Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

28 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 серпня 1987 року на підставі рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради народних депутатів № 220 від 12 серпня 1987 року видано ордер № 000399 про право на заняття громадянкою [PERSON] із сім`єю з 3 осіб квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,52 кв.м, що складається з 2 кімнат. Відповідно до довідки № 39186 від 08 вересня 2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач є сином [PERSON] та, відповідно, онуком [PERSON] . Бабуся [PERSON] померла [INFO] . Позивач постійно проживав у згаданій квартирі з мамою та бабусею, яка нещодавно померла. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані у квартирі, є, відповідно, тіткою позивача та його двоюрідною сестрою. Відповідачі вже більше 20 років та на даний час не проживають у квартирі, а останні 8 років проживають за кордоном у Федеративній республіці Німеччина, в Україну не приїжджають. У зв`язку зі смертю бабусі у позивача виникла необхідність у переоформленні договору найму і в майбутньому приватизації даної квартири. Позивач бажає скористатися правом на безкоштовну приватизацію квартири, однак не має такої можливості, оскільки відповідачі проживають за кордоном і не дають згоди на переоформлення договору найму. Відповідачі в спірній квартирі не проживають, житловим приміщенням не цікавляться, особистих речей відповідачів у квартирі немає. Позивач оплачує житлово-комунальні послуги, але у зв`язку із тим, що у квартирі зареєстровані відповідачі, він не має можливості отримати субсидію та вільно володіти житловим приміщенням, що порушує його право власності на житло. За таких обставин позивач просить визнати відповідачів особами, які втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, проте представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від відповідачів не надходив відзив на позов, а також жодні інші заяви або клопотання. З урахуванням положень статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи, про що 01 червня 2022 року прийнята відповідна ухвала. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 1987 року видано ордер № 000399 на квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,52 кв.м, на ім`я [PERSON] та членів сім`ї: [PERSON] , доньки, та [PERSON] , доньки (а.с.9). Відповідно до довідки № 39186 від 08 вересня 2021 року про зареєстрованих у житловому приміщення осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.12). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 жовтня 1993 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.13). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 01 вересня 2021 року, дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] (а.с.14). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 серпня 2021 року (а.с.15). 24 вересня 2021 року мешканцями житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складено акт про непроживання за місцем реєстрації, згідно якого [PERSON] та її дочка [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , не проживають за місцем реєстрації більше 20 років (а.с.16). Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради видано інформаційну картку надання дозволу на переоформлення договору найму (а.с.17). Позивачем здійснюється оплата комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] (а.с.18-20). Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частина перша статті 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності з положеннями статті 107 Житлового кодексу України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачів перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають більше шести місяців, залишили її добровільно та переїхали проживати в інше місце, житлом не цікавляться, витрат по утриманню житла не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняли. Представник позивача заперечив наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами стосовно обставин права користування спірним житлом. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову, тим самим не оспорюють наявних підстав для задоволення позову. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідачів має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідачів поважними відсутні, тому відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати особами, які втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 71, 72, 107 Житлового кодексу України,

Outcome: approved