Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказав, що 28 березня 2003 року позивач [PERSON] придбав у свою власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. На цьому договорі є відбиток штампу про реєстрацію права власності в Люботинському БТІ. Наприкінці грудня 2021 року [PERSON] вирішив продати свою квартиру, для чого звернувся до державного реєстратора для проведення реєстрації його права власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав. Але 04 січня 2022 року від державного реєстратора він отримав рішення про відмову у державній реєстрації права власності на квартиру з причини накладення обтяження на відчуження квартири на підставі ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 09 березня 2017 року в справі № 630/61/17 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З невідомих причин в Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишився запис від 20 лютого 2003 року про реєстрацію права власності на квартиру на ім`я продавця [PERSON] , а запис про набуття ним, [PERSON] , права власності на квартиру залишився лише в паперовому реєстрі. Оскільки позивач не являється учасником справи, в якій було накладено арешт на житловий будинок, то він вимушений був звернутися з вказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 11 травня 2022 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, але подав суду заяву, в якій вказував, що позов підтримує повністю, та просив розглянути справу за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] викликалася шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду невідомі, відзив на позов нею не поданий. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Полфьорова Я.В. в судове засідання не з`явилась, але подала заяву, в якій просила судове засідання проводити за її відсутності, а також просила відмовити позивачу в задоволенні позову. Процесуальних заяв по суті справи відповідачами не подано. Тому розгляд справи суд проводить на підставі наявних в ній матеріалів. Дослідивши в судовому засіданні наявні в справі докази, суд встановив наступне. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28 березня 2003 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гонтаренко С.Л. за реєстр. № 593, [PERSON] продала, а [PERSON] , який є позивачем в даній справі, купив квартиру [ADDRESS] , і право власності на яку у покупця виникає з моменту нотаріального посвідчення вказаного договору. В договорі купівлі-продажу вказано, що на момент його укладення квартира належала продавцю [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2002 року, зареєстрованого в Люботинському БТІ 05 лютого 2003 року. Ст. 128 ЦК УРСР в редакції 1963 року було визначено, що право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. На представленому позивачем до позову примірнику договору купівлі-продажу від 28 березня 2003 року, наявна відмітка Люботинського БТІ від 01 квітня 2003 року про реєстрацію на ім`я [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в книзі № 1 за реєстр. № 52. Те, що такий запис дійсно обліковувався в Реєстрі прав власності на паперових носіях в Люботинському БТІ станом на 31 грудня 2012 року, підтверджується листом КП «Люботинське АПБ № Люботинської міської ради Харківської області від 24 грудня 2021 року. В цьому ж листі вказано, що назву [ADDRESS] було змінено на вул. Свято-Миколаївська на підставі рішення V сесії Люботинської міської ради VІІ скликання від 23 лютого 2016 року № 73. Наведені обставини підтверджують виникнення у позивача [PERSON] , починаючи з 28 березня 2003 року, права власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки усі необхідні дія для цьому ним були вчинені своєчасно. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд, і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з представленої позивачем копії ухвали Люботинського міського суду Харківської області від 09 березня 2017 року, заборона відповідачу [PERSON] вчиняти дії по відчуженню квартиру [ADDRESS] була накладена з метою забезпечення позову, пред`явленого позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09 червня 2011 року. Згідно зі ст.ст. 151, 152, 154 ЦПК України в редакції, яка була чинною станом на 09 березня 2017 року, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Позов може бути забезпечено, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. На обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була подана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 жовтня 2016 року, в якій було вказано, що квартира загальною площею 38,50 кв.м, житловою площею 13,50 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24 вересня 2002 року. Отже позивачу [PERSON] з 28 березня 2003 року спірна квартира належала на праві власності і ці обставина підтверджена належними доказами. Але позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку захистити свої інтереси та домогтися зняття заборони відчуження житлового будинку, оскільки він був стороною в цивільній справі, щодо якої були вжиті заходи забезпечення позову. Оскільки існуюча заборона відчуження квартири діє з метою забезпечення майнових вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , і така заборона порушує права та інтереси позивача [PERSON] як фактичного власника спірної квартири, суд задовольняє його вимоги та скасовує таку заборону. На підставі викладеного,

Outcome: approved