Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 20.12.2021 року з позовною заявою звернувся представник Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, інфляційних нарахувань, та трьох відсотків річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач [PERSON] використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Між позивачем та відповідачем були наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] за вищевказаною адресою. Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] за розрахунковий період з січня 2019 року по квітень 2021 року боржником спожито електроенергії в кількості 12821 кВ/г на суму 19667,28 грн. За вказаний розрахунковий період була проведена оплата у розмірі 6461,87 грн. Таким чином виникла заборгованість у розмірі 13205,41 грн. У зв`язку з несплатою за спожиту електричну енергію, у відповідача виникла заборгованість, що стало підставою для звернення з позовною заявою до суду, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 13205,41 грн., інфляційні витрати у розмірі 744,13 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1803,01 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 04 січня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся належним чином, причин не явки не повідомив. Відзиву чи письмових заперечень від відповідача до суду не надходило. Ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви отримав, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. У судове засідання призначене на 01 червня 2022 року відповідач не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, рекомендоване поштове повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» постачає електричну енергію за адресою: [ADDRESS] . Як зазначив в позовній заяві позивач, споживачем електричної енергії за вказаною адресою є [PERSON] , який використовує електричну енергію для власних потреб та здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам), у передбачені терміни, відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Факт того, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , відповідачем не оспорюється. Доказів протилежного та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками станом на момент виникнення спірних правовідносин врегульовані, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», «Привалами роздрібного ринку, електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №312,та Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Відповідно до п.1.2.5 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Між АТ «ДТЕК Одеські електромережі», виступаючим як постачальник та боржником [PERSON] , виступаючим як споживач електричної енергії були наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . У даному випадку заявник постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію. У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, що відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року в справі № 216/5756/15-ц. Відповідно до пункту 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за спожиту електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Пунктом 4.12 ПРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, Закон України «Про ринок електричної енергії» регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної енергії за нормами якого, постачання електричної енергії - це продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії, а споживачі енергії - це фізичні особи, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за спожиту електричну енергію за особовим рахунком № [NUMBER] за розрахунковий період з період з січня 2019 року по квітень 2021 року боржником спожито електроенергії в кількості 12821 кВ/г на суму 19667,28 грн. За вказаний розрахунковий період була проведена оплата у розмірі 6461,87 грн. Таким чином виникла заборгованість у розмірі 13205,41 грн. У зв`язку з несплатою за електричну енергію за вказаний розрахунковий період, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 13205,41 грн. Будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості, доказів спростування наявності заборгованості відповідачем до суду надано не було. Щодо заявлених стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач грошове зобов`язання належним чином не виконує, то за період з з січня 2019 року по квітень 2021 року боржнику було нараховано у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційні витрати у розмірі 1803,01 грн. та за весь період прострочення 3% річних у розмірі 744,13 грн. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за електричну енергію не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в повному обсязі. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість за спожиту електричну енергію - 13205,41 грн., нарахування 3% річних за спожиту електричну енергію - 1803,01 грн. та інфляційні нарахування у розмірі - 744,13 грн. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved