Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

26.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ВГО «Фінансова грамота України», подана в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до КП «Київський метрополітен» в якій просить: 1. визнати дії відповідача щодо відмови у прийнятті безконтактних електронних карток від невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг протиправними; 2. визнати дії відповідача щодо випуску без правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки - нечесною підприємницькою практикою щодо осіб, на захист яких подається дана позовна заява, та невизначеного кола пасажирів - споживачів послуг. У позовній заяві позивач посилається на те, що звернувся на захист прав членів громадської організації та невизначеного кола споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», яким у ст. 4 закріплено права та обов`язки споживачів, зокрема, п. 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Отже, вважає, що відновити порушені права та інтереси чисельної кількості споживачів можна за допомогою звернення з позовом ВГО «Фінансова грамота України» щодо захисту невизначеного кола споживачів. Посилається, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», яким установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Громадські організації споживачів мають право представляти і захищати свої законні інтереси та законні інтереси своїх членів (учасників) у державних та громадських органах (ст. 20 Закону), а громадські організації споживачів - також захищати у суді права споживачів, які не є членами цієї організації, за п.10 ч.1 ст.25 Закону. Наведені вище громадяни, які є членами ВГО «Фінансова грамота України», в інтересах яких подається даний позов, звернулися із зверненнями щодо захисту їх порушеного права. Звернення членів ВГО «Фінансова грамота України» були мотивовані тим, що КП «Київський метрополітен» відмовився повертати заставну вартість безконтактної картки для оплати проїзду, зокрема, за №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Позивач як голова громадської організації звернувся до правоохоронних органів з приводу відмови повернення відповідачем заставної вартості безконтактної картки. Національна поліція ГУ НП у м. Києві в особі Управління поліції в метрополітені надало відповідь № 6310/125/58/01-2020 від 16.06.2020 року, в якій відзначило, що дані, які б вказували на наявність кримінального порушення, відсутні. При цьому ГУ НП у м. Києві в особі Управління поліції в метрополітені в додатку до відповіді надало копію листа відповідача №87-НЮ від 10.06.2020 року, в якому була наступна інформація: до 01.04.2020 року повернення заставної вартості безконтактних карток здійснюється в сервісних центрах метрополітену за умови наявності товарного чеку та за умови, якщо картка непошкоджена, недеформована, чиста та без написів відповідно до Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.07.2018 року №1147, яке втратило чинність з 01.04.2020 року на підставі Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.03.2020 року №399, яким не передбачено повернення заставної вартості безконтактних карток; за відсутності товарного чеку КП «Київський Метрополітен» не має правових підстав для повернення заставної вартості безконтактної картки, т.я. неможливо встановити, яку саме суму заставної вартості необхідно повернути пасажиру; відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі - продажу розрахунки із споживачем провадяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі. Разом з тим, посилаючись на розпорядження №399 від 05.03.2020 року та ч.3 ст. 9 наведеного вище Закону, як на підставу відмови в поверненні заставної вартості, відповідач вводить оману споживача, виходячи з викладеного нижче. Згідно зі ст. 30 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належать: 10) затвердження маршрутів і графіків руху, правил користування міським пасажирським транспортом незалежно від форм власності, узгодження цих питань стосовно транзитного пасажирського транспорту у випадках, передбачених законодавством; 101) прийняття рішення про впровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності та визначення особи, уповноваженої здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду; 102) встановлення порядку функціонування та вимог до автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті незалежно від форм власності, а також видів, форм носіїв, порядку обігу та реєстрації проїзних документів. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про міський електричний транспорт»: електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в автоматизованій системі обліку оплати проїзду дає право пасажиру на одержання транспортних послуг; міський електричний транспорт - складова частина єдиної транспортної системи, призначена для перевезення громадян трамваями, тролейбусами, поїздами метрополітену на маршрутах (лініях) відповідно до вимог життєзабезпечення населених пунктів. На виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 27 квітня 2018 року №706 «Про створення автоматизованої системи обліку оплати проїзду (АСОП) в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності» розпорядженням КМДА № 1887 від 22.10.2018 року було затверджено Порядок функціонування автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форми власності. Розпорядженням № 1887 встановлено, що його дія поширюється на учасників автоматизованої системи незалежно від форми власності, та визначені наступні терміни: електронний квиток - проїзний документ встановленої форми, який після реєстрації в АСОП дає пасажирові право на одержання транспортних послуг; носій електронного квитка - матеріальний або віртуальний засіб, що забезпечує доступ до транспортного ресурсу, який зберігається в АСОП; номер транспортної картки - нанесений на транспортну картку унікальний номер, що дає можливість візуально її ідентифікувати та обліковувати; транспортна картка - носій електронного квитка, зареєстрований в АСОП та призначений для оплати проїзду за рахунок транспортного ресурсу. 05.03.2007 року наказом № 191 Міністерство транспорту та зв`язку України визначило, що тариф на послуги з перевезень пасажирів метрополітеном - вартість перевезення одного пасажира розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням планового прибутку. Безконтактні електронні картки для проїзду в метрополітені одночасно є і засобом оплати за проїзд, і проїзним документом. Водночас сама пластикова картка - це носій інформації щодо можливості користування послугами метрополітену. Як правило, така картка містить відомості про залишок коштів або про кількість поїздок, оплачених пасажиром наперед. Отже, жодним документом не зазначено, що заставна вартість безконтактної електронної картки входить або будь-яким іншим чином впливає на вартість тарифу, а тому, як зазначалося вище, є лише носієм інформації у відносинах пасажира (споживача послуг) та метрополітеном, і в даному випадку лише з Київським. Підпунктом 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що постачання товарів - є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Отже, сама по собі передача майна в заставу, як і його повернення із застави, не є постачанням в розумінні п.п. 14.1.191 ПКУ. Постановою Правління НБУ № 137 від 19.04.2005 року «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» застережено, що вимоги цього Положення не поширюються на емісію та використання карток, які не належать до платіжних (телефонних, транспортних, дисконтних тощо), призначених для фіксування в електронному вигляді заборгованості емітента веред держателем цих карток за попередньо оплаченими товарами (послугами). Таким чином, твердження відповідача, що, сплачуючи заставну безконтактної електронної картки, споживач придбаває товар, є хибним розумінням щодо купівлі, оскільки згідно наведених вище визначень картка це носій електронного квитка і за неї вноситься заставна вартість, а не здійснюється купівля-продаж. Крім того, вимоги відповідача про пред`явлення товарного чеку в підтвердження заставної вартості безконтактної електронної картки також є хибним та необґрунтованим, оскільки згідно з розпорядженням КМДА № 1887 від 22.10.2018 року дано визначення номеру картки, за допомогою якого є можливість візуально її ідентифікувати та обліковувати. Тобто, кожна номерна картка наділена індивідуальними ознаками в обліку. Відповідно до положень ст. 12 Закону «Про заставу» і ч. 1 ст. 584 ЦКУ безконтактна електронна картка також не вважається майном, оскільки в договорі застави мають визначатися: суть, розмір і строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою; опис предмета застави; інші умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути отримано згоду. Згідно з наведеними нормами безконтактна електронна картка - це носій електронного з індивідуальними/ідентифікаційними ознаками та фіксуванням в електронному вигляді заборгованості емітента перед держателем цих карток. Також не може бути підставою щодо неповернення відповідачем заставної вартості безконтактної електронної картки той факт, що розпорядження виконавчого Київської міської ради від 05.07.2018 року №1147 втратило чинність з 01.04.2020 року підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 05.03.2020 року №399, яким не передбачено повернення заставної вартості безконтактних карток: у даних розпорядженнях, а також у попередніх (№66 від 30.01.2015 року, №1147 від 05.07.2018 року, №399 від 05.03.2020 року тощо) по тексту відсутнє будь-яке правило, застереження або вимоги щодо повернення. Враховуючи ті обставини, що відповідач не має зареєстрованих або затверджених згідно чинного законодавства правил та/або інструкцій з або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки, вбачається нечесна підприємницька практика з боку відповідача, яка полягає у такому: нечесна підприємницька практика - будь-яка підприємницька діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції (ст. 1. ЗУ «Про захист прав споживачів»). Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору(ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»). Крім того, безконтактна електронна картка призначена для здійснення проїзду у Київському метрополітені і не може слугувати способом оплати в трамваї, автобусі, тролейбусі або в тому ж метрополітені іншого міста тощо. Отже, емітент - Київський метрополітен, випускаючи безконтактну електронну картку, яка має індивідуальні/ідентифікаційні означення і може обліковуватися лише у нього, вводить в невизначене коло споживачів щодо неможливості встановлення суми та дати внесення заставної вартості. З 19.06.2018 року набула чинності постанова КМУ «Про реалізацію експериментального проекту щодо реєстрації та експлуатації новітніх моделей програмних та/або програмно-технічних комплексів, призначених для реєстрації розрахункових операцій» від 13.06.2018 року № 472 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 775), якою затверджено відповідний Порядок. Вищевказаний Порядок прийнято з метою реалізації інноваційних технологічних рішень для РРО у сфері торгівлі (у тому числі торгівлі з використанням Інтернету), громадського харчування, купівлі-продажу іноземної валюти, торгівлі через автомати з продажу (надання) товарів (послуг), надання послуг з приймання готівки для подальшого переказу, з перевезення пасажирів та інших послуг. Порядком визначено вимоги до новітніх моделей комплексів, які застосовуються на період проведення експериментального проекту, затверджені постановами КМУ «Про затвердження вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування» від 18.02.2002 року № 199 та «Про вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для окремих сфер застосування» від 02.03.2016 року № 149. Згідно з п. 7 Порядку № 472 програмні комплекси повинні забезпечувати: виконання розрахункової операції та передачі контрольно-звітної інформації до системи обліку даних в режимі реального часу; збереження даних про опис товарів, фіскальної інформації, даних, на основі яких формуються розрахункові документи та звіти про розрахункові операції. Інформація, яка проходить через РРО, зберігається в його фіскальної пам`яті, передається в органи ДФС через підключення до Інтернет і не може бути змінена або видалена. Фіскальний чек реєструється РРО, а товарний чек заповнюється вручну. Крім того, фіскальний чек в обов`язковому порядку повинен бути виданий покупцю, а товарний чек видається за вимогою. Також є хибним та таким, що вводить в оману споживача, вимоги відповідача щодо надання при поверненні безконтактної електронної картки «товарного чеку». Товарний чек є різновидом розрахункового документа, форма та зміст якого законодавчо не визначена. З наведеного випливає висновок, що КП «Київський метрополітен» немає зареєстрованих або затверджених згідно чинного законодавства правил та/або інструкцій з обміну або повернення заставної вартості безконтактної електронної картки, яка призначена для здійснення проїзду тільки у Київському метрополітені і не може слугувати способом оплати в трамваї, автобусі, тролейбусі або в тому ж метрополітені іншого міста; відповідач є емітентом безконтактної електронної картки та випускає безконтактну електронну картку, яка має індивідуальні/ідентифікаційні означення і може обліковуватися лише у нього; вимагає від пасажира товарний чек, якого він не видає, тобто, вводить в оману невизначене коло споживачів щодо неможливості встановлення суми та дати внесення заставної вартості, що згідно чинного законодавства є нечесною підприємницькою практикою. Враховуючи факти та обставини, що наведені вище,

Outcome: dismissed