Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

16 грудня 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" про звільнення майна з-під арешту. Позивач просить скасувати арешт та зняти заборону відчуження з 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві приватної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ), накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 17611517, 30.01.2010, винесеною Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 11752889, зареєстрований 21.10.2011р. за №11752889 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що позивач\~є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . У листопаді 2021 року при зверненні до нотаріуса Тареліній Ж.Є. стало відомо, що її 1/2 частина квартири наразі перебуває під арештом, накладеним на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 17611517 від 30.01.2010 року. Позивачці відомо, що виконавче провадження з межах якого було накладено арешт було виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-3479/08 від 23.04.2008р., виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з [PERSON] грошової суми у розмірі 1610,88 грн. на користь КП «Теплопостачання м. Одеси». Зазначений борг давно погашений та його не існує. 05.11.2021 року позивачка звернулась до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з її майна. Проте, з відповіді виконавчої служби вбачається, що дане виконавче провадження завершено, матеріали знищено за терміном зберігання та для вирішення цього питання по суті необхідно звернутись до суду. Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи з викликом сторін. 28 грудня 2021 року від представника Позивача до суду надійшла заява про долучення доказів. 03 червня 2022 року від КП «Теплопостачання міста Одеса» до суду надійшли пояснення, з яких вбачається, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, просили розглянути справу за відсутності. В судове засідання 06 червня 2020 року сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Ніц А.С. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Перший Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про причини неявки суд не повідомив, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 19.03.1997р., видане Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської ради народних депутатів. Розпорядженням органу приватизації від 19.03.1997р. №93093, зареєстрованим та записаним в реєстраційну книгу за №8-7368, задоволено прохання наймача [PERSON] , передано в приватну власність [PERSON] та [PERSON] , квартиру за адресою: [ADDRESS] . Визнано [PERSON] уповноваженим власником квартири. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 10.12.2021р. №289677130 та від 10.12.2021 №289675632 вбачається обтяження у вигляді арешту нерухомого майна позивачки - вищевказаної 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] .Так, на 1/2 частині квартири за адресою: [ADDRESS] значиться обтяження, а саме арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11752889, зареєстрований 21.10.2011р. за №11752889 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, 17611517, 30.01.2010, Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] В-11/282. Листом Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.12.2021р. №54133 на заяву позивачки від 05.11.2021р. було повідомлено наступне, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ідентифікувати арешт №11752889 від 21.10.2011 який був накладений відповідно до постанови 17611517, 30.01.2010, Перший Приморський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] . В-11/282, не має можливості. У зв`язку зі спливом 3-х річного строку зберігання, з моменту завершення провадження, матеріали було знищено, надати інформацію по виконавчому провадженню немає можливості. Листом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» від 23.12.2021р. №02.01-21/916 повідомлено, що борг за спожиту теплову енергію в сумі 1595,88 грн. по судовому наказу, виданому Приморським районним судом міста Одеси, №2н-3479/08 від 23.04.2008р., відносно [PERSON] сплачений в повному обсязі». Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як роз`яснено п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна №5 від 03.06.2016, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції , закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи зазначене, а також те, що на сьогоднішній день матеріали виконавчого провадження знищені, відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження арешт може бути знятий лише за рішенням суду. На підставі ч.2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, матеріали виконавчих проваджень знищено, відомості щодо зняття арешту відсутні, що унеможливлює захист права позивача у позасудовому порядку. Отже, в даному випадку, не було виконано вимоги вищенаведених норм законодавства, тобто не було реально вжито заходів по зняттю арешту та обтяження по закінченню виконавчого провадження. В зв`язку зі знищенням виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт та обтяження на майно [PERSON] , наявної інформації щодо повного погашення боргу, суд вважає, що відсутні підстави для подальшого застосування арешту та обтяження майна. Наразі всі виконавчі провадження закінчені та матеріали знищені. Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, у зв`язку з тим, що накладений арешт на все нерухоме майно позивача. Суду не надано доказів, що на теперішній час пред`явлені до виконання виконавчі документи. З огляду на це, суд вважає, що відсутність відкритого виконавчого провадження по виконанню рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. Суд, враховуючи те, що при знищенні матеріалів виконавчого провадження не було вирішено питання про скасування арешту майна, вважає за можливим позов задовольнити. У зв`язку з вказаними обставинами, суд вважає можливим зняти арешт з майна позивача, так як власник майна відповідно до ст. 319, 321 Цивільного кодексу України в праві розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, суд робить висновок, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved