Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в с.Уяринці Тиврівського району. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах, яку [PERSON] отримав за життя при розпаюванні земель КСП «Нове життя» с. Уяринці Тиврівського району. Право померлого на земельну частку (пай) підтверджувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0371653, виданим Тиврівською РДА 21.08.1997 року. Зазначені обставини підтверджуються витягом з Книги реєстрації сертифікатів та державним актом на право колективної власності на землю від 26.12.1995 року з додатком. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її баба [PERSON] (дружина померлого) в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На момент смерті свого чоловіка [PERSON] , вона постійно проживала з ним однією сім`єю. [INFO] померла її баба [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована в с.Уяринці Тиврівського району. Після смерті баби відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 3,09 ум. кад. га на території Уяринецької сільської ради, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Спадщину після смерті баби прийняла вона шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Тиврівської державної нотаріальної контори. За її заявою заведена спадкова справа № 177-2017. 07.03.2019 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно, яке входило до складу спадщини після смерті [PERSON] . Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка вона не має можливості в зв`язку з тим, що сертифікат, яким підтверджувалося право [PERSON] на земельну частку (пай), втрачено. Оголошення про втрату сертифікату ВН № 0371653, виданого 21.08.1997 на ім`я [PERSON] , розміщене в газеті «Маяк» №9 за 05.03.2021. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,09 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Уяринецької сільської ради Тиврівського району в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в с. Уяринці Тиврівського району, яка успадкувала зазначене право після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] в с. Уяринці Тиврівського району. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Представник відповідача Тиврівської селищної ради ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у відсутності представника, вирішення справи покладає на розгляд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), земля могла належати громадянам на праві колективної власності. Відповідно до ст.17 ЗК України передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Пункт 2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008 № 7 Про судову практику у справах про спадкування, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК України та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року, право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов (перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акту), суду слід перевірити саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішити питання про обґрунтованість позовних вимог. Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Відповідно до п.6 листа Верховного суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08 "Головам апеляційних судів Автономної Республіки Крим,областей, міст Києва та Севастополя"при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно: а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними; б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-ХІІ "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"'). Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.4), дід позивачки. [INFO] померла її баба [PERSON] (а.с.15), яка до дня смерті була зареєстрована в с.Уяринці Тиврівського району. Позивачка [PERSON] спадщину після її смерті прийняла, за її заявою заведена спадкова справа № 177-2017. Однак позивачкою та її представником не доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах в землях КСП «Нове життя» с. Уяринці Тиврівського району. Суд вважає, що посилання позивача та її представника на Книгу реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Тиврівською РДА по колективному сільськогосподарському підприємству Уяринецької сільської ради, якій під номером 72 вказано [PERSON] , як на підтвердження вимог, є безпідставними, оскільки доказів, що [PERSON] отримав сертифікат та мав право на земельний пай розміром 3.09 в умовних кадастрових гектарах на території Уяринецької сільської ради суду не надано, та доказів перебування його в членах КСП, включення його до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю суду не надано. Суд вважає, що посилання\~позивача на те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як проживала з ним однією сім`єю, є безпідставним, оскільки відповідно до довідки Уяринецького старостинського округу №2 від 11.01.2021 (а.с.7), на яку посилається позивач з померлим [PERSON] на день смерті проживали [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , які також могли прийняти спадщину, та дана довідка не доводить факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] померла майже через 9 років ( [INFO] ), однак достатніх доказів щодо прийняття нею спадщини або поважності причин неприйняття після смерті [PERSON] спадщини суду не надано. Крім того, позивачем не доведено волевиявлення [PERSON] щодо прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] . Суд вважає,\~щопозовні\~вимоги необґрунтовані,\~а тому\~в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed