Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

У лютому\~2022\~року до\~суду звернулася\~ [PERSON] \~з позовом\~до акціонерного\~товариства «АЛЬФА-БАНК»,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Наталія\~Станіславівна,\~приватний виконавець\~Гречин Наталія\~Володимирівна про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованості у розмірі 19735,84 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 32376 від 24.09.2020 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною з порушенням встановленої процедури, а також, що вимоги стягувача є неправомірними, тому даний виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» в судове засідання будучи належним чином повідомленим не з`явився, направив до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі. У разі задоволення позовних вимог повністю або частково просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу за недоведеністю або зменшити їх розмір. Просив провести розгляд за відсутності представника відповідача. Треті особи: приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Наталія\~Станіславівна,\~приватний виконавець\~Гречин Наталія\~Володимирівнав судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним виконавцем Гречин Н.В. відкрито виконавче провадження № 63912340 від 14.12.2020 року про стягнення на користь відповідача, Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» коштів у сумі 19735,84 грн. Видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.03.2021 року. Як зазначено у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 23.03.2021 року, виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 32376 від 24.09.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, згідно якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «АЛЬФА-БАНК» заборгованість у сумі 19735,84 грн. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 і підтриманої Верховним Судом у постанові від 26.11.2018 у справі № 207/3365/16, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (редакція від 16.01.2020 р., що була чинна на час вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги в тому числі і не дотриманням принципу безспірності. Зазначена у виконавчому написі заборгованість у розмірі 19735,84 грн. не є безспірною. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Тобто при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано йому документи зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Перелік було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно з правовими нормами якого, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для отримання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Але, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 дану постанову Кабінету Міністрів України було визнано незаконною та нечинною. Таким чином, з 22.02.2017 р. нотаріуси не можуть застосовувати норми розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, лише на нотаріально посвідчених договорах, що передбачено нормами розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами». Також суд звертає увагу на існуючу судову практику, наприклад, постанову Полтавського апеляційного суду від 16.10.2019 у справі № 551/496/19, прийняту за схожих обставин справи. Відповідно до ч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved