Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

25.05.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 24.01.2022 року уточнив та просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частку земельної ділянки площею 4,09 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082600:01:001:0304. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Заповіт спадкодавець не залишив, спадкоємцями першої черги за законом являються син [PERSON] та [PERSON] , спадщину позивач прийняв шляхом подання заяви у встановлений строк нотаріусу, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. №474/02-14 від 03.08.2018 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що між спадкоємцями є спір з питання розподілу спадкового майна. 10.12.2021 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, який заявою від 24.01.2022 року уточнила та просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 4,09 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082600:01:001:0304. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.12.2021 року зустрічний позов прийнято до свого провадження та об`єднано в одне провадження із первісним позовом. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні, не заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог. Позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутності, наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог та не заперечує проти задоволення первісних позовних вимог. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належало: - 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого 19.04.2007 року виконавчим комітетом Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району, що також підтверджено довідкою №02 від 08.01.2019 року, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ»; - земельна ділянка площею 4,09 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кирничанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122082600:01:001:0304 на підставі державного акта серії ОД №026553, виданого 14.08.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-07-621. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47141507 від 21.03.2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.11.1962 року, виданим Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.05.1966 року, виданим Кирничанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.03.1987 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої спадкові права, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявами від 21.03.2017 року та від 16.06.2017 року відповідно, посвідченими приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І., тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимової Т.І. №474/02-14 від 03.08.2018 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що між спадкоємцями є спір з питання розподілу спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи На підставі викладеного,

Outcome: approved