Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 23 вересня 2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис № 30830 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 25249,00 гривень. Виконавчий напис перебуває на виконанні у приватного виконавця Шагана О.А., яким 12.11.2021 відкрито виконавче провадження № 67507757, винесено постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного законодавства, оскільки вчинений не на нотаріально посвідченому договорі, сума боргу, на його думку, не є безспірною, а вимоги про усунення порушень умов кредитного договору він не отримував. Процесуальні дії у справі. 07.12.2021 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 08.12.2021 здійснено забезпечення даного позову (справа № 213/4654/21) шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Ухвалою від 13.12.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувані докази за клопотанням сторони позивача. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. В судове засідання учасники справи не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання: - представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення; - відповідач про причини неявки не повідомив, правом надання відзиву на позов не скористався; - треті особи надіслали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. В матеріалах позовної заяви наявна копія виконавчого напису, на підставі якої приватним виконавцем відкрите виконавче провадження, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Фактичні обставини, встановлені судом. 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 30830, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 24599,00 гривень, яка виникла на підставі кредитного договору № AG2475450 від 21.01.2020 року. Заборгованість складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 13000,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 11599,00 грн. Плата за вчинення виконавчого напису становить 650,00 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 25249,00 грн. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 06.02.2020 року по 06.08.2021 року. 12.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. відкрите виконавче провадження № 67507757, стягнуто з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2524,90 грн., визначено мінімальні витрати виконавчого провадження у розмірі 237,00 грн. Повідомлення про можливе стягнення заборгованості за Кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса позивач не отримував. Докази, які були підставою вчинення виконавчого напису № 30830 від 23.09.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Дінеро» заборгованості у розмірі 24599,00 гривень за кредитним договором № AG2475450 від 21.01.2020 року відсутні. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюються Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 вказаного Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього ж Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, згідно яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічний порядок вчинення нотаріальних дій передбачений пунктами 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Висновок суду. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі позивачу кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не надано доказів надання стягувачем приватному нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, який міг бути підставою для вчинення виконавчого напису у встановленому законом порядку. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що, вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис, нотаріус не з`ясував чи отримував позивач взагалі кредитні кошти від стягувача, чи існує на момент звернення заборгованість, чи є вона безспірною, не з`ясовано отримання боржником вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Доказів на спростування зазначеного, зокрема, копій документів, на підставі яких вчиняв виконавчий напис відповідачем, суду не було надано, у зв`язку з чим суд вважає, що вчинення виконавчого напису відбулось з порушенням норм чинного законодавства. За таких обставин, на підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заходів забезпечення позову. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса за ухвалою суду від 08.12.2021 року у справі № 213/4654/21, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1362,00 грн. (908,00 грн. - за подання позовної заяви та 454,00 грн. - за подання заяви про забезпечення позову). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу, в позові лише зазначено, що позивач планує понести витрати у сумі 3000,00 грн., але доказів цьому не надано, розмір суми, яку просить стягнути позивач, не зазначено, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved