Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

06 квітня 2021 року [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати кредитний договір № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року, укладений між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] недійсним; виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 05 лютого 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 4232, визнати таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що 22 березня 2021 року [PERSON] з`ясувала, що на її банківські рахунки було накладено арешти приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. 25 березня 2021 року позивач ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 4232 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс»» заборгованості за кредитним договором 12001,04 грн. Кредитний договір, за яким стягується заборгованість укладено 17 листопада 2018 року під № МФ-9191800000235 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] . Позивач вважає, що вказаний договір повинен бути визнаний недійсним, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Кредитний договір було укладено шахраєм, від імені [PERSON] , після викрадення її паспорту громадянина України, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2021 року роз`єднано позовні вимоги, викладені у позовній заяві [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про визнання кредитного договору недійсним, визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вимогу [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про визнання кредитного договору недійсним виділити в самостійне провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2021 року призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2022 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, натомість її представник адвокат Макаренко О.А. у заяві від 03 червня 2022 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. 04 березня 2021 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 4232, виданого 05 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № МФ-9191800000235 від 17 листопада 2018 року, укладеним з ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», право вимоги за яким було ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на підставі договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 1 від 01 листопада 2018 року та підписаного Реєстру прав вимоги № 8 від 15 квітня 2019 року, у розмірі 12001,04 грн. (а.с. 33, 34). Кредитний договір, за яким стягується заборгованість вказана у виконавчому написі, укладено 17 листопада 2018 року під № МФ-9191800000235 між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] (а.с. 159). Разом з тим, встановлено, що в листопаді 2018 року у позивача було викрадено її паспорт, з приводу чого [PERSON] зверталась до правоохоронних органів (а.с. 20-27). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 статті 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. За своєю юридичною природою кредитний договір є двостороннім (взаємним), реальним, каузальним правочином, для якого за загальним правилом властива наявність волі на його укладення сторін. Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За правилами, встановленими частинами 2, 3 статті 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля це суб`єктивний елемент правочину, бажання його вчинити. Вона формується під впливом різних обставин, найважливіші з який визначаються матеріальними і духовними потребами. Люди усвідомлюють виниклі в них потреби і прагнуть їх задовольнити, прибігаючи до засобів, у тому числі і до правочинів. Відповідно до висновку експерта № 5733-21 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 14 лютого 2022 року, складеного Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, рукописний запис прізвища та ініціалів, а також підпис від імені [PERSON] , а саме: « [PERSON] /підпис/» в кредитному договорі № МФ-9191800000235 від 17.11.2018 року в розділі 7 «Реквізити сторін» в графі «Позичальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою. Посвідчувальні рукописні написи та записи прізвища, ініціалів, дати, а також підписи від імені [PERSON] , а саме: «Копія вірна [PERSON] /підпис/ 17.11.2018» на копіях сторінок паспорту громадянина України серії [NUMBER] та ідентифікаційного коду № [NUMBER] (що видані на ім`я [PERSON] ) виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 217-224). Абзацом першим частини 1 статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином, аналізуючи встановлені судом факти, зважаючи на те, що кредитний договір № МФ-9191800000235 від 17.11.2018 року з боку позичальника був укладений не позивачем, а іншою особою, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову. Доводів, які б спростували такий висновок суду, відповідачем надано не було. У порядку статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація її витрат з оплати послуг експерта в сумі 8237,28 грн. (а.с. 186). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved