Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Приватбанк", треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 лютого 2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить позивачу на користь відповідача, а саме квартиру [ADDRESS] , підстава договір іпотеки №1528 від 15 квітня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Тертичною Е.В. Вказує, що серед підстав у виконавчому написі не вказано кредитного договору, на підставі якого виникла заборгованість, всього до стягнення 8\~524\~533 гривні 45 копійок, стягнення проводиться за тринадцять років шість місяців п`ять днів з 14 квітня 2005 року по 19 жовтня 2018 року. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Маковецьким З.В. 22 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження №67985374, про що винесено відповідну постанову. Вважає вчинений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з невідповідністю поданих документів для вчинення виконавчого напису Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, оскільки заборгованість не є безспірною та порушено строк позовної давності, в межах якого може бути вчинений виконавчий напис як за основним боргом, так і за стягненням неустойки. Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року у цивільній справі №2-412/1421/2012р позов ПАТ КБ\~\~«Приват Банк»\~до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства фірма «БУГ» про стягнення заборгованості, задоволено частково. Зокрема, вирішено стягнути солідарно\~з\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та Приватного підприємства фірма «БУГ» на користь ПАТ КБ\~«Приватбанк»\~за\~кредитною угодою №Є/V3799 від 27.06.2008р.\~заборгованість\~станом на 10.04.2012р.\~по кредиту та відсоткам\~в розмірі 1 117126 гривень 38 копійок (один мільйон сто сімнадцять тисяч сто двадцять шість гривень 38 копійок), що є еквівалентом 139 763,09 доларів США,\~пеню\~в розмірі 147 760 гривень 12 копійок (сто сорок сім тисяч сімсот шістдесят гривень 12 копійок), що є еквівалентом 18 486,19 доларів США,\~\~штраф відповідно до 6.6.\~кредитної угоди в розмірі 63 256 гривень 50 копійок (шістдесят три тисячі двісті п`ятдесят шість грн. 50 коп.), рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили, про що свідчить відмітка на копії такого, що перебуває у розпорядженні позивача і долучається до даного позову. Зазначає, що вищевказане рішення суду не було звернуто до виконання з невідомих для позивача причин і його наявність не перешкодила відповідачу звернутися до Франківського районного суду міста Львова із аналогічним позовом про стягнення з тих самих відповідачів грошових коштів. Заочним рішенням Франківського районного суду міста Львова від 31 березня 2016 року у цивільній справі №465/8302/15-ц позов задоволено. Вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь Приватного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором №Є/V3799 від 27.06.2008 року у розмірі 125 891,73 долари США, що за курсом 23,83 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2015р. складає 3000000 грн. (три мільйони гривень). Вирішено питання судових витрат; ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 19 травня 2017 року у згаданій справі вищевказане заочне рішення скасоване і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Станом на момент подання даного позову цивільна справа №465/8302/15-ц не розглянута, перебуває у провадженні суду на стадії підготовчого провадження. Відтак, зазначає, що заборгованість, яка є предметом напису позивачем не визнається, була і є предметом судових спорів. З врахуванням вказаних обставин, сума заборгованості за оскаржуваним написом не може вважатися безспірною, така вже стягнута на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2012 року, звертаючись до нотаріуса за вчиненням оскаржуваного виконавчого напису відповідач намагається вдруге стягнути ті самі кошти, які він вважає заборгованістю. Зазначає, що виконавчий напис вчинений з пропуском встановленого 3-річного строку з моменту виникнення в кредитора права вимоги, банк повинен був звернутися до нотаріуса не пізніше 23.12.2015 року, коли сплив 3-річний строк з моменту постановлення рішення Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська від 23.12.2012 року, а також при вчиненні виконавчого напису щодо звернення стягнення на майно нотаріусу не були надані документи, визначені п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 19 лютого 2019 року, зареєстрований у реєстрі за №393 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Заремба О.О. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у встановлений строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України без поважних причин та, виходячи із принципу змагальності цивільного судочинства (ст. 12 ЦПК України ), тим самим фактично відмовився від захисту своїх прав в суді. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибули. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у матеріалах справи доказами та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 19.02.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №393. Як встановлено з оскаржуваного виконавчого напису за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , та яке на підставі договору іпотеки, посвідченого 15.04.2005 року приватним нотаріусом Тертичною Е.В. за реєстровим №1528, передане в іпотеку АТ КБ "Приватбанк", пропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» у розмірі: - заборгованість за кредитом - 47526,30 доларів США; - заборгованість за відсотками - 66722,65 доларів США; - комісія - 8400,00 доларів США; - пеня - 181275,89 доларів США, що всього становить 303924,84 долари США, що за курсом НБУ на 19.10.2018 року становить 8 521 033,45 гривень; а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3500 гривень. Всього з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 8 524 533,45 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - тринадцять років шість місяців п`ять днів, а саме з 14.04.2005 року по 19.10.2018 року. При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувалася ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого 19.02.2019 року за реєстровим №393. Вирішуючи спір згідно з встановленими обставинами справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які визначені Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом п.1-1 Переліку визначено, що виконавчі написи вчиняються на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Також, відповідно до пункту 3.1 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4. глави 16 Розділу ІІ Порядку). Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість позову повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Судом встановлено, що оскаржуваний представником позивача виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з метою задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору іпотеки, посвідченого 15.04.2005 року, реєстровий номер №1528, для забезпечення виконання зобов`язань позичальника. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачем не надано суду кредитної угоди, на підставі якої виникла заборгованість, та яка була посвідчена нотаріально. Крім цього, заборгованість, яка є предметом виконавчого напису позивачем не визнається, та на момент вчинення виконавчого напису була предметом судових спорів. Зокрема, вказана у виконавчому написі заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приват Банк» є спірною. Рішенням Жовтневого\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 23\~жовтня 2012\~року у\~цивільній справі\~№2-412/1421/2012р\~позов ПАТ\~КБ\~\~«Приват Банк»\~до\~ТОВ «Українське\~фінансове агентство\~«Верус»,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~Приватного підприємства\~фірма «БУГ»\~про стягнення\~заборгованості,\~задоволено частково.\~Зокрема,\~вирішено стягнути\~солідарно\~з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] та\~Приватного підприємства\~фірма «БУГ»\~на користь\~ПАТ КБ\~«Приватбанк»\~за\~кредитною\~угодою №Є/V3799\~від 27.06.2008р.\~заборгованість\~станом\~на 10.04.2012р.\~по\~кредиту та\~відсоткам\~в розмірі\~1\~117126\~гривень 38\~копійок (один\~мільйон сто\~сімнадцять тисяч\~сто двадцять\~шість гривень\~38\~копійок),\~що є\~еквівалентом 139\~763,09\~доларів США,\~пеню\~в\~розмірі 147\~760\~гривень 12\~копійок (сто\~сорок сім\~тисяч сімсот\~шістдесят гривень\~12\~копійок),\~що є\~еквівалентом 18\~486,19\~доларів США,\~\~штраф\~відповідно до\~6.6.\~кредитної\~угоди в\~розмірі 63\~256\~гривень 50\~копійок (шістдесят\~три тисячі\~двісті п`ятдесят\~шість грн.\~50\~коп.)\~Рішення суду\~не оскаржувалося\~та набрало\~законної сили 06.11.2012 року. Також, в провадженні Франківського районного суду міста Львова перебувала цивільна справа №465/8302/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Приватного підприємства Фірми «Буг» про стягнення заборгованості по процентах за кредитним договором від 27.06.2008 року № Є/V3799. Представником позивача, адвокатом Зарембою О.О. долучено до матеріалів даної цивільної справи рішення Франківського районного суду м. Львова від 21.03.2022 року у справі №465/8302/15-ц, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Всупереч вимогам, для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, стягувачем, зокрема, не були подані визначені п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, зокрема засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання з визначеною грошовою вимогою, яка підлягає виконанню, та необхідність її погашення, що була надіслана боржнику, та оригінали документів, що підтверджують її надіслання. Відповідачем та третьою особою не було надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, тому у суду відсутні правові підстави для висновку про правомірність дій приватного нотаріуса при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, відсутні підтвердження факту безспірності стягуваних сум, відомості про те, на підставі яких документів було визначено розмір стягуваної заборгованості, які свідчать про те, сума заборгованості є безспірною та підтверджена належними та допустимими доказами. Доказів протилежного відповідачем не представлено, а судом не здобуто. Вказане підтверджує той факт, що зазначена заборгованість є спірною, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, правові підстави для вчинення виконавчого напису відсутні. Відповідно до часини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У відповідності із вимогами положення підпунктів 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Тому загальний строк для зверхня до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Інший строк позовної давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов`язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.10.2021 року у справі №255/7357/13-ц, провадження № 61-1116св21. Звернувшись з позовною заявою про дострокове повернення суми кредиту до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, ПАТ КБ «Приват Банк» в односторонньому порядку змінив умови виконання кредитної угоди в частині граничних строків, заявивши вимогу про повне погашення кредиту разом з відсотками і штрафами. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.09.2014 року у справі № 6-106цс14, від 09.11.2016 року у справі №6-2251цс16, від 22.06.2016 року №6-368цс16. Вказане також кореспондується з п. 2.3.3 кредитної угоди від 27 червня 2008 року №Є/V 3799, про що наголошує представник позивача у позовній заяві. Відтак, враховуючи рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 23.10.2012 року у справі № 2-412/1421/2012р, право на примусове стягнення коштів виникало в банківської установи з 07.11.2012 року, після набрання законної сили вказаним рішенням суду, а тому строк позовної давності щодо стягнення не повернутих кредитних коштів сплив 07.11.2015 року. Виконавчий напис нотаріусом вчинено 08.05.2019 року, тобто поза межами строку виникнення права вимоги визначеного статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) вказала, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові аналізувала інші відносини і вказувала на подібність строку зазначеного у статті 88 Закону України «Про нотаріат» зі строком позовної давності, який визначений статтею 256 ЦК України в контексті застосування єдиного трирічного строку для захисту прав як фізичних так і юридичних осіб. Дійсно, строк визначений у статті 88 Закону України «Про нотаріат» відноситься до строків захисту цивільних прав, однак це не свідчить про розповсюдження на нього правил статті 264 ЦК України щодо переривання перебігу позовної давності. Позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19 ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. Таким чином, суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що виконавчий напис нотаріуса вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат» та перериватися чи поновлюватися такий строк не може, оскільки він є присічним. За таких обставин, у нотаріуса не було підстав вважати про наявність безспірної заборгованості та дотримання інших умов, необхідних для вчинення даної нотаріальної дії, а оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений поза межами трирічного строку з дня виникнення у стягувача права вимоги. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також пропущення відповідачем строку для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. За таких обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved