Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

23 березня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона і відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до судового наказу, виданого Ленінським районним судом міста Запоріжжя 04.06.2018 у справі №334/3506/18, з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачує, у результаті чого утворилася заборгованість за червень 2018 року - грудень 2021 року, яка становить 121734,38 гривень. За таких обставин, [PERSON] має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів, яка становить 797406,45 (сімсот дев`яносто сім тисяч чотириста шість гривень 45 копійок). Проте оскільки, сума неустойки не може перевищувати суму заборгованості, позивачка звернулася із позовом про стягнення пені у сумі 121734,38 гривень. Ухвалою суду від 25 березня 2022 року відкрито провадження у справі, в якій визначив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 12 травня 2022 року. У судове засідання позивачка не з`явилася. До початку судового розгляду представник позивачки, адвокат Кравченко О.В., надала суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі та участі позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного вище, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд установив таке. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.12.2016, актовий запис № 1093. Згідно із судовим наказом, виданим Ленінським районним судом міста Запоріжжя у справі № 334/3506/18 від 04.06.2018 визначено стягувати з з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 23.05.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Зазначений наказ набрав законної сили 04.06.2018. Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складеними Дніпровським відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 31.07.2019, 11.01.2021, 20.01.2022, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання малолітнього [PERSON] становить 123 726,17 гривень; сплачено аліментів на загальну суму 1900,00 гривень, з яких у лютому 2021 року - 300,00 гривень, у березні 2021 року - 1600,00 гривень. Наведені розрахунки відповідач не оспорював. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Системний аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже, стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Розмір неустойки (пені) чітко визначений у ст. 196 СК України і становить 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Отже, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Наведений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц від 03.04.2019. Водночас згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судовим наказом від 04.06.2018 визначено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі частки від його доходу щомісячно. Отже, зобов`язання відповідача зі сплати аліментів є грошовим зобов`язанням. Грошове зобов`язання є зобов`язанням зі сплати грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Наведені норми свідчать, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Оскільки СК України не передбачає порядку погашення вимог за грошовим зобов`язанням, застосуванню підлягають норми цивільного законодавства, а саме приписи ст. 534 ЦК України. Відтак, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. При цьому, з урахуванням того, що пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання частини першої статті 196 СК України "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності, пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 711/679/21 від 19.01.2022. Суд установив, що загальна сума сплаченої відповідачем заборгованості становить 1900,00 гривень. З огляду на викладений вище правовий висновок, суд уважає правильним посилання позивачки на те, що зазначені кошти зараховані на погашення заборгованості за травень 2018 року. Позивачка заявила вимогу про стягнення пені за період з червня 2018 року до грудня 2021 року. Сума заборгованості відповідача за вказаний період становить 121734,38 гривень. У позовній заяві позивачка надала розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів, із яким суд погоджується. Зокрема, із вказаного розрахунку вбачається, що загальна кількість днів прострочення становить 1354 дні, загальна сума пені - 797406,45 гривень. Водночас суд ураховує приписи ст. 196 СК України, згідно з якими розмір пені за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100 відсотків заборгованості з їх сплати. Суд також бере до уваги аргументи позивачки, щодо обов`язку відповідача доводити відсутність своєї вини у несплаті аліментів з огляду на таке. Згідно із ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Отже, положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. За змістом приписів ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Отже, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка, [PERSON] , на підтвердження своїх вимог надала суду належні та допустимі докази прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів на утримання малолітнього сина. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов, відсутність своєї вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів не довів та не надав суду будь-яких доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог. За таких обставин, з метою захисту майнових прав малолітнього [PERSON] , суд доходить висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved