Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в обґрунтуванні якого зазначили, що [INFO] померла [PERSON] , яка заповідала своєму сину [PERSON] належні їй права особистої власності та все своє майно (заповіт від 30.06.2000 року). За інформацією Відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомлено, що згідно з документацією по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Сингаївське» Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області в уточнені списки громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ №0300040 від 16.10.1997 року (лист Відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.04.2021 року №29-6-0.17-157/113-20). [PERSON] після смерті матері [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових справ (довідка Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 08.07.2020 року № 1200/02-26). [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема: земельну ділянку загальною площею 5.22 га, розташовану на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох земельних ділянок розміром 4,6 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0335 та розміром 0,62 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0326. Після смерті [PERSON] в Коростенській районній державній нотаріальній конторі 12 березня 2014 року на підставі заяви дочки [PERSON] заведено спадкову справу за № 50/2014. Дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спільним проживанням та реєстрацією на день його смерті (довідка Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 19.06.2020 року № 1097/02-26). Онуки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину свого діда за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, оскільки їх мати [PERSON] (дочка [PERSON] ) померла [INFO] . Таким чином, після смерті [PERSON] право на спадкування отримали його дружина [PERSON] (1/3 частка спадкової маси), його дочка [PERSON] (1/3 частка спадкової маси), його онука [PERSON] (1/6 частка спадкової маси) та його онук [PERSON] (1/6 частка спадкової маси). Інші спадкоємці із заявами про прийняття (відмову) не зверталися. В серпні 2021 року позивачі мали намір прийняти спадщину після смерті [PERSON] і звернулися до нотаріальної контори. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, так як втрачено оригінал Державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №149102 від 25.06.2004 року, виданого на ім`я [PERSON] та сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0300040 від 16.10.1997 року, виданого на ім`я [PERSON] (лист Коростенської районної державної нотаріальної контори від 13.08.2021 року № 740/02-14). Крім цього, позивачі звертались до Коростенської міської ради Житомирської області для прийняття рішення про надання їм права на завершення процедури приватизації земельної ділянки та держання свідоцтва про право власності. Однак, відповідно до листа Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 08.09.2021 року № 02-14/2373 позивачам роз`яснено, що органи місцевого самоврядування не мають повноважень на надання дозволу на закінчення приватизації та виготовлення правовстановлюючих документів. Також 25.06.2021 року в газеті «Древлянський край» опубліковано оголошення про втрату Державного акту на право власності на земельні ділянки серії ЖТ № 149102 від 25.06.2004 року, виданого на ім`я [PERSON] , та Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0300040 від 16.10.1997 року, виданого на ім`я [PERSON] . З огляду на вищевикладене вони вимушені звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-ставових угод. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст.118 ЗК України. Відповідно до п.1 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті станами місцевого самоврядування, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією діло складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого станами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця (Постанова Пленуму ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі №350/67/15-ц, провадження №14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідних положень» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Таким чином, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом строку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. З урахуванням наведеного просять визнати: -за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на спадкове майно у виді 1/3 земельної ділянки загальною площею 5.22 га, розташованої на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох земельних ділянок розміром 4,6 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0335 та розміром 0,62 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0326, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . -Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на спадкове майно у виді 1/3 земельної ділянки загальною площею 5.22 га, розташованої на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох земельних ділянок розміром 4,6 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0335 та розміром 0,62 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0326, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . -Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на спадкове майно у виді 1/6 земельної ділянки загальною площею 5.22 га, розташованої на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох земельних ділянок розміром 4,6 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0335 та розміром 0,62 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0326, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на спадкове майно у виді 1/6 земельної ділянки загальною площею 5.22 га, розташованої на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з двох земельних ділянок розміром 4,6 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0335 та розміром 0,62 га кадастровий номер 1822385200:23:000:0326, яка залишилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . -Визнати право [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , в порядку спадкування на завершення приватизації 1/3 земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства "Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, на яке мала право [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до уточнених списків громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), в які включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ № 0300040 від 16 жовтня 1997 року. -Визнати право [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , в порядку спадкування на завершення приватизації 1/3 земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства "Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, на яке мала право [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до уточнених списків громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), в які включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ № 0300040 від 16 жовтня 1997 року. -Визнати право [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , в порядку спадкування на завершення приватизації 1/6 земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства "Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, на яке мала право [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до уточнених списків громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), в які включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ № 0300040 від 16 жовтня 1997 року. -Визнати право [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , в порядку спадкування на завершення приватизації 1/6 земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства "Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, на яке мала право [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до уточнених списків громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), в які включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ № 0300040 від 16 жовтня 1997 року. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] у віці 82 років в с.Сингаї, Коростенського району, Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Сингаївською сільською радою Коростенського району, Житомирської області 16.05.2002 року. З довідки Сингаївської сільської ради №1160/01-26 від 01.07.2020 року слідує, що [PERSON] , 1919 року народження, на день смерті [INFO] була зареєстрована і проживала одна за адресою: [ADDRESS] . З листа Відділу у Коростенському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №29-6-0.17-157/113-20 від 22.04.2021 року слідує, що відповідно до документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП «Сингаївське» Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області в уточнені списки громадян КСП «Сингаївське», які мають право на земельну частку (пай), включено [PERSON] та видано на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Сингаївське» серії ЖТ №0300040 від 16.10.1997 року. 30.06.2000 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області Кухарчук Р.В. За життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений 30.06.2000 року секретарем Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за №12. Згідно змісту заповіту [PERSON] вказала спадкоємцем всього належного їй майна, у тому числі житлового будинку з надвірними будовами, що розташований у с.Сингаї Коростенського району Житомирської області, свого сина - [PERSON] . Відомості про те, що вказаний заповіт було змінено або скасовано в справі відсутні. Відповідно до ст. ст. 525 та 526 ЦК Української РСР в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Зі змісту статті 548 ЦК УРСР в ред.1963 року слідує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями статті 549 ЦК УРСР ( в ред.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. [PERSON] після смерті матері [PERSON] на підставі ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) прийняв спадщину, однак не оформив своїх спадкових справ, про що свідчить довідка Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області № 1200/02-26 від 08.07.2020 року. [INFO] у віці 59 років в с.Сингаї, Коростенського району, Житомирської області помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим виконкомом Сингаївської сільської ради Коростенського району, Житомирської області 27.09.2013 року. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №149102 [PERSON] належить земельна ділянка, площею 5, 22 га на території Сингаївської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки Сингаївської сільської ради (а.с.32) слідує, що [PERSON] на день смерті( [INFO] ) був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлим на день його смерті були зареєстровані та проживали : дружина [PERSON] , син дружини [PERSON] . Частиною 1 ст. 1268 ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори від 13.08.2021 року №740/02-14 слідує, що на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] заведено спадкову справу №50/2014. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті свого діда [PERSON] згідно ст.1266 ЦК України, оскільки їх мати, дочка спадкодавця [PERSON] померла [INFO] . Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини, відмову від спадщини не звертались. Ступінь родинного зв`язку між позивачами та їх спадкодавцем, віднесення їх до кола спадкоємців за законом першої черги підтверджено наявними у справі документами (копіями свідоцтв про народження, укладення шлюбу, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану). Одночасно зі змісту цього листа нотаріуса слідує про неможливість видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оголошення про втрату сертифікату на право власності на земельну частку (пай) реформованого КСП "Сингаївське" Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, серії ЖТ №0300040 від 16.10.1997 року виданого на ім`я [PERSON] та Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ №149102, на ім`я [PERSON] розміщено у газеті "Древлянський край №24 від 25.06.2021 року. Отримати дублікат вищевказаних документів позивачі можливості не мають. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин відсутня можливість оформлення позивачем свого права на спадкове майно в позасудовому порядку. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачено ст.118 ЗК України. Відповідно до п.1 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця. Дане роз`яснення міститься у Постанові Пленуму ВССУ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільного справ про спадкування», а також таку позицію висловив Верховний суд у постанові від 30.06.2020 року у справі №623/633/17. Відповідно до ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Стаття 1266 ЦК України передбачає спадкування за правом представлення. Частиною 1 вказаної норми Закону визначено, що внуки. правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] та [PERSON] за вказаною нормою закону мають право на спадкування, оскільки їх мати [PERSON] ( яка доводилась дочкою [PERSON] ), померла [INFO] , тобто до смерті останнього. Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи наведене, а також те, що позивачами надано суду копію листа нотаріуса, який свідчить про неможливість отримати в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом, а також, що факт належності спадкодавцю позивачів нерухомого майна, з приводу якого порушено спір, ніким не оспорено та не спростовано, тому позов підлягає задоволенню. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: approved