Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту смерті на території ведння бойових дій. Заява обґрунтована\~тим,\~що з довідки\~виданої Хмільницьким\~РВП ГУНП\~у Вінницькій\~області №\~1143/222/01-2022\~від 06.05.2022\~встановлено,\~що \~ [INFO] \~в м.\~Рубіжне Луганської\~області померла\~мати заявника\~ [PERSON] .\~У зв`язку\~з веденням\~бойових дій\~на території\~м.\~Рубіжне Луганської\~області та\~окупацією міста\~у зявника\~була відсутня\~можливість звернутись\~до державних\~органів реєстрації\~актів цивільного\~стану громадян\~для отримання\~свідоцтва про\~її смерть.\~За таких\~обставин просить\~ встановити факт смерті його матері. Ухвалою суду від 16.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник у судове засідання не з`явився, в своїй заяві просить розглянути справу за його відсутності, зазначив, що заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої\~особи всудове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої. заперечень щодо задоволення заяви про встановлення факту смерті немає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч. 1 ст. 317 ЦПК України). Відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , підтверджено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Хмільницьким РВП ГУНП у Вінницькій області № 1143/222/01-2022 від 06.05.2022 встановлено, що [INFO] в м. Рубіжне Луганської області померла [PERSON] . Оцінюючи надані заявником докази, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації іншими особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). З урахуванням практики Європейського суду з прав людини в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території обмежена, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає факт смерті [PERSON] , [INFO] ,встановленим. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved