Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Багранюк В.С. пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] , у якому просить припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1944 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідною віку, з дня подачі позову до суду, а саме з 09 грудня 2021 року та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №607/12275/17 виданий на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року по справі №607/12275/17. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, яке набрало законної сили, вирішено стягувати із [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та індексації, та вирішено: змінити розмір аліментів на неповнолітню дитину, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року; стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1944 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття; припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5206, 68 гривень понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1485, 32 гривень пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини [PERSON] та 939,76 гривень пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . На виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року по справі №607/12275/17 судом було видано виконавчий лист. На момент звернення відповідачки до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , їхній неповнолітній син проживав разом із нею. Проте, починаючи з 09 грудня 2021 року син [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS] та повністю перебуває на утриманні позивача. Вказана обставина підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 09 грудня 2021 року, укладеним між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1184. Вищезазначене свідчить про відсутність підстав для подальшого стягнення аліментів на користь відповідачки згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду тернопільської області від 08 листопада 2018 року. Так, позивач вказує на те, що з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. А тому, оскільки з грудня 2021 року неповнолітній син [PERSON] перестав проживати з матір`ю та на даний час проживає з батьком [PERSON] , позивач вважає, що слід припинити стягнення аліментів, які стягуються із нього на користь відповідачки та визнати виконавчий лист за яким стягуються аліменти таким, що не підлягає виконанню, відтак, просив позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 лютого 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Багранюк В.С. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги визнала. Судом установлено: Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, ухваленого у цивільній справі №607/1872/16-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та вирішено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 800 гривень, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року, ухваленого у цивільній справі №607/12275/17 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а також додаткових витрат на дитину та їх індексацію та ухвалено: змінити розмір аліментів на неповнолітню дитину, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року; стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 944 (одна тисячу дев`ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення сином повноліття; припинити, з дня набрання чинності рішення суду, стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень щомісячно, визначених на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5206, 68 гривень понесених нею додаткових витрат на неповнолітню дитину; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1485, 32 гривень пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини [PERSON] та 939, 76 гривень пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . 09 грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М. та зареєстрований у реєстрі за №1184. Згідно пункту 1.1. вказаного договору, даний Договір укладено з метою врегулювання місця проживання та спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.2. Договору батьки домовились про місце проживання [PERSON] та про порядок здійснення батьківських прав Батьком та [PERSON] , яка проживатиме окремо від дитини. \~ \~ \~ \~Згідно п. 1.3. місцем проживання дитини батьки визначили місце проживання батька. У разі зміни місця проживання дитини, батько зобов`язується попереджувати матір письмово із зазначенням точного місця проживання дитини не пізніше одного тижня з моменту зміни місця проживання. За пунктом 1.3.1. Батьки домовилися, з моменту укладення цього договору більше не керуватися рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2015 року у справі №607/12994/14-ц в частині визначення цим рішенням місця проживання [PERSON] з [PERSON] та порядку участі Батька у вихованні [PERSON] . Відповідно до пунктів 1.5., 1.6. Договору Батьки домовилися, що з моменту укладення цього Договору Матір звільняється від обов`язку сплати аліментів на утримання [PERSON] , а також Додаткових витрат на її навчання, розвиток здібностей та лікування, а усі витрати на утримання [PERSON] покладаються на Батька. Батьки домовилися, що з моменту укладення цього договору припиняються усі зобов`язання Батька перед [PERSON] щодо утримання [PERSON] , які виникли на підставі усіх судових рішень, ухвалених на користь матері. З моменту укладення цього договору Матір не матиме жодних грошових претензій до Батька щодо утримання [PERSON] та зобов`язується вжити усіх заходів для припинення усіх виконавчих проваджень (зокрема виконавчого провадження №57938046) у яких вона є стягувачем, а Батько боржником по сплаті аліментів (додаткових витрат) на утримання [PERSON] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. З аналізу вказаних норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки судом установлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на утримання якого з позивача [PERSON] стягнуто аліменти, з 09 грудня 2021 року постійно проживає з батьком (позивачем по справі [PERSON] ) та перебуває повністю на його утриманні, відтак подальше стягнення з позивача на користь відповідача аліментів є безпідставним, у зв`язку із чим вимога позивача про припинення стягнення аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №607/12275/17, виданого на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року по справі №607/12275/17, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відтак, за змістом вказаної норми, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Матеріально-правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - \~ \~ \~ \~видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - \~ \~ \~ \~коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - \~ \~ \~ \~видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - \~ \~ \~ \~помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - \~ \~ \~ \~видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - \~ \~ \~ \~пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Таким чином, порядок розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений спеціальним розділом ЦПК України, зокрема Розділ VI Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Відтак, вимога позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа №607/12275/17, виданого на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року по справі №607/12275/17 не підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а тому слід припинити з 09 грудня 2021 року стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1944 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2018 року та виданого на його виконання виконавчого листа. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial