Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] 19 травня 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпровської міської ради, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2021 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог ч.ч. 1, 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 21 травня 2021 року було надано копії документів, доданих до позовної заяви, для учасників справи та повноваження представника. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2021 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . 01 квітня 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, вона заповіла позивачеві. [PERSON] є громадянином Російської Федерації. У зв`язку з тим, що у нього було викрадено паспорт, він був позбавлений можливості звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та був вимушений повернутися до Російської Федерації, пройти довгу процедуру відновлення та отримання паспорту, який отримав лише 06 липня 2011 року. Після цього, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем він не мав можливості приїхати в Україну для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері. На момент наявності фінансових можливостей приїхати до України, це стало неможливим у зв`язку з тим, що через анексію АР Крим та військових дій на сході, в`їзд громадян РФ було заборонено. 08 жовтня 2020 року ним на ім`я [PERSON] було видано нотаріально посвідчену довіреність на вчинення від його імені дій, пов`язаних з оформленням його спадкових прав. 09 грудня 2020 року він, в особі представника [PERSON] , звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріальної контори від 09 грудня 2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. Просив визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у два місяці. Представник позивача у своїй заяві до суду позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Відповідач Дніпровська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила. Проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав, викладених у відзиві, в якому зазначила, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся 09 грудня 2020 року, тобто, через 14 років після смерті спадкодавця, не особисто, а через представника. Позивач міг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через представника, або направити заяву поштою. Вважає, що наведена у позові причина пропуску строку для звернення до нотаріальної контори, а саме: викрадення документів не заслуговує на увагу, оскільки вони були викрадені за минуванням трьох місяців після смерті [PERSON] . Зазначення про відсутність фінансової можливості приїхати до України не підтверджено доказами, а зазначення про заборону в`їзду громадян Російської Федерації на територію України не має законодавчого підкріплення. До матеріалів позовної заяви не додано копію довіреності від 08 жовтня 2020 року українською мовою, тому вона недійсна на території України. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, у своїй заяві до суд просила справу розглядати за відсутності представника та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] (а.с. 6). 01 квітня 1994 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно, де б воно було і з чого б не складалося, яке належатиме їй на день смерті, заповіла [PERSON] (а.с. 75). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 листопада 1993 року, виданого АТ «Дніпропетрвоськпромстрой», [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с. 45), право власності на яку у встановленому порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ» в реєстрову книгу за № 14п-53 (а.с. 45 оберт). На підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ДП Дн № 001197, виданого 22 листопада 1994 року Олександрівською сільською радою, [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0416 га в СТ «Самарський розлив» (а.с. 49). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 89). Після його смерті відкрилася спадщина, із заявою про прийняття якої до нотаріальної контори звернулася [PERSON] (а.с. 88), про що їй нотаріальної конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] (а.с. 93). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 61). 09 грудня 2020 року [PERSON] в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріусом Будьонновського нотаріального округу Ставропольського краю РФ 08 жовтня 2020 року, звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 60 оберт). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 грудня 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із пропуском ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 76 оберт-77). Згідно з довідкою Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 03 жовтня 2006 року, [PERSON] звертався до Ленінського РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області 22 вересня 2006 року із заявою про викрадення документів: технічного паспорта на автомобіль, посвідчення водія, а також паспорта громадянина Російської Федерації (а.с. 11). Паспорт громадянина Російської Федерації на ім`я [PERSON] було видано Відділенням № 2 МРВ УМФС Росії по Ставропольському краю у м. Будьонновську 06 липня 2011 року (а.с. 67 оберт-68). Зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] (а.с. 68-69 оберт). 08 жовтня 2020 року [PERSON] видав довіреність (а.с. 64-64 оберт, 65-66), якою уповноважив [PERSON] представляти його інтереси та діяти від його імені також з усіх питань щодо оформлення спадщини, яка залишилася після смерті його батька, [PERSON] , померлого [INFO] , і матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.\~1270\~ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Після смерті [PERSON] позивач повинен був на протязі шести місяців звернутися до нотконтори із заявою про прийняття спадщини, але цього ним зроблено не було. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом при видачі постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії роз`яснено [PERSON] , що він має право звернутися до суду із позовом для вирішення питання по суті, тому позивач звернувся з цим позовом до суду. Позивач зазначає, що він у період з початку 2006 року перебуває на території Російської Федерації, що матеріалами справи підтверджено, оскільки 22 вересня 2006 року у нього було викрадено документи, що посвідчують особу: паспорт та посвідчення водія, що унеможливлювало встановлення особи при подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Враховуючи, що позивач є громадянином Російської Федерації, він був змушений виїхати до місця реєстрації з метою відновлення документів та отримав паспорт лише 06 липня 2011 року. Також,\~суд враховує,\~що місцем\~проживання [PERSON] \~є Ставропольський\~край Російської\~Федерації,\~що є\~значною відстанню\~до м.\~Дніпра і\~потребує значних\~фінансових витрат\~і часу,\~щоб повернутися\~до України.\~Також з\~2014\~року наявний збройний конфліктом між Російською Федерацією та Україною, тому позивач був позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку. Щодо заперечень відповідача з приводу стосовно моменту втрати ним документів минуло понад три місяці, за які він міг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд не приймає їх до уваги, оскільки законом встановлений шестимісячний строк для подання такої заяви, тому позивач не зобов`язаний був подавати заяву в тримісячний строк, так само як і не зобов`язаний був передбачити можливу втрату документів. Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача, що [PERSON] до матеріалів справи долучено копію довіреності російської мовою, яка є недійсною, оскільки не має перекладу на державну мову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а також матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в яких наявна копія довіреності з перекладом з російської мови на українську мову, засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Галушкою О.В. (а.с. 16, 65). Таким чином, зазначені позивачем обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Крім того, ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини орган місцевого самоврядування після спливу одного року з часу відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, яке переходить у власність територіальної громади. Згідно з чинним законодавством повноваженнями представляти територіальну громаду наділена Дніпровська міська рада. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 362 гривень 00 коп. (а.с. 1, 50). Враховуючи, що відповідач по справі територіальна громада в особі Дніпровської міської ради є бюджетною організацією та відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору її бюджетом не передбачено, тому суд вважає понесені позивачем судові витрати у справі віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved