Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 жовтня 2004 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. У даному шлюбі у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] .. 25 квітня 2017 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. Відповідач [PERSON] ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості у їх подальшій долі, не цікавиться успіхами дітей, станом їх здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їхнім навчання тощо. 17.08.2018 суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області був винесений судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно на території України не працює. Аліменти [PERSON] платить не вчасно та станом на 01.06.2021 року заборгованість по сплаті аліментів складає 60 964,83 грн. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, трудової, чи будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку батька. Діти знаходиться на повному утриманні матері. Ухвалою судді від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14 квітня 2022 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, однак просив дану справу розглядати без присутності представника органу опіки та піклування за наявними матеріалами у справі. Крім цього, надіслали до суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що знає дану сім`ю давно та є їхньою сусідкою. Зазначила, що позивачка самостійно виховує дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON]. Відповідач [PERSON] близько 5 (п`яти) років участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їхнім життям та не приходить до них. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що у позивача та відповідача є неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 28 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 167; донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 25 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції у Тернопільській області України, актовий запис № 2544; донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 28 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 2777. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2017 року у справі №607/4588/17 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 15.06.2021 № 32436, у Тернопільському міському відділі ДВС ПЗМУ МЮ (м. Івано-Франківськ) на примусовому виконанні виконавчого листа № 607/13526/8, виданого 06.09.2018 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліментів на утримання: сина [PERSON] , [INFO] дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного [PERSON] щомісячно, починаючи з 14.07.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Станом на 01.04.2020 за [PERSON] числиться заборгованість 16 452,83 грн. Станом на 14.06.2021 заборгованість становить 60 964,83 грн. Згідно довідки від 24 червня 2021 р. № 18, учениця [PERSON] , [INFO] , навчається у Тернопільській музичній школі № 2 ім. М. Вербицького з вересня 2018 року, у період 2018-2021 рр навчання дитини, батько школу не відвідував. Відповідно до довідки від 31.05.2021 р. № 38 Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ступенів №28, батько дітей [PERSON] у період 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 навчальних років не брав участі у відвідуванні батьківських зборів та позакласної роботи своїх дітей [PERSON] , який навчається у 7-В класі, [PERSON] , яка навчається у 3-В класі, [PERSON] , яка навчається у 1-А класі ТЗОШ І-ІІІ ступенів № 28. Згідно довідки 14.04.2021 № 28 Тернопільського дошкільного навчального закладу № 21, [PERSON] , [INFO] , відвідувала ДНЗ № 21 у 2016-2020 р., за час перебування дитини у закладі, батько не приводив і не забирав дитину. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням №115 від 10.02.2022 р., беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Судом з`ясовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні дітей, не навідується до них, не цікавиться їхнім життям та станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, протягом тривалого часу, зокрема, із 2017 року, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню неповнолітніх дітей, не виявляє до них батьківської уваги та турботи, не сплачує належним чином аліменти та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконує обов`язки щодо виховання та утримання дітей, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають до задоволення. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про позбавлення батьківських прав. На підставі наведеного та

Outcome: approved