Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

29.11.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов [PERSON] до Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа - Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. 17.03.2022 засобами поштового зв`язку позивач направив до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі, оскільки в рішенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2021 року не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1120 га., цільове призначення якої - будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої за адресою: [ADDRESS] , а саме - кадастровий номер 3220489500:02:021:0834. 08.06.2022 року сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 27.04.2022 року на адресу суду представником третьої особи - Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області направлено клопотання про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі їхнього представника при розгляді справи покладаються на розсуд суду. 10.05.2022 року засобами поштового зв`язку на адресу суду позивач направила заяву про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами у справі, просила заяву задовольнити (а.с.133, 136). Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Згідно з приписами п.2 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати. Дослідивши матеріали цивільної справи №357/8149/21, у тому числі зміст рішення суду від 29.11.2021 року, суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки без зазначення у резолютивній частині рішення повного найменування майна - земельної ділянки, позивач позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на неї. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заяви про винесення додаткового рішення, у зв`язку з чим, вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved