Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га в [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса щодо проведення реєстраційних дій, їй стало відомо дана земельна ділянка знаходиться під забороною відчуження на підставі постанови державного виконавця серії АА № 310297 від 06 серпня 2010 року. Позивач зазначає, що з метою зняття арешту з її майна вона звернулася до відповідача, проте отримала лист в якому відповідач зазначив, що на виконанні у відділі не перебувають будь-які виконавчі провадження де вона є боржником. Оскільки, наявність обтяження на нерухоме майно позбавляє її конституційного права вільно розпоряджатися власним майном, вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд: припинити дію заборони відчуження нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, яка знаходиться по [ADDRESS] , накладену постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 310297 від 06 серпня 2010 року Фастівського ВДВС МРУЮ. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2021 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася. Між тим, на електронну адресу суду направила заяву, в якій просила суд розглядати справу без її присутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію подав клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі державного виконавця та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, позивачу по справі на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1000 га з кадастровим номером 3211200000:01:002:0123, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 290461201 від 15 грудня 2021 року, на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , постановою АА № 310297 від 06.08.2010 ВДВС Фастівського МРУЮ накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. Вказаний арешт нерухомого майна зареєстровано 06.08.2010 за № 10117140 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр». З листа Фастівського міськрайонного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 192827-75121 від 08 грудня 2021 року, вбачається, що згідно даних АСВП станом на 08 грудня 2021 року на виконанні у відділі не перебувають будь-яких виконавчих провадженнь де стороною є [PERSON] . Відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, у зв`язку із чим архів за 2015 рік знищено. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved