Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У січні 2022 [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] 09.12.2020 близько 21 год. 20 хв. в м. Іршава, по вул. Шевченка, керував транспортним засобом марки «Нісан» державний номерний знак [NUMBER] , на перехресті, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] , за кермом якого знаходився [PERSON] , який рухався попутно і повертав ліворуч на АЗС, внаслідок чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті ДТП позивачу були заподіяні легкі тілесні ушкодження. Крім того, був пошкоджений автомобіль марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак [NUMBER] . По даному факту, 10.12.2020 було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні по факту скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. 23.12.2020 вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановою Іршавського районного суду від 23.04.2021 провадження у справі № 301/132/21 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.\~124\~КУпАП було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ч.5 ст. 38 КУпАП. Вартість пошкодженого легкового автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] , згідно з висновком автотоварознавчого дослідження з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного власнику вказаного автомобіля становить: 57\~889,60 грн вартість відновлювального ремонту та 13\~880 грн матеріального збитку. Також діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях з приводу розладу здоров`я. Постійний фізичний біль, що супроводжував його протягом стаціонарного лікування, дає знати і тепер, спричиняє йому фізичні і душевні страждання, оскільки він вимушений приймати знеболювальні лікарські препарати по теперішній час. В період відновлення здоровя був порушений нормальний спосіб життя позивача, він та його близькі зазнали незручностей, у зв`язку з чим він був змушений докладати неймовірні зусилля для його налагодження. Позивач не відвідував магазин, ринок, друзів. До цього часу позивача турбує безсоння, постійний біль у грудній клітці та головний біль. Суму моральної шкоди оцінює у розмірі 50 000 грн. За наведених обставин, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 71\~769,60 грн та моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн. Ухвалою Іршавського районного суду від 08.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іршавського районного суду від 26.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення співвідповідача ПАТ "НАСК "Оранта" у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, належним чином будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. Відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, які причини неявки суду не повідомив, належним чином будучи повідомленим про час та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову через його недоведеність, оскільки немає доказів заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди, а також через пред`явлення такого до неналежного відповідача. Зазначає, що на час ДТП, діяв поліс № АР/8716565 від 12.11.2020, згідно якого між відповідачем [PERSON] та страховою компанією «Оранта» мали місце договірні відносини обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому, з урахуванням вимог чинного законодавства, зокрема постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та наданого договору страхування (полісу) вважає, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Оскільки даний позов пред`явлений до неналежного відповідача до особи, яка не повинна відповідати за предявленим позовом, а тому у задоволенні такого просить відмовити. Заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 09.12.2020 о 21 год. 20 хв. в м. Іршава, по вул. Шевченка, керуючи транспортним засобом марки «Нісан» д.н.з. [NUMBER] , на перехресті, при виконанні обгону, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався попутно і повертав ліворуч на АЗС, внаслідок чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 23.12.2020 вбачається, що кримінальне провадження від 10.12.2020, порушене за фактом вищевказаної ДТП, закрито по мотивам ч.1 п.2 ст. 284 КПК України (а.с.15-16). Постановою Іршавського районного суду від 23.04.2021 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Провадження у справі щодо [PERSON] з підстав, передбачених п. 7ст.\~247\~КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили (а.с.25). Згідно висновку № 25/2021 автотоварознавчого дослідження, складеного 23.07.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «ВАЗ 2106» д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 13\~880,00 грн (а.с. 17-23). Згідно полісу № АР/8716565 від 12.11.2020 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль марки «Nissan X-TRAIL» д.н.з. [NUMBER] , застрахований у ПАТ «НАСК «Оранта», страхувальником є [PERSON] ; страхова сума за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн; страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260 000 грн (а.с. 102). Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє. Пред`являючи даний позов, [PERSON] в якості відповідача зазначив лише [PERSON] .. Інших якихось осіб, в порядку ст. 51 ЦПК України до справи у якості співвідповідачів не залучалося. Разом з тим слід зазначити наступне. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. А згідно статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. З огляду на викладене, обов`язок по відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю лежить саме на страховику. Пред`явлення ж позову безпосередньо до винної особи можливе лише у разі якщо згідно з Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чого в даному випадку не встановлено. При цьому, що стосується здійснення потерпілою особою права на отримання відшкодування заподіяної майнової шкоди протягом строку, передбаченого статтею 37 Законому № 1961-IV, то у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено висновок про те, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. Також суд констатує, що даний позов не пред`являвся з підстав передбачених ст. 1194 ЦК України, а виключно з підстав передбачених ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, що також унеможливлює пред`явлення позову безпосередньо до заподіювача шкоди, не залучаючи при цьому страховика. При цьому незалучення страховика у якості співвідповідача у даному випадку унеможливлює визначення обсягу відповідальності винної особи за спричинену матеріальну шкоду та моральну шкоду заподіяну здоров`ю, а отже і вирішення даного питання судом. Та крім того, вирішення питання щодо обсягу відповідальності винної особи за спричинену моральну шкоду заподіяну здоров`ю без залучення страховика, фактично свідчитиме про вирішення питання про його права та обов`язки, з огляду на встановлений обов`язок страховика відшкодувати 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що недопустимо. А отже на думку суду, у даному випадку є обов`язковим залучення у якості відповідача саме страховика, як особу на яку покладено обов`язок по відшкодуванню (частковому відшкодуванню) заподіяної шкоди. Вказане свідчить про те, що позов пред`явлений без залучення всіх необхідних відповідачів, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні такого. При цьому представником відповідача [PERSON] було подано клопотання про залучення до участі у даній справі співвідповідача ПАТ «НАСК «Оранта», оскільки на час ДТП, що мала місце між сторонами по справі, діяв поліс № АР/8716565 від 12.11.2020, згідно якого між відповідачем [PERSON] та страховою компанією «Оранта» мали місце договірні відносини обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і суд з`ясовував думку представника позивача [PERSON] щодо можливого залучення до розгляду справи співвідповідача у порядку ст. 51 ЦПК України, однак останній у задоволенні клопотання представника відповідача просив відмовити і відповідного клопотання не заявляв. За таких обставин на думку суду слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки позов пред`явлений без залучення всіх необхідних відповідачів. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed