Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

17 серпня 2021 року позивачка звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», ТОВ «ФК «ПОЗИКА», третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського МНО Пономарьова Д.В. на предмет визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про реєстрацію права власності. В обгрунтування своїх вимог, позивачка посилалась на те, що 22 січня 2021 року муж відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачці на праві власності та згідно договору іпотеки №841965/ФЛ-3 від 04.07.2008 передана в іпотеку ВАТ КБ «Надра» в якості забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №841965/ФЛ від 04.07.2008, укладеним між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра». Згідно договору про відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав вимоги за кредитними договорами ВАТ КБ «Надра», у тому числі за кредитним та іпотечним договорами укладеними з позивачкою. Між тим, при укладенні між відповідачами оскаржуваного договору купівлі-продажу були грубо порушені вимоги чинного законодавства та права позивачки, як власниці нерухомого майна, зокрема вона, як іпотекодавець, не була повідомлена про продаж предмета іпотеки, про спосіб звернення стягнення, встановлений ч. 2 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» та не отримувала вимоги про усунення порушень від нового кредитора та іпотекодержателя, внаслідок чого була позбавлена права протягом 30 днів з моменту такого повідомлення виконати свої зобов`язання за договором іпотеки. Крім того, при укладенні оскаржуваного договору не проводилась незалежна оцінка для встановлення ринкової вартості нерухомого майна, а ціна договору була самостійно встановлена відповідачами. Враховуючи, що зазначена квартира є місцем постійного проживання позивачки, іншого нерухомого майна у власності вона не має, про продаж нерухомого майна не була повідомлена та згоду на його відчуження не надавала, просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 22.01.2021 , укладений між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського МНО Пономарьової щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,7 кв.м. Д.В., судові витрати просить покласти на відповідачів (а.с. а.с.1-10). Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі, та на підставі ст. ст. 11, 19, 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.а.с. 34-35). 09 вересня 2021 року через канцелярію суду від позивачки надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивачка просить суд вжити заходи забезпечення її позовних вимог шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] . (а.с. а.с. 37-39). В підготовчому судовому засіданні 22 вересня 2021 року за участі позивачки та представника відповідача ТОВ «ФК «ПОЗИКА» позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмолено, а судове засідання відкладено за клопотання представника відповідача (а.с. а.с.с 55-56). 23 жовтня 2021 року через канцелярію суду від представника відповідача ТОВ «ФК «Позика» надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві представник заперечував проти задоволення позовних вимог через їх необґрунтованість та не відповідність фактичним обставинам справи. Так, між позивачкою та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, в якості забезпечення виконання зобов`язань за яким між банком та позивачкою було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] . Умови укладеного кредитного договору систематично порушувались позивачкою та у передбачені договором строки виконані не були. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» неодноразово повідомляла позивчку про відступлення прав вимоги та необхідність усунення порушень, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Так, 18.09.2020 та 16.11.2020 було направлено на адресу реєстрації [PERSON] та на адресу предмета іпотеки Вимоги в про усунення порушень, в порядку ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Після закінчення 30 денного строку після направлення останньої вимоги, між ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір купівлі-продажу квартира [ADDRESS] та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності. Крім того, твердження позивача щодо відсутності незалежної оцінки вартості нерухомого майна є також хибним, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» оцінювачем [PERSON] була проведена оцінка нерухомого майна та згідно висновку від 19.01.2021 ринкова вартість квартири [ADDRESS] склала 422 889 грн. Відтак, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. а.с. 60-66). Також, 26 жовтня надійшов відзив від представника відповідача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» в якому представник просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі з підстав аналогічних викладеним представником ТОВ «ФК «Позика» у відзиві від 26.10.2021. Зазначив, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» були виконані належним чином всі вимоги, передбачені договором іпотеки та ЗУ «Про іпотеку» відтак підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним відсутні (а.с. а.с. 79-88). Підготовче судове засідання 28 жовтня 2021 року за участі представника позивача та представника відповідача ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було відкладено за клопотання представника позивача, приватному нотаріусу Київського МНО Пономарьовій Д.В. направлено ухвалу про витребування належним чином завіреної копії нотаріальної справи щодо вчинення та посвідчення оскаржуваного договору купівлі-продажу від 22.012021 (а.с. а.с. 122, 125). Підготовче судове засідання 25 листопада 2021 року за участі представника відповідача ТОВ «ФК «Позика» було відкладено за клопотанням представника позивача, подане останнім через канцелярію суду 22 листопада 2021 року (а.с.а.с.127, 129). В підготовчому судовому засіданні 22 грудня 2021 року за участі представника позивача та представника відповідача ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», проведеному в режимі відеоконференції, було закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.а.с. 141-148). Судові засідання 01 лютого 2022 року, 03 березня 2022 року, 07 квітня 2022 року та 11 травня 2022 року були відкладені у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (а.с. а.с. 165,169,173,177). 30 травня 2022 року у судовому засіданні було закінчено розгляд справи по суті та ухвалено рішення. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, 27 травня 2022 року через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, розгляд справи проводити за його відсутності. Представники відповідачів ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «Позика» в судове засідання в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В поданих через канцелярію суду відзивах від 26.10.2021 заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Встановлено, що 04 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №841965/ФЛ, відповідно до умов якого Банк надав кредит в розмірі 191 700,07 $, а позивачка зобов`язалась повернути кошти, а також сплатити відсотки та комісію за користування кредитом до 03 липня 2026 року (а.с. а.с. 89-93). В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04 липня 2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки №841965/ФЛ-3, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Пономарьовою Д.В. згідно якого з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, Позивальник передав, а Іпотекодержатель прийняв в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а. с. а. с. 94-97). В судовому засіданні встановлено, що 18 вересня 2020 року та 16 листопада 2020 року ТОВ «ФК «Позика» цінними листами з описами вкладень були направлені [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживання та за адресою предмета іпотеки Вимоги про усунення порушень, в порядку ст. 35 ЗУ «про Іпотеку», проте підтвердження про отримання зазначених вимог позивачкою матеріали справи не містять. Як вбачається з матеріалів справи, 29 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено Договір №GL3N216867, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., згідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло права вимоги до позичальників та заставодавців (іпотекодавців), поручителів. Разом з тим, всупереч положення ст. 24 ЗУ «Про іпотеку», на підтвердження факту набуття ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» прав Іпотекодержателя за договором іпотеки №841965/ФЛ-3 від 04 липня 2008 року, в матеріалах справи відсутня нотаріально посвідчена угода, укладена між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про відступлення права вимоги за іпотечним договором, а також відомості про державну реєстрацію такого відступлення. 22 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., згідно до умов якого ТОВ «ФК «Позика» набуло право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно до п.п. 4.1, 4.3 Договору Іпотеки право Іпотеки у Іпотекодержателя виникає з моменту нотаріального посвідчення договору іпотеки та припиняється виконанням забезпечених іпотекою Зобов`язань. Пунктами 5.1, 5.3 визначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані Іпотекодержателю, не відповідають дійсності. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: -рішення суду; -виконавчого напису нотаріуса; -домовленості сторін про передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; -права Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки буд-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «про Іпотеку». Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п. 5.3 цього Договору. Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч.1,3 ст. 3У «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 3У «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону ( ч.1-5 ст. 36 3У «Про іпотеку»). Правовими нормами ч.1-4 ст. 37 3У «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Згідно ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною першої статті 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. За змістом статті 18 Закону № 1952-IVперелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статті 37 ЗУ «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачкою Вимоги про усунення порушень, в порядку ст. 35 ЗУ «про Іпотеку» так само відсутні докази на підтвердження факту завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачкою такої Вимоги. Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 р. по справі № 127/8068/16-ц (провадження № 61-5164св18), аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Право іпотекодержателя на застосування застереження, передбаченого п. 5 Іпотечного договору не є абсолютним. Можливість його реалізації залежить від цілого ряду умов. На момент підписання Іпотечного договору, сторони не могли визначити істотні умови застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя з об`єктивних причин. Саме у зв`язку з цим, договором передбачено надсилання повідомлення, де, насамперед, має бути зазначено який саме позасудовий спосіб звернення стягнення обрано Іпотекодержателем, якими є строки добровільного виконання зобов`язання, за яку ціну буде звернено стягнення і т.п. Таке повідомлення й фактично є способом погодження істотних умов застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. У постанові Великої Палати верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №306/2053/16ц, провадження №14-22цс19, визначено, що позовні вимоги мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав є похідними від спору щодо права на майно, як передбачено у частині першій статті 19 ЦПК України. Оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис. Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності цього майна. Такий спір має приватноправовий характер. Також Велика палата у даної Постанові погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанції про те ціна набуття права власності на предмет іпотеки, на момент звернення стягнення, є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. У пункті 5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 22 січня 2021 року зазначено, що згідно висновку про вартість об`єкту незалежної оцінки, складеному 19 січня 2021 року ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» оцінювач [PERSON] вартість об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 422 889 грн. Разом з тим, зазначений висновок про вартість об`єкту незалежної оцінки в матеріалах справи відсутній, а також такий висновок не надано і представниками ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» під час розгляду справи. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи відсутність доказів отримання позивачкою Вимоги про усунення порушень, в порядку ст. 35 ЗУ «про Іпотеку» та факту завершення 30-денного строку з моменту отримання такої Вимоги, крім того, з огляду на відсутність в матеріалах справи висновку про вартість об`єкту незалежної оцінки нерухомого майна та доказів відступлення права вимоги та набуття ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» право Іпотекодержателя за договором іпотеки, суд приходить до висновку, що під час звернення стягнення на предмет іпотеки та укладення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з боку ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» не були виконані всі умови передбачені як договором Іпотеки від 04 липня 2008 року так і Законом України «Про іпотеку», відтак позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «ФК«ПОЗИКА» на користь [PERSON] судовий збір сплачений нею при поданні позовної заяви в розмірі 908 грн. з кожного з відповідвачів. На підставі викладеного і

Outcome: approved