Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» (далі ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 11 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір №2171396130, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 333831,12 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Позивач вказував, що для забезпечення належного виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору №2171396130 від 11 жовтня 2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] 11 жовтня 2016 року було укладеного договір застави, зареєстрований за №2715. Також зазначав, що 11 жовтня 2016 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] (Поручитель) був укладений договір поруки №2171396130-П. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором та договором поруки, позивач просив суд стягнути з останніх суму заборгованості за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року в розмірі 535815,07 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8037,23 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 55-56). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року було продовжено строк підготовчого судового засідання (а.с. 74-75). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року було зарито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 110-111). Представник позивача, діючий на підставі довіреності від 21 грудня 2021 року, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 125-126, 127). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися судом відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не сповістили, у встановлений судом строк відзиву на позов не надали. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст. 275 ЦПК України\~суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір №2171396130, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 333831,12 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у сумі 332831,12 грн. строком на 48 місяців на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати процентну ставку за користування кредитом. Згідно умов Кредитного договору, початковий процент складає 2,00%, щомісячні проценти складають 1,99 %, річні проценти становлять 9,99% Умовами договору встановлено, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожен день прострочення. Судом встановлено, що для забезпечення належного виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору №2171396130 від 11 жовтня 2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] 11 жовтня 2016 року було укладеного договір застави, зареєстрований за №2715. Також з`ясовано, що 11 жовтня 2016 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] (Поручитель) був укладений договір поруки №2171396130-П (далі Договір поруки). Відповідно до п.1.3 Договору поруки, Поручитель укладенням Договору поруки, засвідчив факт власного ознайомлення з умовами Договору та факт прийняття зазначених умов як умов Договору, виконання обов`язків Позичальника, який забезпечується порукою Поручителя. Згідно п. 4.3 Договору поруки, у разі порушення Позичальником зобов`язання, забезпеченого встановленою цим договором порукою, Позичальник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники. Судом встановлено, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит, у встановленому договором розмірі, однак останній, а також його поручитель, від виконання своїх зобов`язань ухиляються. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі умови кредитного договору та договору поруки не виконують, у зв`язку з чим у позичальника виникла заборгованість по кредиту. Згідно з наданим позивачем розрахунком, через невиконання зобов`язань за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року у відповідача утворилась заборгованість перед ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» в\~розмірі 535815,07 грн., з яких: 227173,84 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 35641,51 грн. прострочена заборгованість за річними процентами; 192241,23 грн. прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 80758,49 грн. заборгованість за штрафом/пенею (а.с. 6-7). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами першою, третьою статті 549\~ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі в порядку, визначеному цим договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув надані йому кредитні кошти в строки, передбачені кредитним договором. Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За змістом статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, в силу вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо Враховуючи, що 11 жовтня 2016 року для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року, між ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] (Поручитель) був укладений договір поруки №2171396130-П, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у солідарному порядку з Позичальника та його Поручителя. Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилася на свій розсуд. Таким чином,\~у зв`язку\~з порушенням\~умов кредитного\~договору [PERSON] \~та невиконанням\~ [PERSON] \~своїх зобов`язань\~як поручителя,\~ з\~останніх на\~користь позивача\~підлягає стягненнюзаборгованість за кредитним договором №2171396130 від 11 жовтня 2016 року у загальному розмірі 535815,07 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Центр Фінансових Рішень» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 8037,23 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів (а.с. 1).

Outcome: approved