Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованої особи: [PERSON] просить встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, яке видане на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради № 121 від 02 грудня 1993 року, яке посвідчує належність квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] , та зареєстроване в Івано-Франківському ОБТІ в реєстрову книгу за № 429/3. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що їй, [PERSON] , а також іншим членам сім`ї, належить на праві спільної сумісної власності квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] . Квартира за вказаною адресою зареєстрована в Івано-Франківському ОБТІ на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності у реєстрову книгу за №429/3. Таким чином вона є власником 1/3 частки у праві спільної сумісної власності на дану квартиру. При оформленні права на спадщину її батьком [PERSON] після смерті його матері, а її бабусі, [PERSON] , померлої [INFO] , було встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 02 грудня 1993 року неправильно вказане її по батькові, зокрема замість по батькові « [PERSON] » помилково записано « [PERSON] ». Через таку невідповідність у написанні її по батькові у правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло), яке підтверджує її право власності на частку у квартирі, та в інших документах, які посвідчують її особу, ставиться під сумнів належність їй частки у праві власності на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] . В судовому засіданні представник заявниці - адвокат Оленин О.Ф. заявлені вимоги підтримала з мотивів, викладених у заяві, яку просила задовольнити. Додатково вказала про те, що інші співвласники квартири, зазначені у свідоцтві про право власності на житло, - це дідо та баба заявниці, які на даний час померли, та їхні частки є предметом спадкування. [PERSON] не входить в коло спадкоємців, проте являється власником 1/3 частки квартири на підставі вищевказаного свідоцтва. Однак, у ньому неправильно вказано по батькові [PERSON] , що унеможливлює підтвердження її права власності на житло. Представник заінтересованої особи Вигодської селищної ради в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, згідно з яким, враховуючи те, що заперечень щодо позову немає, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25 травня 2022 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи. 06 червня 2022 року на електронну адресу суду суду поступила заява представника заінтересованої особи Вигодської селищної ради, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Фактичні обставини, встановлені судом: як вбачається зі світлокопії\~ свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 1981 року (а.с.6), заявниця [PERSON] \~народилася [INFO] . В графі батьки \~записано: [PERSON] , \~мати [PERSON] . Згідно з даними світлокопії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2005 року Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області (а.с.4) та даними світлокопії довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 14 січня 2000 року Державною податковою інспекцією у Галицькому районі Дудчак Анні, по батькові заявниці вказано « [PERSON] » (а.с.5). Зі світлокопії\~будинкової книги\~для приписки\~громадян,\~що проживають\~в \~будинку [ADDRESS] встановлено про те, що в даній квартирі станом на 02 грудня 1993 року, тобто на момент видачі свідоцтва про право власності на житло, були зареєстровані і проживали [PERSON] - дідо заявниці, [PERSON] баба заявниці, та заявниця. Однак, відомості про заявницю у вищевказаній будинковій книзі зазначені в скороченому записі, а саме: « [PERSON] .» (а.с. 8-10). З матеріалів справи встановлено, що при оформленні права власності на спадщину батьком заявниці [PERSON] після смерті його матері - [PERSON] , померлої [INFO] , було виявлено помилку у свідоцтві про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, виданому на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради за №121 від 02.12.1993, в якому по батькові його дочки зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] » (а.с.7). Через таку невідповідність у написанні по батькові заявниці у вищевказаному свідоцтві на право власності на житло, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виникають сумніви про належність її частки у праві власності на дану квартиру. Дана обставина унеможливлює реалізацію права заявниці на впорядкування правовстановлюючого документа, який підтверджує її право власності на частку у вказаній квартирі. Факт належності заявниці, [PERSON] , свідоцтва на право власності на житло від 02 грудня 1993 року, виданого на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради за №121 від 02.12.1993, яке посвідчує, що квартира в [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , в якому допущено помилку в написанні по батькові заявниці, а саме зазначено " [PERSON] ", замість " [PERSON] ", підтверджується: - даними вищеописаної будинкової книги, з якої встановлено, що у квартирі [ADDRESS] , на час її приватизації проживали [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - даними свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 27 листопада 1981 року (а.с.6), яка \~народилася [INFO] , де в графі батько \~записано: [PERSON] ; -даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20 вересня 2005 року Залізничним РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області (а.с.4) та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої 14 січня 2000 року Державною податковою інспекцією у Галицькому районі (а.с.5), відповідно до яких по батькові заявниці вказано « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, виданого на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради за №121 від 02.12.1993, в якому помилково зазначено по батькові заявниці « [PERSON] » замість « [PERSON] », має для неї юридичне значення, оскільки посвідчує належність права власності на частку у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу. Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, виданого на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради за №121 від 02.12.1993, яке підтверджує право власності [PERSON] на частку у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , по батькові заявниці вказано як « [PERSON] » (а.с.7). Однак, як встановлено з матеріалів справи та підтверджується вище описаними документами, по батькові заявниці [PERSON] є « [PERSON] ». Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Враховуючи вказане, єдиним способом встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, виданого на підставі розпорядження виконкому Вигодської селищної ради за №121 від 02.12.1993, яке підтверджує належність квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності заявниці, є судове рішення. Встановлення факту належності вказаного свідоцтва [PERSON] має для неї юридичне значення, оскільки надасть можливість впорядкувати правовстановлючі документи та підтвердити право власності на житло. Враховуючи надані заявницею докази в їх сукупності, перевірені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право власності на житло від 02 грудня 1993 року, видане згідно з розпорядженням №121 від 02.12.1993, яке посвідчує належність квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності [PERSON] та його членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , належить [PERSON] . Тобто, [PERSON] , яка вказана у даному свідоцтві, та [PERSON] , [INFO] , є одна і та ж особа. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документа, встановлення факту не пов`язується з вирішенням спору про право, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки її вимога законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 345 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 293, 315, 318 ЦПК України,

Outcome: approved