Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Шкорка І.М., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 07.08.2010 позивач уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано у Яроцькій сільській раді Ужгородського району за актовим записом № 02. Під час шлюбу у них народилися двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стосунки між подружжям суттєво погіршилися, подружня довіра закінчилася, вони вже декілька місяців проживають окремо, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить їх інтересам. На підставі наведеного, позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити вихованні та утриманні матері - [PERSON] ; змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 17.02.2022 постановлено поновити провадження у даній справі після надання сторонам строку для примирення. Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому подала заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у дане судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2010 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано у Яроцькій сільській раді Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2010. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони разом не проживають та не підтримують сімейних відносин, втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного, їхня сім`я розпалася остаточно. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Наданий сторонам строк для примирення згідно з ухвалою суду від 17.02.2022 позитивного результату не приніс. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Беручи до уваги, що діти сторін проживають з позивачем, відсутність заперечень щодо позовних вимог в частині залишення їх вихованні та утриманні матері, з урахуванням віку дітей та в інтересах дітей, суд вважає за необхідне залишити дітей на вихованні та утриманні позивача. Що стосується вимоги позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Разом з тим, вирішення питання щодо прізвища особи, яка змінила своє прізвище внаслідок укладення шлюбу, яким вона буде іменуватися після розірвання шлюбу, виключно залежить від її бажання, а відтак, суд вважає позовну вимогу про відновлення позивачу дошлюбного прізвища підставною та такою, що підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved