Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" звернулося до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 15.08.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2009188146, за умовами якого відповідачці було надано кредит в сумі 54\~439 грн. 47 коп. із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних, який вона мала повернути Банку не пізніше 15.08.2019 року. 13.06.2016 року між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" укладено договір факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2009188146 від 15.08.2014 року в сумі 70\~810 грн. 49 коп. В подальшому 29.01.2019 року між ТОВ "ФК Довіра та Гарантія" та ТОВ "ФК "Прайм Альянс" укладено договір факторингу № 29/01/19-2, за умовами якого ТОВ "ФК "Прайм Альянс" набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором № 2009188146 від 15.08.2014 року. У зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язань по поверненню кредитних коштів утворилася заборгованість в розмірі 47 211 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в межах трирічного терміну з 15.04.2016 року по 15.08.2019 року 37 201 грн. 37 коп. (основна сума кредиту (тіло) 37 194 грн. 81 коп. та відсотки за користування кредитом 6 грн. 56 коп.), а також з урахуванням індексу інфляції та 3% відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦПК України за період з 29.01.2019 року по 13.12.2021 року 9 896 грн. 35 коп. Ухвалою суду від 11.03.2022 року після усунення недоліків позовної заяви позов прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Ухвалою суду від 13.04.2022 року за клопотанням відповідачки розгляд справи було відкладено для подачі відзиву на позов. Відповідачка подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Зазначила, що вона не укладала договорів з ТОВ "ФК "Прайм Альянс", не отримувала жодних повідомлень про відступлення права вимоги за кредитним договором, вимоги про досудове врегулювання спору; не знала про наявність боргу та не вносила платежів на користь позивача для погашення боргу за кредитом. Кошти на користь ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" з неї стягувались в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, який було скасовано з підстав порушення нотаріусом законодавства. Відповідачкою заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, оскільки право вимоги про стягнення боргу за кредитом настало після несплати чергового місячного платежу, тобто з вересня 2014 року. Ухвалою суду від 10.05.2022 року розгляд справи відкладено для надання представнику позивача часу для подачі відповіді на відзив. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вона спростовує пояснення відповідачки з посиланням на те, що ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" є новим кредитором у зобов`язані за кредитним договором № 2009188146 від 15.08.2014 року, до якого перейшло право вимоги до [PERSON] на підставі договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року. Товариством направлено на адресу відповідачки вимогу про погашення кредитної заборгованості, про що надано докази до позову, проте відповідачка умисно могла не отримувати кореспонденцію і ухилятися від сплати заборгованості. Доводи відповідачки щодо пропуску строку позовної давності є хибними, оскільки перебіг позовної давності у разі направлення вимоги про дострокове поверненні кредитних коштів переривається і починається обчислюватись з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання умов. Також, оскільки відповідачка мала заборгованість нотаріусом було вчинено виконавчий напис та стягнуто з [PERSON] кошти в рахунок погашення кредиту. Відповідачка заперечень проти відповіді на відзив не надала. Надала заяву, в якій просила розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві, а також застосувати строк позовної давності. Станом на день розгляду справи сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 15.08.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2009188146, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 54 439 грн. 47 коп., з яких 48\~390 грн. 64 коп. на споживчі цілі, із нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% річних. Строк дії кредиту 60 місяців з 15.08.2014 року по 15.08.2019 року. Згідно з умовами, визначеним пунктом 1.1. договору, за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку проценти за процентною ставкою в розмірі 0,01% річних. Сторони договору погодили, що сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначеному в графіку платежів (пункт 1.4.2.) Відповідно до пункту 1.4.3. договору проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються щомісяця одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної пунктом 1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений у графіку платежів. Для розрахунку використовується база виходячи з 365 днів у році. Проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, на фактичну суму непогашених кредитних коштів за фактичний час користування такими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.4.4. договору також передбачено, що за управління кредитом позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми кредиту і процентів, сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів, що є невід`ємною частиною даного договору. Графік платежів є додатком № 1 та невід`ємною частиною даного договору та розраховується з урахуванням розміру та строку кредиту, процентної ставки за користування кредитом, розміру щомісячної комісії та пільгового періоду. Розмір щомісячних платежів зазначається у графіку платежів та визначається за формулою ануїтет них платежів (пункт 1.4.6. договору). Відповідно до пункту 1.5. договору за порушення позичальником строків або суми сплати щомісячного платежу з дня, наступного за датою платежу, визначеною графіком платежів, позичальник сплачує штраф за кожен факт порушення в розмірі 25 грн. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Правилами кредитування, погоджується з ними та зобов`язується належно та неухильно виконувати свої обов`язки, визначені пунктом 3.10 договору. Відповідачка не оспорює факту укладення договору з ПАТ "ОТП Банк". Згідно пункту 3.3. Договору Банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/чи Угодою третій особі. Згідно договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 року, укладеного між ПАТ "ОТП Банк" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія", ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" набуло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором в розмірі 70\~810 грн. 49 коп. В подальшому, відповідно до договору факторингу № 29/01/19-2, укладеному 29.01.2019 року між ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" і ТОВ "ФК "Прайм Альянс", до позивача перейшло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 529 ч.1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні. Враховуючи зазначене ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 2009188146 від 15.08.2014 року, а тому доводи відповідачки щодо укладання будь-яких договорів з товариством не заслуговують на увагу, оскільки має місце перехід права вимоги кредитора у зобов`язанні. Законодавством не встановлено підстав недійсності договору щодо відступлення права вимоги у разі передачі вимоги за зобов`язанням, із розміром якого сторона не погоджується, або якщо окремі складові такої заборгованості нараховані безпідставно. Обставини, пов`язані з фактичним виконанням чи невиконанням, чи частковим виконанням зобов`язань за відповідним договором не визначаються нормами матеріального права як підстава для визнання недійсним правочину щодо відступлення права вимоги за такими договорами (договору цесії). Питання про належне чи неналежне виконання сторонами зобов`язань за договором кредиту, право вимоги за яким передавалося за оспорюваним договором, підлягає дослідженню у межах спору про стягнення заборгованості та не впливає на правомірність та дійсність договору про відступлення права вимоги. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.10.2018 року у справі № 914/2567/17, у постанові від 19.11.2019 року у справі № 924/1014/18, у постанові від 28.01.2020 року у справі № 924/1208/18. З Витягу реєстру Боржників (Додаток № 1 до договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року) ТОВ "ФК "Прайм Альянс" заборгованість [PERSON] за договором становить 70\~810 грн. 49 коп., яка складається з тіла кредиту 52\~643 грн. 87 коп. та нарахованих відсотків 18\~166 грн. 62 коп. З метою належного виконання зобов`язання 18.02.2019 року ТОВ "ФК "Прайм Альянс" направило відповідачці вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 року. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано вимогу про погашення кредитної заборгованості від 18.02.2019 року, а також опис вкладення поштового відправлення на ім`я [PERSON] від 28.02.2019 року і список згрупованих поштових відправлень Укрпошта стандарт з описом вкладень № 16029-2-1832-114 від 28.02.2019 року. Однак, доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала та була обізнана про необхідність погашення кредитної заборгованості новому кредитору, суду не надано. Відповідачка повідомлень не отримувала, жодних листів та претензій щодо несплати боргу їй не надходило. Докази належного отримання відповідачкою письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором в матеріалах справи відсутні. Список згрупованих поштових відправлень від 28.02.2019 року жодним чином не підтверджує, що відповідачка отримала зазначені вимоги. Крім того, з опису вкладення, списку згрупованих поштових відправлень та самої вимоги вбачається, що вимога направлялася відповідачці без зазначення поштової адреси (вулиці) адресата, що унеможливлювало отримання таких документів. Також суд звертає увагу, що новий кредитор навіть не спромігся перевірити особу позичальника та встановити її дійсне місце проживання, оскільки [PERSON] змінила прізвище та з 26.06.2019 року переїхала за іншою адресою. Позивачу була відома така інформація на момент подачі наданого позову, однак позивач зазначив неактуальні відомості про особу відповідачки. Таким чином, відповідачка не виконала вимогу щодо сплати заборгованості за договором через необізнаність переходу права вимоги новому кредитору. 24.