Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача 7046 грн. 42 коп. на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 2481,00 грн. на відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29 грудня 2018 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «Білоцерківська агропромислова група» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №317/18-Т/П. Предметом договору є страхування транспортного засобу «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] . 15 січня 2019 року о 09 год. 45 хв. в м.Полтаві по вул. Половка, 66а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок вказаного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Тойота», р/н [NUMBER] , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія «ЗАЗ Daewoo», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована за полісом № АМ/4914172, виданим ПрАТ «СК «Брокбізнес» та який діяв на момент ДТП - 15 січня 2019 року. Відповідно до європротоколу від 15 січня 2019 року, який був складений учасниками ДТП за спільною домовленістю, винним в ДТП яка трапилася 15 січня 2019 року визнав себе водій автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , відповідач [PERSON] . Згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № 317/18-Т/1 від 29 грудня 2018 року, на підставі страхових актів № 006.00080519-1 від 01 лютого 2019 року та №006.00080519-2 від 12 березня 2019 року, заяви про страхове відшкодування, розрахунку та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Тойота», р/н [NUMBER] , склав 20 837,04 грн. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Брокбізнес» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації на суму 20837,04 грн., у відповідь на яку ПрАТ «СК «Брокбізнес» застосувало коефіцієнт фізичного зносу 0,28 %, та здійснило виплату у розмірі 13790,62 грн. Невідшкодованою залишається сума 7046 грн. 42 коп. Тому позивач просив стягнути з відповідача на його користь 7046 грн. 42 коп. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу вирішено розглядати без виклику сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. З клопотаннями про розгляд справи з їх викликом сторони до суду не звертались. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що він не є належним відповідачем по даному позову. По-перше, він не є винуватцем у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, цю обставину він заперечує. Інший водій [PERSON] не зазначив, що вважає винним іншого водія. По-друге, в даному випадку спір виник в зв`язку з відшкодуванням шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки особою, цивільна відповідальність якої була застрахована. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4914172, страхова сума (ліміт відповідальності) за даним страховим випадком становить 130000 гривень. Таким чином при настанні страхового випадку з його вини страхова компанія сплачує відшкодування за шкоду, що заподіяна майну, в сумі до 130000 гривень. Матеріальна шкода, яку просить стягнути позивач не перевищує страхової суми (ліміту відповідальності). Таким чином, оскільки величина завданих позивачу збитків не перевищує страхової суми (ліміту відповідальності), належним відповідачем в даному випадку є ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес». А позивачем невірно визначено межі відповідальності відповідача. Цивільна відповідальність відповідача застрахована не частково, а в повному обсязі в межах страхової суми (ліміту відповідальності), тобто до 130000 гривень (при спричиненні шкоди майну). Якщо фактичний розмір шкоди перевищить межі страхової суми, лише тоді він буде зобов`язаний відшкодувати різницю. Позивачем невірно визначено суму збитків, не надано належних і допустимих доказів суми заподіяних збитків На підтвердження матеріальних збитків, позивачем додано до позовної заяви кілька документів, з яких жоден не містить даних про огляд автомобіля. Тобто, позивач ПАТ СК "Арсенал Страхування" тільки констатував наявність певних пошкоджень на автомобілі, який було застраховано за договором добровільного страхування наземного транспорту № 317 18-Т/п від 29.12.2018 року. Розмір заподіяного збитку не доведений належними та допустимими доказами. Тому відповідач просив суд в задоволенні позовних вимог ПАТ СК "Арсенал Страхування" відмовити в повному обсязі. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 15 січня 2019 року о 09 год. 45 хв, в м. Полтаві по вул. Половка, 66а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана ДТП відбулася з вини водія «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), що був складений учасниками ДТП на місці пригоди (а.с. 24). Спільне повідомлення про ДТП було складено учасниками пригоди відповідно до п.33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». При цьому у вказаному повідомленні водій [PERSON] зазначив, що він є винним у пригоді. Тому суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на недоведеність його вини у дорожньо-транспортній пригоді. При цьому відсутність зауважень іншого водія у розділі 14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не свідчить про його незгоду з тим, що винним у ДТП є [PERSON] . На час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахований в ПрАТ «Арсенал Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспорту №317/18-Т/П від 29 грудня 2018 року, укладеним між ПрАТ «Арсенал Страхування» та ПП «Білоцерківська агропромислова група» (а.с. 6-14). 15 січня 2019 року ПП «Білоцерківська агропромислова група» звернулося до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.15). Як вбачається зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 15 січня 2019 року (а.с. 24) та акту огляду колісного транспортного засобу (дефектної відомості) від 17 січня 2019 року б/н, складеного ПрАТ СК «Арсенал Страхування» (а.с. 16) автомобіль «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП отримав пошкодження у виді розривів, деформації заднього бамперу в правій частині (а.с.16, 24). Як вбачається з рахунку на оплату №0000007600 від 29 січня 2019 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Стар Лайн» на суму 17102,40 грн., та рахунку на оплату №0000007928 від 01 березня 2019 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Стар Лайн» на суму 3734,64 грн., загальна вартість запасних частин та послуг з ремонту, що надаються вказаною компанією Приватному підприємству «Білоцерківська агропромислова група» загальна вартість запасних частин та ремонтних робіт становить 20837,04 грн. (а.с. 21, 22). 01 лютого 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складений страховий акт №006.00080519-1 за договором страхування №317/18-Т/П, відповідно до якого дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 15 січня 2019 року о 09 год. 45 хв. по вул. Половка, 66а у м. Полтаві визнано страховим випадком та визначено розмір завданих автомобілю «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , збитків в сумі 17102,40 грн. (а.с. 17). 12 березня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складений страховий акт №006.00080519-2 за договором страхування №317/18-Т/П, відповідно до якого дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 15 січня 2019 року о 09 год. 45 хв. по вул. Половка, 66а у м. Полтаві визнано страховим випадком та визначено розмір завданих автомобілю «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , збитків в сумі 3734,64 грн. (а.с. 18). Як підтверджено платіжним дорученням №6058711 від 01 лютого 2019 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено страхове відшкодування шляхом перерахування коштів у розмірі 17102,40 гривень на рахунок ТОВ «Компанія «Стар Лайн» згідно рахунку №0000007600 від 29 січня 2019 року в рахунок страхової виплати Білоцерківській агропромисловій групі (а.с.23). Але докази сплати страхового відшкодування ще і у розмірі 3734,64 грн. позивач суду не надав. Відповідно до частин 1, 3-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наданими судом доказами підтверджуються витрати позивача у розмірі 17102,40 грн. з виплати страхового відшкодування ПП «Білоцерківська агропромислова група». Витрати зі сплати страхового відшкодування в більшому розмірі наданими позивачем доказами не підтверджується. Оскільки відшкодування завданої 15 січня 2019 року шкоди, завданої пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , відбулося на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №317/18-Т/П від 29 грудня 2018 року, укладеного між ПрАТ «Арсенал Страхування» та ПП «Білоцерківська агропромислова група», суд відхиляє посилання відповідача на недоведеність розміру завданої шкоди. Відповідно до ст. 1192 ЦК України Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивачем визначено розмір заподіяної ПП «Білоцерківська агропромислова група» шкоди відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що в повній мірі відповідає вимогам ст. 1192 ЦК України. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Брокбізнес». На виконання своїх зобов`язань ПрАТ «СК «Брокбізнес» відшкодувало позивачу 13790,62 грн. боргу в порядку регресу, що підтверджується листом ПрАТ «СК «Брокбізнес» від 15 грудня 2021 року за вих. № 2181-05 та розрахунком страхового відшкодування у страховій справі №76796 (а.с.25). Таким чином позивач обраховує розмір невідшкодованої йому шкоди у розмірі 7046,42 грн. (20837,04 - 13790,62 грн.). Але наявними в матеріалах справи доказами вказаний розмір шкоди не підтверджено. Як вбачається з залучених до матеріалів справи доказів, розрахунок страхового відшкодування ПрАТ «СК «Брокбізнес» здійснювався від суми 17102,40 грн., а не від суми 20837,04 грн., як це вказує позивач. З долучених до матеріалів справи доказів не вбачається, що позивач пред`являв до ПрАТ «СК «Брокбізнес» вимогу про відшкодування шкоди у розмірі 20837,04 грн., а не 17102,40 грн. У ч.1 ст.1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (надалі в тексті рішення - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092 (надалі в тексті рішення - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Системний аналіз ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі невідшкодована майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Відповідно до чч.1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові ВП ВС від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц . Зокрема Верховний Суд зазначив, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст.38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт). Водночас, як вбачається з досліджених судом доказів, різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, виникла у зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» сума страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу зменшена на 3311,78 грн., а також у зв`язку з тим, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не було пред`явлено ПрАТ «СК «Брокбізнес» вимогу про відшкодування шкоди згідно рахунку №0000007928 від 01 березня 2019 року, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Стар Лайн» на суму 3734,64 грн. або суду не надано доказів пред`явлення такої вимоги (а.с.22). Крім того, позивачем не додано до матеріалів справи доказів сплати страхового відшкодування згідно рахунку №0000007928 від 01 березня 2019 року на суму 3734,64 грн. Таким чином позивачем не додано доказів переходу до нього права вимоги на відшкодування шкоди у розмірі 3734,64 грн. Щодо розміру шкоди в розмірі 3311,78 грн., яка є різницею між сплаченим позивачем страховим відшкодуванням (17102,40 грн.) та сумою відшкодування, сплаченою йому ПрАТ «СК «Брокбізнес» (13790,62 грн.), суд звертає увагу на наступне. Верховний Суд у Постанові від 4 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 наголосив на тому, що для правильного вирішення справи необхідним є встановлення суми страхового відшкодування, яке сплачено на користь позивача, і надання оцінки відповідного доказу. З наведеної Постанови Верховного Суду вбачається, що для правильного вирішення справи необхідно встановити обставини сплати на користь позивача страхової виплати, її розміру, підстав, відповідного розрахунку. А не встановлення цих обставин унеможливлює встановлення обставин, за яких у потерпілої особи виникло право на пред`явлення вимог до безпосереднього завдавача шкоди. Оцінюючи надані суду докази щодо визначення ПрАТ «СК «Брокбізнес» розміру страхового відшкодування, що має бути сплачено позивачу, суд звертає увагу, що розмір франшизи за договором страхування АМ-4914172 від 03 грудня 2018 року становить 0,00 грн. Також з вказаного розрахунку вбачається, що ПрАТ «СК «Брокбізнес» страхове відшкодування обраховано з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. В той же час з Договору добровільного страхування наземного транспорту №317/18-Т/П від 29 грудня 2018 року, укладеного ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПП «Білоцерківська агропромислова група» вбачається, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску (а.с. 12-13). Тобто на час дорожньо-транспортної пригоди (15 січня 2019 року) строк експлуатації вказаного автомобіля складав близько трьох років. Пунктом 7.37 Методики визначено формулу обрахування коефіцієнту фізичного зносу (ЕЗ). Але пунктом 7.38 вказаної Методики передбачено, що значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. З наведеного вбачається, що в даному випадку коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , 2016 року випуску, дорівнює нулю. Але позивач прийняв страхове відшкодування від ПрАТ «СК «Брокбізнес» з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. При цьому ПрАТ «СК «Брокбізнес» застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0,283, а суму відшкодування визначено у розмірі 13790,62 грн. Вказана сума відшкодування явно не відповідає коефіцієнту зносу 0,283: 11702,40 грн. (вартість замінених деталей) - 0,283% = 11669,28 грн.; 4500,00 грн. (вартість матеріалів) - 0,2283% = 4487,27 грн.; вартість робіт - 900,00 грн., а всього: 11669,28 грн. + 4487,27 грн. + 900,00 грн. = 17056,55 грн. (замість 13790,62 грн., визначених ПрАТ «СК «Брокбізнес»). Таким чином позивачем не доведено, що саме у відповідача [PERSON] , цивільна відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Брокбізнес» на підставі договору АМ-4914172 від 03 грудня 2018 року, виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, а також не доведено її розмір. Відповідно до частин 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed