Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Фізична особа-підприємець « [PERSON] » звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення завданих збитків у порядку регресу у розмірі 6019,33 грн. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №164828126 від 18.02.2019 року, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов вищевказаного договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 29.04.2019 року в м. Чорноморськ по вул. Олександріївська, 6-А мало місце ДТП за участю транспортних засобів «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено будівлю, магазину «Барін», що підтверджується постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.06.2019 року, якою в тому числі визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді [PERSON] ( за ст. 124 КУпАП.) 12.06.2019 року потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] (власник пошкодженого майна магазину «Барін») звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за пошкодження майна. 09.05.2019 року на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО» було викликано аварійного комісара для здійснення огляду майна магазину «Барін» щодо пошкоджень від ДТП, складено звіт про результати огляд) майна, фото-таблицю огляду пошкоджень. Факт ДТП 28 квітня 2019 року визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №06978 від 21.06.2019 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №164828126 від 18.02.2019 року, на підстав страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрА СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхової відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 6019,33 грн., що підтверджується платіжнім дорученням про оплату страхового відшкодування №16619 від 24 червня 2019 року. Згідно страхового акту №06978 від 21.06.2019 року сума страхового відшкодування в розмірі 6019,33 грн. перерахована на рахунок потерпілої особи, якій завдано матеріального збитку, власниці магазину «Барін» - [PERSON] . Згідно Довідки №3019119313338461 про дорожньо-транспортну пригоду, складеної відділом поліції №2 (м. Чорноморськ) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області [PERSON] перебував у стані сп`яніння - 2,5 до 3,0 проміле. Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхові після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або вол забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарські препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склі 6019, 33 грн. Транспортний засіб, яким керував [PERSON] , був забезпечений Полісом обов`язкової страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №164828126 на момент ДТП 28.04.2019 року в ПрАТ «СК «ВУСО».? Власником т.з. «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] згідно додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ №095109 є - [PERSON] . Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів. Таким чином, власник автомобіля «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] солідарно несе відповідальність за завдані збитки від вищезазначеного ДТП 28 квітня 2019 року. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №164828126 від 18.02.2019 року З метою досудового врегулювання спору, Відповідачам було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу. В зв`язку з тим, що Відповідачі не погашають заборгованості в добровільному порядку, Позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України На підставі вищевикладеного, просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомили. Рекомендоване повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» Відповідно до ч.4ст. 223 ЦК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання, відсутність відзиву на позовну заяву та заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки всі учасники в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1ст.5ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 29.04.2019 року в м. Чорноморськ по вул. Олександріївська, 6-А мало місце ДТП за участю транспортних засобів «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Іллічівського міського суду Одеської області [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі „Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина „судового розгляду". В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено будівлю, магазину «Барін», що підтверджується постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.06.2019 року Судом встановлено, що 12.06.2019 року потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] (власник пошкодженого майна магазину «Барін») звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування за пошкодження майна. Факт ДТП 28 квітня 2019 року визнаний ПрАТ СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №06978 від 21.06.2019 року. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №164828126 від 18.02.2019 року, на підстав страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (надалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрА СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхової відшкодування на користь потерпілої особи в сумі 6019,33 грн., що підтверджується платіжнім дорученням про оплату страхового відшкодування №16619 від 24 червня 2019 року. Згідно страхового акту №06978 від 21.06.2019 року сума страхового відшкодування в 6019,33 грн. перерахована на рахунок потерпілої особи, якій завдано матеріального збитку, власниці магазину «Барін» - [PERSON] . Згідно Довідки №3019119313338461 про дорожньо-транспортну пригоду, складеної відділом поліції №2 (м. Чорноморськ) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області [PERSON] перебував у стані сп`яніння - 2,5 до 3,0 проміле. Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхові після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарські препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином, суд встановлює, що загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склали 6019, 33 грн. У зв`язку з тим, що відділом поліції №2 (м. Чорноморськ) Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області встановлений факт перебування водія [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, у відповідності підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «СК «ВУСО» має право на подання регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Позивач також просить стягнути вказану суму понесених витрат солідарно з власника автомобіля «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] . Так позивач стверджує, що [PERSON] є власником автомобіля «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] згідно додатку до протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 095109. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано достатньо доказів для задоволення вимог щодо солідарного стягнення коштів з [PERSON] , адже зазначення особи як власника автомобіля «Cadillac CTS», д.н.з. [NUMBER] на підставі додатку до протоколу про адміністративне правопорушення є недостатнім для задоволення вимог щодо цієї особи. Судом встановлено, що 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №164828126 від 18.02.2019 року Позивачем було направлено вимоги до відповідачів щодо повернення коштів, однак, жодної відповіді позивач не отримав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В частині 2 статті 78 ЦПК України закріплено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому статтею 29 вказаного закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. (а) ч. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006р.). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] вчинив ДТП у стані алкогольного сп`яніння, у ПрАТ «СК «ВУСО», яке виплатило потерпілому страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 164828126 від 18.02.2019 року, виникло право вимоги відповідно до закону щодо стягнення в порядку регресу з відповідача [PERSON] суми 6019,33 грн., таке право в подальшому перейшло на підставі відповідної угоди про відступлення права вимоги - до ФОП « [PERSON] » Отже суд приходить до висновку про те, що позовні Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу- задовольнити частково, лише відносно [PERSON] . В частині вимог до [PERSON] слід відмовити. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Окрім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений при зверненні з позовом відповідно до квитанції №15906 від 12.06.2021 року у сумі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial