Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

04.08.2020 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 15.11.2017 р. в сумі 35000,00 дол. США та три проценти річних в сумі 2752,00 дол. США. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.11.2017 р. між нею та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути позивачці протягом одного місяця до 15.12.2017 р. грошові кошти в сумі 35000,00 дол. США. Разом з тим, у визначений вказаним договором строк грошові кошти відповідачем у добровільному порядку позивачці повернуті не були. Таким чином, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на свою користь боргу за договором позики в сумі 35000,00 дол. США, трьох процентів річних в сумі 2752,00 дол. США, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 10457,30 грн. Ухвалою від 11.09.2020 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 09.09.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивачки не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 15.11.2017 р. між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 25000,00 дол. США, а відповідач зобов`язався повернути позивачці протягом одного місяця до 15.12.2017 р. грошові кошти в сумі 35000,00 дол. США. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що отримані грошові кошти відповідач у визначений в договорі позики строк не повернув, в результаті чого станом на 31.07.2020 р. має борг перед позивачкою в сумі 35000,00 дол. США. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку позивачки, наведеного нею у позовній заяві, за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання в сумі 35000,00 дол. США за період з 16.12.2017 р. по 31.07.2020 р. три проценти річних складають 2752,00 дол. США. За таких обставин, оскільки між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, умови якого позивачкою були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 35000,00 дол. США та три проценти річних в сумі 2752,00 дол. США. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 10457,30 грн.

Outcome: approved