Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

21.12.2021 року [PERSON] звернувся до Борзнянського районного суду Чернігівської області з даним позовом, в якому, з урахуванням положень ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~ просив стягнути з Державного бюджету держави України з рахунку Державної казначенйської служби, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в безспірному порядку на його користь моральну шкоду в сумі 230000 гривень, заподіяну незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 30000 гривень в рахунок витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом кримінального провадження та 7000 гривень в рахунок витрат, понесених на оплату правової допомоги адвоката у даній справі. В своїй заяві вказав, що його було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 369-2 КК України за період з 17.01.2018 року по 10.12.2020 року, починаючи з дати затримання в якості підозрюваного та до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яким залишено без змін виправдувальний вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15.07.2019 року. Загальний строк перебування під слідством та судом становив 34 місяці 23 дні. Незаконним притягненням до кримінальної відповідальності йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 260000 гривень, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в сумі 6500 гривень, оскільки внаслідок тривалого розгляду кримінального провадження перебував в нервовому напруженні та переніс стрес. Незаконними діями працівників поліції йому заподіяна моральна шкода, що виразилася у порушенні нормальних життєвих зв`язків, погіршення відносин з оточуючими людьми. Під час досудового розслідування та розгляду справи в судах були допитані в якості свідків його колишні колеги та жителі м.Бахмач. Тривалий час він змушений був з`являтися в судові засідання та переносити стреси і хвилювання, доказуючи свою невинуватість. Зазначає, що грошима важко оцінити те потрясіння, як він пережив. Вони здатні лише частково урівноважити його емоційні страждання. При розгляді вказаної кримінальної справи на досудовому розслідуванні та в судах обох інстанцій він поніс витрати на юридичну допомогу адвоката Ковалюха В.М. в сумі 30000 грн. Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 24.12.2021 року вказану справу передано на розгляд до Бахмацького районного суду Чернігівської області, з урахуванням положень ст.ст. 27, 28 ЦПК України, яка надійшла до суду 08.02.2022 року. Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09.02.2022 року відкрито провадження по справі з визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 21.03.2022 року на 9 год. 30 хв., яке відкладено на 19.05.2022 року в зв`язку зі зміною підсудності згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/09-22 «Про зміну територіальної підсудності в умовах воєнного стану». Ухвалою суду від 19.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.2022 року. \~ \~11.05.2022\~року \~відповідачем подано\~відзив на\~позов в\~якому просив\~відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки Державна казначейська служба України жодних прав та інтересів позивача не порушувала, у правовідносини з ним не вступала, ніякої шкоди йому не завдавала й не може нести відповідальність за шкоду, завдану діями інших суб`єктів, в зв`язку з чим не повинна бути відповідачем у справі, тоді як учасником цих цивільних відносин є держава Україна. Також зазначає, що дії органів прокуратури, поліції чи Казначейства відносно позивача незаконними не визнавались і вина відповідача та третіх осіб належним чином не встановлена. Позивачем не доведено та не підтверджено ніякими доказами факту заподіяння йому моральної шкоди, відсутнє належне обгрунтування обрахованого розміру моральної шкоди, а її розмір не є співмірним обставинам справи та не підтверджується доказами, на які посилається позивач. 29.04.2022 року третьою особою - ГУНП в Чернігівській області надано письмові пояснення на позов, в яких просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивач не оскаржував законність повідомлення про підозру у встановленому\~КПК України\~порядку; претензій до органу досудового розслідування не мав; позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, її розміру та причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб слідчого підрозділу та спричиненням моральної шкоди. 05.05.2022 року третьою особою - Чернігівською обласною прокуратурою надано письмові пояснення на позов, в яких просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено та не підтверджено жодними доказами факту заподіяння йому моральної шкоди та її розміру. Зазначає, що дії органу досудового розслідування були правомірними та вчинялись з метою встановлення істини у справі, втручання в конституційні права позивача були мінімальними й об`єктивно необхідними для забезпечення виконання завдань кримінального провадження. Ухвалення виправдувального вироку стало результатом реалізації принципу змагальності, а не наслідком незаконних дій під час досудового розслідування. Зазначає про початок обрахування строку кримінального переслідування відносно [PERSON] саме з дати повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - з 30.05.2018 року, який становить 2 роки 6 місяців 10 днів (30 місяців). Вважає, що витрати на правову допомогу адвоката не підтверджені належними доказами та не відповідають критерію реальності та розумності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник- адвокат Ковалюх В.М. підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в змісті позовної заяви, посилаючись на наявність виправдувального вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15.07.2019 року відносно [PERSON] за ч.2 ст. 369-2 КК України. \~ \~ Представник\~відповідача -\~Державної казначейської\~служби України в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У наданому відзиві просив суд розглядати справу за його відсутності з урахуванням обставин, зазначених у відзиві. Представник третьої особи - ГУНП у Чернігівській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Чернігівської обласної прокуратури Москаленко С.М. в судовому засіданні просила відмовити\~в задоволенні\~позову з\~підстав,\~викладених у\~зазначених письмових\~поясненнях. Позовні вимоги в частині моральної шкоди вважає необґрунтованими, а її розмір не доведеним. Неявка представника відповідача та третьої особи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» від\~01\~грудня 1994\~року №266/94-ВР (надалі Закон). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні СВ Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів 26.12.2017 року внесено відомості до ЄРДР за № 12017270000000796 за ч.3 ст. 368 КК України в ході досудового розслідування якого 30.05.2018 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в зв`язку з чим відповідно до ч.1\~ст.42 КПК України\~останній отримав статус підозрюваного. Постановою від 28.06.2018 року перекваліфіковано кримінальне провадження за № 2017270000000796 від 26.12.2017 року з ч.3 ст. 368 КК України на ч.2 ст. 369-2 КК України, в ході досудового розслідування якого 28.06.2018 року [PERSON] повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 369-2 КК України. 28.06.2018 року процесуальним прокурором було складено, затверджено та 09.07.2018 року скеровано до суду обвинувальний акт відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 369-2 КК України, в зв`язку з чим останній, з урахуванням положень ч.2\~ст.42 КПК України,\~отримав статус обвинуваченого. Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 15.07.2019 року, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.12.2020 року, [PERSON] в пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України визнано невинуватим і виправдано. Поновлено [PERSON] в правах, обмежених під час кримінального провадження. Вказаний вирок набрав законної сили 10.12.2020 року і в касаційному порядку не оскаржувався. Органами досудового розслідування [PERSON] обвинувачувався в отриманні неправомірної вигоди службовою особою, що займає відповідальне становище за ч.3 ст.368 КК України, а згодом у прийнятті пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за ч.2 ст.369-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.01.2018 року було накладено арешт на майно [PERSON] , яке було вилучене в нього при його затриманні. Ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20.06.2018 року застосовано до [PERSON] запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року № 9/рп/99 у справі 1-15/99 притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, з моменту повідомлення про підозру та до набрання законної сили виправдувального вироку суду першої інстанції, тобто остаточної й повної реабілітації особи згідно ухвали апеляційної інстанції, [PERSON] було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. Вказаний період у даній справі тривав з 30.05.2018 року по 10.12.2020 року та склав 30 місяців та 10 днів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно п.1 ч.1\~ст.2 Закону \~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до ст. 3 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) : 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги ; 5) моральна шкода. \~ \~За приписами ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Оскільки\~Закон №266/94-ВР\~не містить вимог щодо процесуальної форми документа, з яким особа має звернутися до суду за захистом свого порушеного права, то таким способом захисту, з урахуванням положень ст.ст.15,\~16 ЦК України,\~може бути, зокрема, звернення до суду з відповідною позовною заявою, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц, а також не суперечить п.10-1\~постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(далі - постанова ПВСУ №4). \~ \~ \~ Відповідно\~до абз.\~2\~п.9\~постанови ПВСУ\~№4\~ у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. За приписами ч.ч. 2,3 ст. 13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. З 01.12.2021 року розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн. Тому мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить: 30 місяців х 6500 = 195000 грн. 10 днів х 216 грн. 66 коп. (розмір компенсації моральної шкоди за 1 день перебування під слідством та судом 6500 : 30) = 2166,66 грн. Всього мінімальна сума відшкодування моральної шкоди становить 197166 грн. 66 коп. Зазначені позивачем у позовній заяві та в судовому засіданні обставини заподіяння йому та підстави відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими, оскільки він два з половиною роки незаконно перебував під кримінальним переслідуванням з боку органів досудового розслідування та прокуратури внаслідок безпідставного пред`явлення ними спершу підозри, а потім складання й направлення до суду обвинувального акту, вимушений був приймати участь у численних судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій (20 засідань), захищаючись від незаконного обвинувачення. Крім того, судові засідання першої інстанції неодноразово відкладалися саме з вини сторони обвинувачення для забезпечення явки свідків та для надання необхідних доказів, що підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження № 728/1173/18, 1-кп/730/1/19. Також суд приймає до уваги, що [PERSON] , будучи обвинуваченим та проживаючи в м. Бахмач Чернігівської області, змушений був долати значну відстань для участі в судовому процесі, на що витрачав час та кошти. Суд погоджується з доводами позивача з приводу того, що внаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності він перебував у нервовому напруженні та переніс стрес, були порушені нормальні життєві зв`язки та погіршені відосини з оточуючими людьми. Він був вимушений залучати захисника, вживати додаткових зусиль для організації свого життя з метою досягнення реабілітації, що свідчить про спричинення позивачеві моральної шкоди. Суд погоджується з покладеним в основу розрахунку розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.12.2021 року в сумі 6500 грн, оскільки це передбачено ч.3\~ст.13 Закону №266/94-ВР, п.17 Положення\~№6/5/3/41, Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік»\~та узгоджується з роз`ясненнями п.9, 14 постанови ПВСУ №4 та не приймає до уваги зазначені у відзиві відповідача доводи з приводу того, що відповідно до п.п.1,3,9 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2017 року мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Сума відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а тому підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні. \~ На правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, дія\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII\~не поширюється. Таке тлумачення указаних норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17, від 13 червня 2018 року у справі № 464/6865/16,від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17, від 16 січня 2019 року у справі № 334/3231/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 591/6167/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 213/1972/16-ц. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи період незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, який становить 30 місяців та 10 днів, розміру мінімальної заробітної плати 6500 гривень, позивачеві має бути відшкодована моральна шкода в сумі 197166,66\~грн.\~відповідно до\~розрахунку,\~наведеного вище. Цей розмір моральної шкоди у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 29.05.2019р. по справі №522/1021/16-ц. Як встановлено в судовому засіданні правову допомогу [PERSON] по кримінальному провадженню під час досудового розслідування та в судах першої і апеляційної інстанції надавав адвокат Ковалюх В.М., що підтверджується належними та допустимими доказами: договором про надання правової допомоги від 17.01.2018 року, квитанціями до прибуткового касового ордера № 2 від 19.01.2018 року на суму 5000 гривень, № 7 від 09.04.2019 року на суму 5000 гривень, № 33 від 06.09.2019 року на суму 3000 гривень, № 21 від 25.06.2020 року на суму 7000 гривень, № 39 від 16.11.2020 року на суму 5000 гривень, № 44 від 09.12.2020 року на суму 5000 гривень; детальним описом наданих адвокатом послуг від 10.12.2020 року на загальну суму 30000 гривень. Як зазначив представник позивача - адвокат Ковалюх В.М. на вказані в поясненнях Чернігівської обласної прокуратури зауваження, під час укладення договору про правову допомогу 17.01.2018 року з [PERSON] , йому не було вручено витягу з ЄРДР, тому номер кримінального провадження на той час йому не був відомим і він не зазначив його у договорі. Враховуючи тривалість кримінального провадження, його значення для відновлення репутації позивача, кількість проведених за участю захисника процесуально-слідчих дій та судових засідань, поведінки сторони обвинувачення, сума понесених та пред`явлених позивачем до відшкодування витрат на юридичну допомогу захисника відповідає критеріям розумності, виваженості та пропорційності. Суд важає безпідставними доводи відповідача та третіх осіб щодо невстановлення вини посадових осіб органів прокуратури, поліції чи Казначейства відносно позивача, так як згідно ч.1\~ст.1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. 28.10.2021 року між адвокатом Ковалюхом В.М. та Ситайлом О.Я. укладено договір про надання правової допомоги. Представник позивача звернувся до суду з даним позовом 21.12.2021 року. Згідно квитанції № 72 від 17.12.2021 року [PERSON] сплатив адвокату Ковалюху В.М. 7000 гривень 00 копійок за надання правової допомоги в цивільній справі, яка розглядається. Згідно детального опису, який складено 17.12.2021 року, визначені види робіт правової допомоги та вказана їх вартість на загальну суму 7000 гривень. Відповідно ч.ч. 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Виходячи з положень п. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (87,37%), підлягають стягненню на користь позивача 6115 гривень 90 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті за надання правничої допомоги, оскільки відповідачем не доведено неспівмірності вказаних витрат, які підтверджені документально (а.с.14, 17). \~ \~ \~

Outcome: partial