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. було вчинено виконавчий напис № 2578 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" заборгованості за період з 29.01.2019 року по 28.02.2020 року за кредитним договором № 2009188146 від 15.08.2014 року, укладеним з ПАТ "ОТП Банк" з [PERSON] в сумі 70\~810 грн. 49 коп., з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 52\~643 грн. 87 коп.; заборгованість за відсотками 18\~166 грн. 87 коп. 22.06.2021 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області за результатами розгляду справи № 484/1291/21 позов [PERSON] до ТОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" було задоволено, визнано виконавчий напис нотаріуса № 2578 від 24.03.2022 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки встановлено, що напис було вчинено з порушенням законодавства, а зазначена у виконавчому написі сума боргу не є безспірною. Рішення не оспорювалось відповідачем і набрало законної сили 27.07.2021 року. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач просить стягнути суму в розмірі 47\~211 грн. 41 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в межах трирічного терміну з 15.04.2016 року по 15.08.2019 року 37\~201 грн. 37 коп. (основна сума кредиту (тіло) 37\~194 грн. 81 коп. та відсотки за користування кредитом 6 грн. 56 коп.), а також з урахуванням індексу інфляції та 3% відсотків річних відповідно до ст. 625 ЦПК України за період з 29.01.2019 року по 13.12.2021 року 9\~896 грн. 35 коп. Відповідачкою заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність та відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Відповідно до ст. 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням заборгованості (пункт 1.4.2 договору). За таких обставин, оскільки умовами кредитного договору повернення кредиту передбачено щомісячними платежами, кожний з яких є самостійним зобов`язанням, відповідно строк позовної давності обчислюється окремо за кожним таким платежем. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Аналогічна позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18). Тобто, в договорі зазначено, що кредит повертається щомісячно. В такому випадку, позовна давність у три роки встановлюється окремо до кожного невиконання щомісячного платежу. Тому в даному випадку позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки за умовами кредитного договору [PERSON] мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати відсотків в порядку та у строки, зазначені в графіку погашення до договору (додаток № 1) впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу, а тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Із наданих позивачем документів суд не взмозі встановити, з якого часу відповідачка припинила виконувати зобов`язання за договором; дійсний розмір заборгованості та його складові, оскільки обґрунтованого розрахунку та виписки з особового рахунку відповідачки позивачем не надано. Згідно витягів з реєстру боржників - додатку 1 до договору факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року вбачається, що боржник [PERSON] має 1564 день прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором № 2009188146 від 15.08.2014 року. Кількість днів прострочення становить понад 3 роки. Статтею 261 ЦК України передбачено не лише можливість, а і обов`язок особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Відповідно до приписів ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. При цьому, за змістом ст. 261 ЦК України законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права. Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив. Позивач укладаючи договір факторингу № 29/01/19-2 від 29.01.2019 року ознайомлювався із кредитною справою відповідачки (кредитним договором, із сумою заборгованості, розрахунком заборгованості з відображеними щомісячними платежами, попереднім договором факторингу), тобто був обізнаний з фактичними обставинами кредитної справи відповідачки. Суд вважає, що при укладенні договору факторингу позивачу було відомо про строк прострочення виконання зобов`язань та можливий ризик застосування позовної давності. Строк перебігу позовної давності не зупинявся та не переривався. За правилом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні відповідно до ст. 262 ЦК України не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Позивач, посилаючись на практику Верховного Суду України стверджує, що перебіг позовної давності при достроковому поверненні кредитних коштів переривається і починається обчислюватись з наступного дня зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевого строку виконання умов, тобто позовна давність за договором має обчислюватися з 19.03.2019 року. ТОВ "ФК "Прайм Альянс" вважає, що строк виконання зобов`язання за кредитним договором було змінено шляхом направлення вимоги 18.02.2019 року в межах дії договору. Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки відповідачці надсилалася вимога про погашення заборгованості, а не про дострокове виконання зобов`язань (дострокове погашення боргу), тому строк позовної давності не переривався і не обчислювався понову. Стосовно тверджень ТОВ "ФК "Прайм Альянс", що відповідачка сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором суд зазначає, що такі виплати були стягнуті з відповідачки в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в судовому порядку був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Частиною четвертою ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed