ та надає вид господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009 2010 (КВЕД 2005). Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, [PERSON] надає послуги з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів. З наданих позивачем в якості доказу зазначених Акту надання послуг, чеку та рахунку на оплату не вбачається, хто є замовником послуг з евакуації транспортного засобу, ким сплачені ці послуги, крім того вказані документи містять різні дати , враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася 28.08.2021, а саме Рахунок на оплату №852 - від 06.12.2021, товарний чек б/н - від 16.09.2021, акт надання послуг №11890 - від 28.08.2021 За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 (Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що сам факт пошкодження майна позивача спричиняє для неї певні душевні переживання, але з урахуванням принципу пропорційності та справедливості, вважає, що зазначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому підлягає частковому задоволенню в розмірі 3000 грн. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Берест Олександром Миколайовичем. Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Берест О.М. (свідоцтво серії ДР №2888 від 11.02.2015) є Договір про надання правової допомоги від 19.10.201 та ордер №1062564 від 19.10.2021. Згідно квитанції №442464 від 29.01.2022 [PERSON] сплатила [PERSON] гонорар в розмірі 8000,00 грн. за надання правової допомоги, яка, відповідно до акту від 31.01.2022 приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги, складається з наступного: підготовка адвокатського запиту до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» - 2000 грн.; підготовка позовної заяви в порядку ст..175 ЦПК України, копіювання та оформлення додатків до позовної заяви 3-м адресатам - 6000 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує фактичний обсяг виконаної роботи та її складність (підготовка матеріалів для звернення до суду, ведення справи у суді першої інстанції), предмет та ціну позову, та вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн. , які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1984,00 грн.

Outcome: partial