Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

У жовтні 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 4 932,87 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 16.10.2018 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольцваген», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно з постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2018 [PERSON] було визнано винною в скоєнні вищезазначеної ДТП. Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 06-TR/AM-0006121074 від 16.07.2018 ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило власнику пошкодженого автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 8500,00 грн. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена згідно з полісом № АM/006512960 в ПАТ СК «УСГ», ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернулося до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації. ПАТ СК «УСГ» 22.11.2019 було сплачено на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» 3 567,13 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. Розмір відшкодування ПАТ «СК «УСГ» було зменшено на суму коефіцієнту фізичного зносу відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Тобто, ПАТ «СК «УСГ» належним чином виконало своi зобов`язання передбачені полісом та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, залишилося 4 932,87 грн. невідшкодованого страхового відшкодування. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 листопада 2021 року матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд Деснянського районного суду міста Києва за територіальної підсудністю. У позовній заяві позивач вказав місце проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . На запит суду з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області отримана інформація про те, що відповідач [PERSON] по місту Києву та Київській області зареєстрованою не значиться. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2022 року прийнято до розгляду справу № 755/19000/21 за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 31 травня 2022 року. При цьому, оскільки іншого місця реєстрації проживання відповідача не встановлено, суд ухвалив викликати відповідача у справі до суду шляхом направлення судової повістки, надісланої на останню відому адресу місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання 31.05.2022 сторони не з`явилися. Відповідач до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його останнього відомого місця проживання, а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06-TR/AM-0006121074 (застрахований транспортний засіб - «TOYOTA CAMRY» д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до умов вказаного Договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15.11.2018 у справі № 754/14889/18 встановлено, що 16.10.2018 о 08 год. 20 хв. в м. Києві по вул. Попудренка, 65 Т, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN POLO», д.н.з. [NUMBER] , не дотрималась безпечної дистанції та безпечного інтервалу, здійснила зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій [PERSON] порушила вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Також вищевказаною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] , водій автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування від 17.10.2018. Згідно з Калькуляцією на ремонт автомобіля, додаток до рахунку № 11 від 20.02.2019 загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA CAMRY», д.н.з. [NUMBER] , склала 8 500,00 грн. На підставі страхового акту № СТ/18/0264 від 13.05.2019 позивач виплатив страхове відшкодування у загальному розмірі 8 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1111 від 22.05.2019. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була забезпечена згідно з полісом № АM/006512960 в ПАТ СК «УСГ». Позивач звернувся до ПАТ СК «УСГ» з регресною вимогою № 03/2704 від 02.08.2019, в якій просив здійснити виплату суми в розмірі виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, а саме 8 500,00 грн. ПАТ СК «УСГ» перерахувало на рахунок позивача регресну виплату у сумі 3 567,13 грн. згідно з платіжним дорученням від 22 листопада 2019 року № 28336. Позивач звернувся до відповідачки з регресною вимогою вих. № 03/65 від 13.01.2021, в якій просив здійснити виплату в сумі 4 932, 87 грн. (8 500,00 грн. - 3 567,13 грн.), однак відповідачка кошти не сплатила, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем та компенсація завданої шкоди позивачем постраждалій особі. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на те, що обґрунтованість позовних вимог доводиться наявними у справі доказами, а також, враховуючи, що позивачу не відшкодоване в повній мірі виплачене страхове відшкодування, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, до стягнення з [PERSON] на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в порядку регресу підлягає сума грошових коштів у загальному розмірі 4932,87 грн. Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved