Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Представник позивача Менько Д.Д., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачка дізналася, що в Роменському МВ ДВС відкрито виконавче провадження, щодо стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 173639 грн. 28 коп. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №10446 від 09 жовтня 2019 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., яким було запропоновано звернути стягнення на позивача за кредитним договором від 16 листопада 2018 року №Р24.20966.004528553, укладеним з акціонерним товариством «ІДЕЯ БАНК». Стягнення заборгованості проводилось за період з 19 березня 2019 року по 04 вересня 2019 року в розмірі 173639 грн. 28 коп. Вважає, що зазначений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки на його думку приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07.02.2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою судді від 09 лютого 2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису. 14.04.2022 року відповідач АТ «Ідея Банк» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначили, що 16.11.2018 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Р24.20966.004528553, відповідно до умов якого позивачу надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 99 589 грн., включаючи витрати на страховий платіж. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед [PERSON] виконав в повному обсязі, проте споживач свої зобов`язання перед товариством не виконала, у зв`язку з чим станом на 04.09.2019 виникла заборгованість у розмірі 171 739,28 грн. ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подали заяву на вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та документи, які підтверджують безспірність та в 30.04.2021 року приватним виконавцем вчинено виконавчий напис. Крім того вважають, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, не відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботи, часом, який був витрачений на виконання робіт.Зі своєї сторони банком надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення нотаріусом 09.10.2019 року виконавчого напису №10446, які в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед банком, відповідають вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак підтверджують безспірність заборгованості позивача. Крім того, у своєму відзиві представник відповідача зазначає, що банк скеровував позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої позивач була повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість за кредитним договором, також попереджено про стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір. Крім того вважають, що сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, не відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботи, часом, який був витрачений на виконання робіт, а також на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні документи. Представник відповідача вказує, що виконавчий напис відповідає всім вимогам законодавства, є законним та підлягає виконанню, а тому в задоволенні позовної заяви просить відмовити в повному обсязі, а розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якого відзив відповідача вважав необґрунтованим та безпідставним і тому просив позов задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві просила справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача акціонерного товариства «Ідея Банк», в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позову та справу розглянути без його участі. Представник третьої особи Роменський ВДВС до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надали заяву про розгляд справи без участі їх представника. Приватний нотаріус до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду заперечень проти позову не надав, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд дослідивши документи справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача [PERSON] заборгованості на користь акціонерного товариства «Ідея банк». На підставі вказаного виконавчого напису, державним виконавцем Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2019 року ВП № 60598569 про стягнення з боржника [PERSON] грошові кошти на користь АТ «Ідея Банк» у розмірі 173 639,28 грн. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних від\-носин» було визнано незаконною та нечинною. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 погодилась з позицією, наведеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо по\-дання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 09.10.2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, тому й з цієї підстави оспорюваний виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір, на який йдеться посилання у оспорюваному виконавчому написі, не був укладений у нотаріальній формі. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», а також відсутні підстави для визнання суми заборгованості за кредитним договором укладеним між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», безспірною, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованимита підлягають задоволенню. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про належне виконання ним всіх дій для вчинення виконавчого напису, отримання позивачем вимог про сплату заборгованості та правомірність його видачі нотаріусом через безспірність заборгованості, оскільки підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є саме відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору за обставин наведених судом і саме цей факт вказує на відсутність підстав для вирішення судом питання щодо безспірності. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд з урахуванням задоволення позову відповідно дост.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви до суду, та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Крім цього, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно заходів забезпечення позову, то враховуючи, що суд задовольняє позов позивача, клопотань про скасування заходів забезпечення позову учасниками справи не подано, тому у відповідність до положень ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду від 09 лютого 2022 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved