Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у квітні місяці на адресу його роботодавця надійшла постанова про звернення стягнення на його дохід від 19 жовтня 2018 року, що винесена приватним виконавцем. Підставою для його відкриття став виконавчий напис №8517 від 24 вересня 2018 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, яким було запропоновано звернути стягнення на позивача за кредитним договором від 20 листопада 2013 року №26255019352468, укладеним з Акціонерним товариством «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Стягнення заборгованості проводилось за період з 19 вересня 2017 року по 19\~вересня 2018 року в розмірі 14621 грн. 38 коп. втому числі: прострочена суми заборгованості за сумою кредиту розміром 6382 грн. 46 коп., прострочена заборгованість за комісією 30 грн. 00 коп.; прострочена заборгованість за процентами розміром 7803 грн. 45 коп., строкова заборгованість за сумою кредиту в розмірі 91 грн. 61 коп.; строкова заборгованість за процентами в розмірі 313 грн. 86 коп., за вчинення виконавчого напису стягнуто 430 грн. 00 коп., в цілому сума стягнення складає 15051 грн. 38 коп. З вказаних документів позивач дізнався, про існування виконавчого напису яким з нього стягнуто заборгованість. Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на його думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року в порядку забезпечення позову [PERSON] до АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни вчиненого 24\~вересня 2018 року, що зареєстрований в реєстрі за №8517 про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 15051 грн. 38 коп. (а.с. 100-101). Позивач в підготовче засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце підготовчого засідання належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав суду заяву, згідно якої просив проводити судовий розгляд у його відсутність, позов підтримав. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, про час та місце підготовчого засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили, надали суду заяву, згідно якої позов визнали та неоспорювали обставин справи. Суд дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису вчиненого 24 вересня 2018 року приватним нотаріусом Хара Наталією Станіславівною, приватний нотаріус пропонує стягнути грошові кошти у сумі 15051 грн. 38 коп. з [PERSON] , які є боргом за кредитним договором №26255019352468 від 20 листопада 2013 року, укладеним між ним та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ». Стягнення заборгованості проводиться за період з 19 вересня 2017 року по 19 вересня 2018 року, і складається з: простроченої суми заборгованості за сумою кредиту розміром 6382 грн. 46 коп., простроченої заборгованості за комісією 30 грн. 00 коп.; простроченої заборгованості за процентами розміром 7803 грн. 45 коп., строкової заборгованості за сумою кредиту в розмірі 91 грн. 61 коп.; строкової заборгованості за процентами в розмірі 313 грн. 86 коп., за вчинення виконавчого напису стягнуто 430 грн. 00 коп. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі № 8517 (а.с. 55). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 10 жовтня 2018 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяни Леонідівни, відкрито виконавче провадження № 57395447 по виконанню виконавчого напису № 8517 виданого 24 вересня 2018 року (а.с.\~58). Сторони не оспорювали, що згідно договору №26255019352468 від 20 листопада 2013 року укладеного між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] договір нотаріально не посвідчувався. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається зі ст. 89 Закону України «Про нотаріат» - у виконавчому написі повинні зазначатися, зокрема суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» Постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 24 вересня 2018 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором укладеним між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] 20 листопада 2013 року. У зв`язку з чим, суд вважає, що доводи позивача, про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Хара Н.С. на підставі договору укладеного між АТ\~«БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] 20 листопада 2013 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що договір між сторонами нотаріально не посвідчувався. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено суду про порушення законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50 % судового збору, який він сплатив при поданні позову до суду, за розгляд заяви про забезпечення позову, а також повну суму судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 26, 27, 70). Що стосується вимог позивача про стягнення в якості судових витрат, витрати пов`язані з направленням поштової кореспонденції, а саме листів приватному виконавцю, а також комісії банку сплаченої позивачем при сплаті судового збору, то суд зауважує, що вказані витрати стягненню на користь позивача не підлягають, оскільки у відповідність до ст. 133 ЦПК України, не відносяться до судових витрат. Стосовно заходів забезпечення позову, то враховуючи, що суд задовольняє позов позивача, клопотань про скасування заходів забезпечення позову учасниками справи не подано, тому у відповідність до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 23 березня 2022 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved