Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. а. зміст первісного позову. 1.1. [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом (а.с.3-6 т.1) та посилався на те, що 24 грудня 2004 року він уклав шлюб з [PERSON] 15 березня 2017 року вона уклала з ПрАТ «Агробудмеханізаця» попередні договори купівлі-продажу квартир, за якими відповідач набув майнові права на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року шлюб між позивачем та [PERSON] був розірваний. У зв`язку з тим, що під час шлюбу було профінансовано 62,5% вартості квартир, частка [PERSON] в майнових правах на ці об`єкти нерухомого майна становить 31,25% (62,5 : 2). Крім того, після розірвання шлюбу позивач самостійно здійснив фінансування решти 37,52% вартості квартир. Тому [PERSON] просив суд визнати за ним майнові права на 68,77% (31,25% + 37,52%) вартості квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . 1.2. [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета первісного позову (а.с.72-82 т.4): просив визнати за ним право власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки «Volkswagen Multivan», право власності на 22,4122% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», а також стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості його частки в автобусі марки «Neoplan» в розмірі 1000000 гривень. 1.3. Представник позивача [PERSON] подав ще одну заяву про часткову зміну предмета первісного позову (а.с.203-210 т.4): просить визнати за його довірителем [PERSON] майнові права на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , право власності на домоволодіння по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] , та автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , право власності на [NUMBER] простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», а також стягнути з [PERSON] на користь позивача грошову компенсацію вартості його частки в автобусі марки «Neoplan» в розмірі 1000000 гривень. б. зміст зустрічного позову. 1.4. [PERSON] пред`явила зустрічний позов (а.с.2-7 т.2) та посилалась на те, що крім майнових прав на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] до майна, що є спільною сумісною власністю сторін, відноситься домоволодіння по [ADDRESS] , земельна ділянка площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташована за вказаною адресою, автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак [NUMBER] , автомобіль марки «Volkswagen Multivan», а також прості бездокументарні іменні акції ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Під час шлюбу у сторін народились троє дітей: сини [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , а також син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 листопада 2017 року місце проживання дітей було визначено разом з матір`ю, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення старшими дітьми повноліття. У зв`язку з тим, що [PERSON] ухиляється від виконання судового рішення, у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 65653 гривень 33 копійок. Ці обставини є підставою для відступлення від рівності часток сторін у спірному майні. Тому [PERSON] просила суд визнати за нею майнові права на 3/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номерний знак [NUMBER] , та стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» в розмірі 88662 гривень 45 копійок; визнати за [PERSON] майнові права на 2/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, та право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan». 1.5. Представник відповідача [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмета зустрічного позову (а.с.79-85 т.2): просив визнати за [PERSON] майнові права на 3/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 22 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] , та право власності на 13,4473% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль»; визнати за [PERSON] майнові права на 2/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , та право власності на 46,2464% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». 1.6. Представник відповідача [PERSON] подав ще одну заяву про часткову зміну предмета зустрічного позову (а.с.215-217 т.4): просить визнати за [PERSON] майнові права на 3/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , право власності на 3/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, визнати недійсними договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 22 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , та договори купівлі-продажу автомобілів, укладені 8 грудня 2020 року між [PERSON] та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] , стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості 13,4473% простих бездокументарних іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль»; визнати за [PERSON] майнові права на 2/5 частки в квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; право власності на 2/5 частки в домоволодінні по [ADDRESS] та в земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташованій за вказаною адресою, право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] . 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2018 року (а.с.53 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Яковлєвій Л.В. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 березня 2018 року (а.с.58-59 т.1) пред`явлений позов був залишений без руху, [PERSON] був наданий строк для усунення допущених ним процесуальних недоліків. 2.3. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 квітня 2018 року (а.с.70-71 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року (а.с.102-104 т.1) було відмовлено в об`єднані зустрічного позову в одне провадження з первісним позовом. 2.5. Постановою Апеляційного суду Київської області від 23 липня 2018 року (а.с.135-139 т.1) ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 7 червня 2018 року було скасовано та направлено цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 2.6. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (а.с.165-167 т.1) було задоволено клопотання відповідача [PERSON] про відвід судді та передано матеріали цивільної справи до канцелярії Бориспільського міськрайонного суду для визначення іншого складу суду, уповноваженого на розгляд цивільної справи. 2.7. Зі змісту протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2018 року (а.с.169-170 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськ-районного суду Борцю Є.О. 2.8. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 7 травня 2019 року (а.с.35-36 т.2) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. 2.9. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 11 листопада 2019 року (а.с.102-103 т.4) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.10. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 квітня 2021 року (а.с.167-169 т.4) було призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у цивільній справі на час її проведення. 2.11. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 листопада 2021 року (а.с.176-177 т.4) провадження у цивільній справі було поновлено. Розгляд цивільної справи був продовжений зі стадії закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, передбаченої ст.241 ЦПК України. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 3.1. 15 квітня 2003 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на землю серії Р2 №431032 (а.с.22 т.2), зі змісту якого вбачається, що позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, розташовану по [ADDRESS] . 3.2. 2 листопада 2004 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір про поділ майна, набутого у шлюбі (а.с.178-179 т.4), за яким у власність позивача були передані 1180964 простих іменних акцій ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль», а у власність [PERSON] [NUMBER] простих іменних акцій ВАТ «ААС «Славутич». В подальшому ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль» була реорганізована у ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Зі змісту виписки про стан рахунку в цінних паперах (а.с.214 т.4) вбачається, що станом на час судового розгляду цивільної справи [PERSON] належить 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». 3.3. 24 грудня 2004 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після одруження [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Це підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 грудня 2004 року (а.с.9 т.2). 3.4. 17 серпня 2006 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.21 т.2), на підставі якого за позивачем було зареєстровано право власності на домоволодіння по [ADDRESS] . Це підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11568153 від 17 серпня 2006 року (а.с.20 т.2). 3.5. 15 серпня 2013 року за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , а 10 вересня 2014 року автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] . 3.6. 23 травня 2014 року за [PERSON] був зареєстрований автобус марки «Neoplan», номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . 3.7. 15 березня 2017 року [PERSON] уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.16-18 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1052800 гривень, а ПрАТ «Агробуд-механізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 3.8. В той же день [PERSON] уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.27-29 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1051400 гривень, а ПрАТ «Агробудмеханізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 3.9. 15 березня 2017 року [PERSON] уклала з ПрАТ «Агробудмеханізація» попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.38-40 т.1), за яким відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в розмірі 1072400 гривень, а ПрАТ «Агробуд-механізація» зобов`язалась не пізніше 30 квітня 2018 року укласти з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . 3.10. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 26 червня 2017 року (а.с.49-50 т.1) шлюб між [PERSON] та відповідачем був розірваний. 3.11. 20 грудня 2017 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №95 (а.с.157-158 т.4) [PERSON] відчужила у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» автобус марки «Neoplan», номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . 3.12. 22 лютого 2019 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/19/007784 (а.с.135-136 т.2) [PERSON] відчужив у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] . 8 грудня 2020 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/20/021762К [PERSON] відчужив вказаний автомобіль у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». 3.13. 22 лютого 2019 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/19/007785 (а.с.137-138 т.2) [PERSON] відчужив у власність [PERSON] автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] . 8 грудня 2020 року за договором купівлі-продажу транспортного засобу №7296/20/021761К [PERSON] відчужив вказаний автомобіль у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». 3.14. 15 лютого 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 лютого 2020 року (а.с.127 т.4). 3.15. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 7 «Право особистої приватної власності дружини та чоловіка» та главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» СК України, главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» та главою 52 «Поняття та умови договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 4.1. Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. 4.2. Згідно з ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 4.3. Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбут-ньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. 4.4. Згідно з ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встанов-леного попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. 4.5. Відповідно до п.3 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. 4.6. Згідно з ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 4.7. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 4.8. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 4.9. Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховував, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 4.10. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України. 4.11. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 4.12. Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 4.13. Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. 4.14. Як роз`яснив Верховний Суд в постанові від 3 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. 4.15. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін. 5.1.\~В період\~часу,\~протягом якого\~ [PERSON] \~перебував у\~шлюбі з\~ [PERSON] ,\~було закінчено\~будівництво домоволодіння\~по [ADDRESS] ,\~а також\~були придбані\~автомобіль марки\~«Volkswagen\~Multivan»,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~автомобіль марки\~«Volkswagen\~Touareg»,\~номер кузова\~ [NUMBER] \~та автобус\~марки «Neoplan»,\~номер кузова\~ [NUMBER] .\~Як вбачається\~з правової\~позиції,\~викладеної впостанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння та транспортні засоби є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ні [PERSON] , ні відповідач не подали докази на підтвердження того, що транспортні засоби були придбані за грошові кошти, які належали кожному з них особисто. Зокрема, в матеріалах цивільної справи містяться копії товарних чеків, рахунків-фактур, видаткових накладних, квитанцій та інших документів (а.с.166 т.2 а.с.68 т.4), зі змісту яких вбачається, що до укладення шлюбу позивач придбавав різноманітні будівельні матеріали та будівельні інструменти. Однак в матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.92-123 т.2) міститься копія акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння №86 від 5 липня 2006 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 27 червня 2006 року (а.с.119 т.2). В цьому документі [PERSON] добровільно вказав, що будівництво спірного домоволодіння було закінчено в 2006 році. Та обставина, що будівництво вказаного об`єкта нерухомого майна було розпочато ще в 2002 році, не є достатньою підставою для визнання його особистою приватною власністю позивача, оскільки після укладення шлюбу між [PERSON] та відповідачем будівництво домоволодіння продовжувалось ще понад півтора року, а саме з грудня 2004 року по червень 2006 року. Таким чином, презумпція набуття сторонами спільної сумісної власності на спірне домоволодіння та транспортні засоби залишилась не спростованою. 5.2. Встановлено, що 5 січня 2005 року у [PERSON] та відповідача народились сини [PERSON] та [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Ці обставини підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 1 червня 2005 року, серії [NUMBER] від 30 червня 2009 року (а.с.10-12 т.2). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 листопада 2017 року (а.с.15-16 т.2) місце проживання дітей визначено разом з матір`ю, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно до досягнення старшими дітьми повноліття. Зі змісту довідки-розрахунку №16309 від 2 травня 2018 року (а.с.19 т.2) вбачається, що у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в загальному розмірі 65653 гривень 33 копійок. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія консультаційного висновку спеціаліста №288 від 11 травня 2017 року (а.с.14 т.2), зі змісту якого вбачається, що [PERSON] потребує постійного лікування, оскільки він хворіє дитячим церебральним паралічем та спастичним тетрапарезом. Однак викладені обставини не є підставою для відступу від засади рівності часток сторін у спільному майні в розумінні ч.2 ст.70 СК України, адже [PERSON] має право звернутись до суду з позовами про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів, пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань, а також додаткових витрат, викликаних лікуванням дитини. 5.3. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] та [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна розташовується на земельній ділянці площею 0,100 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту правової позиції, викладеної в п.182 постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в такому випадку на підставі ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України до [PERSON] також переходить право власності на 1/2 частку в спірній земельній ділянці. 5.4. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відчуження [PERSON] у власність [PERSON] автомобіля марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , та автомобіля марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] , відбулось за згодою [PERSON] . Ця обставина свідчить про те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 22 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , були укладені з порушенням ч.2 ст.65 СК України. Ця обставина є підставою для визнання недійсними вказаних договорів, які за правилом ч.1 ст.236 ЦК України вважаються такими, що не мали юридичної сили, з моменту їх укладення. Тому [PERSON] не мав права відчужувати спірні транспортні засоби у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». Ця обставина свідчить про те, що договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 8 грудня 2020 року між [PERSON] та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», були укладені з порушенням ч.1 ст.319 ЦК України, відповідно до якої виключно власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 5.5. З огляду на це суд вважає, що з метою відновлення законності належить визнати недійсними договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 22 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , та договори купівлі-продажу транспортних засобів, укладені 8 грудня 2020 року між [PERSON] та ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». При цьому суд звертає особливу увагу на те, що в матеріалах цивільної справи відсутній висновок експерта з інформацією про дійсну (ринкову) вартість автомобіля марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , та автомобіля марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] . Ця обставина об`єктивно унеможливлює проведення фактичного розподілу транспортних засобів між сторонами, стягнення грошової компенсації вартості частки в них, а також врахування їх дійсної (ринкової) вартості при поділі іншого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін. В такому випадку єдиним ефективним способом захисту їх прав залишається визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Multivan», номер кузова [NUMBER] , та на 1/2 частку в автомобілі марки «Volkswagen Touareg», номер кузова [NUMBER] . 5.6. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] також не подали докази на підтвердження дійсної (ринкової) вартості автобуса марки «Neoplan», номер кузова [NUMBER] . У виконання п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України головуючий роз`яснював представнику позивача [PERSON] право заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи або подати до суду відповідний висновок експерта, складений в порядку ст.106 ЦПК України. Однак представник позивача [PERSON] відмовився від вжиття вказаних процесуальних засобів. Крім того, автобус марки «Neoplan», номер кузова [NUMBER] ,був відчужений у власність ПрАТ «АТАСС-Бориспіль», директором якого є [PERSON] . 5.7. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частки в автобусі марки «Neoplan», номер кузова [NUMBER] , в розмірі 1000000 гривень відсутні. Тому у задоволенні первісного позову в частині цієї вимоги [PERSON] належить відмовити. б. щодо майна, що є об`єктом особистої власності одного з подружжя, а також щодо майна, що не є об`єктом ані спільної сумісної власності подружжя, ані особистої власності одного з них. 5.8. Встановлено, що право власності на 1180964 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» [PERSON] набув ще до укладення шлюбу з [PERSON] . Під час шлюбу кількість цінних паперів лише зменшилась до 369225 акцій. Ці обставини свідчать про те, що на підставі п.1 ч.1 ст.57 СК України 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль» є особистою власністю позивача. Однак [PERSON] не визнає цієї обставини та помилково вважає, що вказані цінні папери є спільною сумісною власністю сторін. 5.9. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності за [PERSON] належить визнати право власності на 369225 простих іменних акцій ПрАТ «АТАСС-Бориспіль». В такому випадку підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості частки у вказаних цінних паперах відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги належить відмовити. 5.10. В матеріалах цивільної справи відсутні також докази на підтвердження того, що станом на 30 квітня 2018 року ПрАТ «Агробудмеханізація» уклала з [PERSON] договори купівлі-продажу квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Тому зобов`язання, що виникли на підставі попередніх договорів купівлі-продажу квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] та №83/95 від 15 березня 2017 року, припинились на підставі ч.3 ст.635 ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що у сторін не виникло ні права власності на ці об`єкти нерухомого майна, ні майнових прав на них. Натомість, зі змісту витягів з Державного реєстру речових правна нерухоме майно №73793667, №73794940 та №73789712 від 23 листопада 2016 року (а.с.47-49 т.2) вбачається, що право власності на спірні квартири вже понад п`ять років поспіль зареєстровано за ПрАТ «Агробудмеханізація». 5.11. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за сторонами майнових прав на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] відсутні. Тому у задоволенні первісного та зустрічного позовів в частині цих вимог належить відмовити також.

Outcome: partial