Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з первісним позовом про розтання шлюбу в обґрунтування якого посилається на наступне. З відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі, який зареєстрований 13.02.2007 року виконкомом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №04. Сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюб розпасся через постійні сварки які влаштовував чоловік та образливо до неї ставився, принижував у присутності сина, що негативно вплинуло на її здоров`я. Наразі не підтримують шлюбних відносин, збереження шлюбу є недоцільним у зв`язку з чим просить суд його розірвати. Справу було призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем подано до суду зустрічний позов про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого посилався на те, що на протязі останніх восьми років життя його дружина [PERSON] постійно була на заробітках за кордоном та рідко приїжджала додому, наразі також перебуває за кордоном, у зв`язку з чим забезпеченням утримання, виховання, навчання і піклуванням за сином здійснював він особисто. Водночас не заперечує, що [PERSON] також брала активну участь у вихованні та утриманні дитини, постійно тримали зв`язок із сином по мобільній та інтернет мережі, підтримувала матеріально, а отже спір щодо участі у вихованні дитини та визначення її місця проживання між сторонами відсутній. Просить суд одночасно з розірванням шлюбу вирішити питання щодо визначення місця проживання сина, а саме залишити [PERSON] , [INFO] , проживати з батьком [PERSON] . Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області суду від 31.05.2022 року було об`єднано розгляд зустрічного позову з первісним позовом в одне провадження та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд підготовчого судового засідання на 31.05.2022 року на 16:00 год. Представник первісного позивача Городінка Ф.В. (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] подав заяву від імені [PERSON] у якій просив суд розглянути справу у їхній відсутності, підтримав вимоги первісного позову та просив суд розірвати укладений сторонами шлюб. Також не заперечував щодо задоволення зустрічного позову у повному обсязі про залишення проживання дитини з батьком оскільки спір відносно місця проживання дитини між сторонами відсутній. Представник відповідача [PERSON] (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] також подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача, також вказав що не заперечує проти задоволення первісного позову про розірвання шлюбу та просив суд задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи визнання сторонами заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення судового рішення на стадії підготовчого судового засідання. У відповідності до ч.1 ст. 223, ч.2 ст.247 ЦПК України справу було розглянуто у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів без фіксації судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, всебічно та повноцінно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13.02.2007 року виконкомом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №04. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони та їхній син зареєстровані за адресою [ADDRESS] . З обставин викладених у позовній заяві, які представником відповідача [PERSON] за первісним позовом визнаються, судом встановлено, що сторони довгий період часу шлюбних стосунків не підтримують, не пов`язані спільним побутом, шлюб існує формально та реєстрація такого суперечить їх інтересам. З обставин викладених у позовній заяві, які представником відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом визнаються, судом встановлено, що [PERSON] на протязі багатьох років проживає та працює за кордоном, дитина [PERSON] по даний період часу постійно проживала з батьком [PERSON] та росла в почуттях любові і достатку, спору між батьками щодо участі в утриманні на вихованні немає. Водночас [PERSON] також брала активну участь у вихованні та утриманні дитини, підтримувала матеріально, не заперечувала обставини в частині що дитина проживає з батьком, а отже суд дійшов висновку про відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини. Даючи законну оцінку доказам первісного позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Частиною 3 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість та може мати наслідки, встановлені законом ( ч.4 ст.56 СК України ). Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд дійшов висновку, що збереження сім`ї неможливе, відповідач за первісним позовом [PERSON] не заперечував щодо задоволення позову, реєстрація шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом розірвання шлюбу. Даючи законну оцінку доказам зустрічного позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 161 СК України, за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021, та окрім цього визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголошує на тому, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини. Враховуючи відсутність між сторонами спору щодо визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову про залишення місця проживання дитини з батьком, що відповідатиме найкращим інтересами дитини і сторін. Водночас суд констатує, що у разі наявності між сторонами спору щодо визначення місця проживання сина [PERSON] , вони не позбавлені права звернутися до органу опіки та піклування чи суду з питанням про визначення місця проживання дитини. На підставі ст.ст.55-56, 104-105, 110, 112, 161, СК України та

Outcome: approved