Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

16.02.2022 [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2017 розірвано. У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що дитина проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Усі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Позивач зазначає, що прикладає всі свої зусилля та можливості для повноцінного розвитку сина, виявляє інтерес та повагу до його внутрішнього світу, надає доступ до культурних та інших духовних цінностей, забезпечує медичний огляд та лікування дитини. Також позивач офіційно працевлаштована та має фінансову можливість забезпечити найкращі умови для розвитку та виховання дитини. Крім цього, позивач вказує, що фінансовій підтримці сприяє і її теперішній чоловік [PERSON] , який також офіційно працевлаштований. Так само і мати позивача [PERSON] , яка проживає та працює за кордоном, здійснює матеріальну допомогу для забезпечення найкращих умов для онука. Позивач зазначає, що відповідач з сім`єю не проживає, покладених законом на батька обов`язків не виконує, не приймає педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, а також у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої станом на 01.01.2022 становить 144889,90 грн. При цьому у зв`язку з тим, що шлюб між сторонами розірваний, у позивача виникають труднощі з оформленням дозвільних документів для виїзду дитини за межі України, зокрема, для оздоровлення та відпочинку дитини. За таких підстав позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 24.03.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.04.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою від 20.04.2022, постановленою у підготовчому засіданні та занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.05.2022. 11.05.2022 судове засідання відкладене на 30.05.2022 у зв`язку з ненаданням органом опіки та піклування відповідного висновку. У судовому засіданні 30.05.2022 позивач [PERSON] та її представник адвокат Заводовська М.Л. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. Представник позивача пояснила, що після розлучення сторін між останніми виникали певні конфлікти щодо визначення місця проживання їхньої дитини, а тому позивач звернулась до суду з цим позовом. Позивач пояснила, що розуміє, що у разі задоволення позову, не повинна перешкоджати відповідачеві бачитись з дитиною та виконувати свої батьківські обов`язки. У судовому засіданні 30.05.2022 відповідач [PERSON] позов визнав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що погоджується, щоб їхній спільний з позивачем син проживав разом з матір`ю. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судове засідання 30.05.2022 уповноважений представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради не з`явився, подав до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі. Указане відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частина 1 ст. 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Суд встановив, що заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.05.2021 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був розірваний (а.с 8-9). У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.2014 (а.с. 10). Згідно з вимогами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частина 4 ст. 29 ЦК України визначає, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Так, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 (далі за текстом - Конвенція), визначено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї організації об`єднаних націй від 20.11.1959, Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справі «М.С. проти України» у рішенні від 11.07.2017 (заява № 2091/13) вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Так, з наданих суду доказів встановлено, що малолітня дитина сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Указане підтверджується копією довідки, що видана старостою села Ігровиця за вих. № 36 від 17.01.2022 (а.с. 12). Поряд з цим дитина [PERSON] проживає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Такі обставини підтверджуються копією довідки ДП «Фаворит-1» ПП «Дружба сервіс-житло 1» за вих. № 93 від 19.04.2022 (а.с. 53). Так, з копії витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93641267 від 03.08.2017 вбачається, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , яка є матір`ю теперішнього чоловіка позивача. Указане підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.03.2022 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.1997 (а.с. 48, 49, 50). Крім цього, з копії заяви [PERSON] від 13.04.2022 вбачається, що остання підтверджує те, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а також що за вказаною адресою проживають дитина [PERSON] та [PERSON] , а сама [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] у належному їй будинку (а.с. 55). Вказані вище обставини в сукупності свідчать про те, що малолітня дитина, яка проживає разом з позивачем, має необхідні та належні житлово-побутові умови для проживання. Також суд приймає до уваги копію характеристики з Тернопільської спеціалізованої школи І-ІІ ступенів № 17 імені В.Вихруща з поглибленим вивченням іноземних мов, зі змісту якої вбачається, що дитина [PERSON] позитивно характеризується за місцем навчання, а позивач бере активну участь у житті свого сина. У характеристиці також зазначено, що цивільний чоловік позивача [PERSON] теж приймає активну участь у вихованні хлопчика та останній вважає його своїм батьком. На противагу цьому [PERSON] не цікавиться шкільним життям сина та не відвідує навчальний заклад (а.с. 16). Крім цього, з наданих ТОВ «Агробізнес» довідок про доходи за вих. № 7 від 11.01.2022 та вих. № 283 від 18.04.2022 вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштована та працює на посаді оператора ПК з посадовим окладом 6700 грн, що дає підстави вважати, що позивач має змогу матеріально забезпечувати свою дитину (а.с. 14, 54). При цьому з характеристики ТОВ «Агробізнес» за вих. № 51 від 13.01.2022 вбачається, що [PERSON] працює на займаній посаді з 03.02.2021 та проявила себе старанним і відповідальним працівником (а.с. 15). Також з наданої ФОП [PERSON] довідки вбачається, що теперішній чоловік позивача - [PERSON] офіційно працевлаштований та працює на посаді сортувальника з посадовим окладом приблизно 6000 грн, що свідчить про те, що останній також має можливість допомагати позивачеві у матеріальному забезпеченні її сина (а.с. 18). При цьому з долучених позивачем фіскальних чеків вбачається, що остання отримує періодичні валютні перекази від своєї матері, яка працює за кордоном та допомагає матеріально забезпечувати онука (а.с. 20, 21, 22). Вказані вище обставини в сукупності свідчать про те, що позивач має матеріальну можливість створити дитині всі необхідні умови для її належного виховання і розвитку. На противагу цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та рішення щодо стягнення аліментів не виконує, що призвело до наявності заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , яка станом на 01.01.2022 становить 144889,90 грн. Указане підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам № 1423 від 14.01.2022 (а.с. 13). Також з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 412 від 04.05.2022, вбачається, що орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 68, 69). Під час проведення обстеження умов проживання дітей працівниками органу опіки та піклування встановлено, що будинок, у якому проживає дитина, містить усі комунальні зручності, для дитини відведена окрема кімната, наявні окреме спальне місце, шафа для одягу, розвиваючи ігри, книги, шкільне приладдя, одяг та взуття відповідно до віку дитини. Указані обставини свідчать про те, що позивач забезпечила дитині належні умови для проживання, навчання та розвитку. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що [PERSON] належними, допустимими та достатніми доказами доведено, що проживання малолітньої дитини разом з позивачем відповідатиме найкращим інтересам дитини та забезпечить її належний фізичний і духовний розвиток. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір у сумі 992 грн 40 коп., що підтверджується квитанцією № 1029905903 від 16.02.2022. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved