Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

позивач звернулася до Середино-Будського районного суду Сумської області з позовом до відповідача про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу. На обґрунтування\~позову\~зазначає,\~що 07.05.2018 між відповідачем та ПАТ "Державний ощадний банк України" укладено кредитний договір №195-074, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 50000,00 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 06.05.2021. Випадок невиконання позичальником своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом застрахований за договором добровільного страхування кредитів №18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеним між АТ "Ощадбанк" та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останнє приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити АТ "Ощадбанк" страхове відшкодування. Страховим випадком за договором страхування є факт первинного виникнення збитків у страхувальника АТ "Ощадбанк" внаслідок невиконання/часткового невиконання позивальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. З 28.05.2019 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 28778,04 грн, з яких: по тілу кредиту 27087,32 грн, проценти за користування кредитом - 1690,72 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ "Ощадбанк", ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями №7146 від 16.08.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ "Ощадбанк" страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 28778,04 грн. Тобто, до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги від 20.05.2021. Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 28778,04 гривень. Відтак просить позов задовольнити, стягнути на користь ФОП [PERSON] вказану заборгованість та судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді Середино-Будського районного суду Сумської області Ситайла О.І. від 27 січня 2022 справу за позовом фізичної особи-підприємця\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~відшкодування фактичних\~витрат в\~порядку регресупередано за підсудністю на розгляд до Яворівського районного суду Львівської області. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. За загальним правилом частини першої\~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі\~ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5\~ст.268 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 31.05.2022, є дата складення повного судового рішення\~06.06.2022. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р). Отже, позивачу як кредитору належить право вимоги до відповідача в межах ліміту страхового відшкодування. Позивач вільно, на власний розсуд може обирати спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.04.2018р. по справі № 910/9030/17. Згідно кредитного договору №195-074 від 07.05.2018 ПАТ "Ощадбанк" надав [PERSON] кредит сумі 50000,00 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,99 % річних, з кінцевим терміном повернення до 06.05.2021. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01 грудня 2018 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», останній приймає на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, виплатити банку страхове відшкодування. Страховим випадком за цим договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ Ощадбанк внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин. З 28.05.2019 відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 28778,04 грн, з яких: по тіло кредиту 27087,32 грн, проценти за користування кредитом - 1690,72 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом понад 60 календарних днів настав страховий випадок. За результатами розгляду заяви про настання страхового випадку, яку отримано від АТ Ощадбанк, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» складено страховий акт № Сум1001807.19-1 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Платіжними дорученнями №7146 від 16.08.2019 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» виплатило АТ Ощадбанк страхове відшкодування по зобов`язанням відповідача в сумі 28778,04 грн. Тобто до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» перейшло право вимоги до відповідача на виплачену суму. Між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги від 20.05.2021. Відповідно до даного договору позивач набула права вимоги до відповідача на стягнення з нього в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 28778,04 гривень. Таким чином, судом було встановлено, що ФОП [PERSON] виконала своє зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування у повному обсязі, у строки та у відповідності до норм закону. Згідно ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Щодо відступлення права вимоги по кредитному договору та для можливості погашення боргу, відповідач повідомлявся позивачем про необхідність виконання своїх зобов`язань, про що свідчить претензія (повідомлення) №10018.07.19 від 07.06.2021. Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). На підставі статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, відповідно до договору від 20.05.2021 позивачка має право вимоги до відповідача про відшкодування заподіяних збитків на суму 28778,04 грн, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат у порядку регресу підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 908 грн, що стверджується платіжним дорученням №403 від 08.12.2021. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved