Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

18 січня 2022 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено. 19 травня 2022 року відповідач подав до суду заяву про винесення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. В судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення сторони не з`явились, що відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат наступного змісту. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку відповідач виконав свій процесуальний обов`язок передбачений у ч.1 ст.134 ЦПК України, у відзиві на позов навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який відповідає розміру судових витрат, вказаний ним у заяві про ухвалення додаткового рішення, із заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся у визначений законом строк, зробивши відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Отже, відповідачем дотримано процесуальний порядок вирішення питання про відшкодування понесених судових витрат. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такі правові висновок сформовано у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 року (справа № 372/1010/16-ц) , від 27 липня 2021 року (справа № 671/1957/20). Право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи (постанови Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020). Заявлений відповідачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 5000 грн. підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги № 1/14-02/2022 від 14 лютого 2022 року, актом прийому-передачі послуг від 19 травня 2022 року з відповідним описом наданих юридичних послуг, а також копією виписки операцій з карткового рахунку представника відповідача (дата зарахування коштів: 22 лютого 2022 року). У постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Оскільки жодних заперечень позивача щодо розміру витрат заявлених відповідачем на адресу суду не надходило, в судове засідання з розгляду питання про ухвалення додаткового рішення [PERSON] не з`явилась, суд немає підстав для зменшення розміру витрат на правову допомогу. В цілому, зміст наведених стороною відповідача послуг адвоката відповідає предмету спору, а тому визнається судом обґрунтованим. Вирішуючи питання\~про відшкодування\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу при\~розгляді справи,\~суд бере\~до уваги\~обставини справи,\~співмірність винагороди\~за надані\~юридичні послуги\~зі складністю\~справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду та значення справи для сторін. З огляду на наведене, зважаючи на принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення вимог сторони відповідача щодо стягнення судових витрат з надання професійної правничої допомоги повному обсязі.

Outcome: approved