Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди звернувся [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 22138,16 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., витрати за авто-товарознавче дослідження в розмірі 2500,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмовому відзиві на позов. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що позивачу по справі на праві власності належить автомобіль марки AUDI А6 д.н.з. [NUMBER] . Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] з якого вбачається, що [PERSON] , [ADDRESS] є власником транспортного засобу марки AUDI А6, 2003 року випуску, чорного кольору, номерний знак [NUMBER] . 27 вересня 2020 року позивач виявив пошкодження транспортного засобу марки AUDI А6 д.н.з. [NUMBER] , а саме: було подерте лако-фарбове покриття, пошкоджені фари та здійснено інші пошкодження. З наявного у транспортному засобі відео реєстратора було встановлено, що маленький хлопчик підійшов і бив автомобіль ногами, здійснюючи при цьому пошкодження. В подальшому, позивачем було викликано працівників поліції, які встановили особу дитини - [PERSON] та його батька - відповідача по справі. З досліджених в судовому засіданні кс.копії пояснень відповідача [PERSON] , наданих ним працівникам поліції 11 жовтня 2020 року вбачається, що по суті поставлених запитань зміг пояснити наступне: «11.10.20 мені мій син [PERSON] , [INFO] повідомив, що пошкодив автомобіль ауді, який був припаркований поблизу будинку по [ADDRESS] . З дослідженого в судовому засіданні кс.копії протоколу про адміністративне правопорушення від 15 жовтня 2020 року, складеного інспектором ПП рівненського ВП Поліщук О. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , неналежно виконував батьківські обов`язки по догляду за малолітнім сином [PERSON] , 2013 р.н. за місцем проживання, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП. З дослідженої в судовому засіданні кс.копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2020 року по справі №569/17176/20 вбачається, що визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. Як слідує з даної постанови, [PERSON] інкримінується неналежне виконання батьківських обов`язків по догляду за малолітнім сином [PERSON] , 2013 року народження, за місцем проживання. Під час розгляду справи [PERSON] вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, визнав. Постанова суду набрала законної сили 09 листопада 2020 року. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З дослідженого в судовому засіданні звіту №000110/2020 про оцінку автомобіля AUDI А6 д.н.з. [NUMBER] від 22 грудня 2020 року виконаного ФОП [PERSON] (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №721/19 від 19 вересня 2019 року) вбачається, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля AUDI А6, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження становить 22138,16 грн. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростованими представником відповідача належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають до задоволення. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктами 4, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З долучених до цивільної справи письмових доказів вбачається, що 17 листопада 2020 року між [PERSON] , та АБ «Савонік та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги; згідно акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг) вбачається, що загальна вартість наданих в акті послуг становить 4000,00 грн. Виконано повністю, претензії та зауваження щодо надання юридичних послуг відсутні. Враховуючи викладене, наявні підстав для відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. та 2500,00 грн. за проведення та виконання звіту, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved