Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 15.06.2021 року, реєстровий № 176449, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН»» заборгованості у розмірі 6027,50 грн, а також стягнути з Відповідача всі судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, щоу січні 2022 року дізналась від банківської установи та з постанов, які містяться у додатку «Дія», про те, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журида С.М. перебуває виконавче провадження № 68113301 від 11.01.2022 року, що було відкрито на підставі виконавчого напису, зареєстрованого за №176449 від 15.06.2021 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., згідно з яким, з позивача стягується заборгованість на користь відповідача у розмірі 6027,50 грн. Вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням законодавства та підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що нотаріусом не проводилася перевірка безспірності боргу, позивач не отримував та не міг отримати від відповідача жодного повідомлення - письмової вимоги про сплату заборгованості. Ухвалою суду від 11.02.2022 року відкрито провадження у справі; розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Витребувано: - від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журида С.М. належним чином засвідчених копій документів на підставі яких приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Журидом С.М. винесено 11.01.2022 постанову ВП №68113301 про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису №176449, виданого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з боржника, яким є [PERSON] , на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 6027,50 гривні. - від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис №176449 від 15.06.2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача 6027,50 грн., в тому числі докази надіслання позивачу документів та виконавчий напис №176449 від 15.06.2021 року. Позивачу - [PERSON] копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася поштою за зареєстрованим місцем проживання, проте на адресу суду 19.04.2022 року повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання».Позивач у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від позивача до суду не надходило. Відповідачу - ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за його місцезнаходженням та було вручено 21.02.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 18.03.2022 року. Після чого, відповідачу направлялася повторно ухвала про відкриття провадження, яка була вручена 11.05.2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 16.05.2022 року. Відтак згідно з ч.10 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про розгляд справи, проте у наданий судом строк та станом на день розгляду справи відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Третій особі - приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за адресою здійснення його діяльності, проте поштове відправлення не було отримано, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 21.02.2022 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Після чого, приватному нотаріусу направлялася повторно ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками, які також не були отримані, про що свідчить конверт, який 28.04.2022 року повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відтак третя особа вважається повідомленою належним чином про розгляд справи, проте у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від приватного нотаріуса до суду не надходило, вимога суду про витребування документів так і не була виконана приватним нотаріусом. Третій особі - приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Журид С.М. копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками направлялися поштою за адресою здійснення його діяльності, поштове відправлення було отримано 17.02.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду 21.02.2022 року. Після чого, приватному виконавцю направлялася повторно ухвала про відкриття провадження, з огляду на те, що витребувані у приватного виконавця документи так і не надійшли на адресу суду, яка була отримана приватним виконавцем 21.04.2022, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду 02.05.2022 року. Проте витребувані документи знов не були надані на вимогу суду, судом було направлено ухвалу втретє, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» 30.05.2022 року. Відтак третя особа вважається повідомленою належним чином про розгляд справи, проте у наданий судом строк та станом на день розгляду справи своїм правом подати заяви по суті справи не скористався, пояснень на позовну заяву не подавав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв до суду не надходило, вимога суду про витребування документів так і не була виконана приватним виконавцем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованість в розмірі 6 027,50 грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 176449, виданий 15.06.2021 року. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М. постановою від 11.01.2022 року відкрив виконавче провадження № 68113301 з примусового виконання виконавчого напису №176449 виданого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с.12). Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили;строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на виконання ухвали суду від 11.02.2022 не надав належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 176449 від 15.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК`ДЕБТ КОЛЛЕКШН» 6 027,50 грн., в тому числі і докази надіслання позивачу документів та виконавчий напис № 176449 від 15.06.2021 року. В той же час, суду не було надано розрахунок заборгованості, тому суд позбавлений можливості перевірити існування заборгованості та її розмір, враховуючи, що позивач категорично заперечує її існування. Крім того, суду не було надано копії договору на підставі якого до відповідача перейшло право вимоги, а тому суд позбавлений можливості встановити, що до відповідача перейшло право вимоги. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суду не надано первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», тому суд позбавлений можливості перевірити суму нарахованої заборгованості, враховуючи що позивач заперечує вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. В той же час варто зауважити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14-ц визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме в частині змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Тобто, на день вчинення виконавчого напису, редакція переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 25.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Суду не надано доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС КЦС від 15.04.2020 р. по справі № 158/2157/17. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 488,60 грн, який складається з судового збору за звернення до суду з позовною заявою в розмірі 992,40 грн та судового збору за забезпечення позову в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved