Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просила суд ухвалити рішення яким змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] ( [INFO] , Паспорт [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві у грудні 1996 року, Реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі з 500 (п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, на 7000 (сім тисяч) гривень - по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2010 року стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 22 вересня 2010 року та досягнення кожною дитиною повноліття. Разом з цим, позивачка посилається на те, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 500 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати неповнолітніх дітей. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Позивачка подала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся за адресою місця реєстрації, вказаною у довідці Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києва. За таких обставин, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву на позов не подав. При цьому, позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи на встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до наступних висновків. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2010 року стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно починаючи з 22 вересня 2010 року та досягнення кожною дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що розмір аліментів встановлений рішенням суду який складає 500 грн. не відповідає встановленому мінімуму розміру аліментів на даний час, що не дозволяє у повній мірі утримувати неповнолітніх дітей. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В той же час, позивачка вказує, що її дохід не дозволяє у повній мірі забезпечити дитину всім необхідним для її повноцінного розвитку. Між тим, відповідач є працездатною особою має стабільний заробіток та має у власності нерухоме та рухоме майно, відтак має можливість сплачувати аліменти у розмірі запропонованому позивачкою. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за домовленістю між батьками не вважається незмінним. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що позивачка несе витрати які значно перевищують розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки в добровільному порядку сторони не домовились про зміну розміру аліментів, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача, стан його здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшенню до 3 300 грн. до 3500 грн. на кожну дитину, а позовні вимоги задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 908, 00 грн. судового збору.

Outcome: approved