Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

18.03.2022 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на час навчання повнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення ними 23 років за умови, що вони будуть продовжувати навчання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що діти навчаються у Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі. Строк закінчення вищого навчального закладу - червень 2023 року, до того ж навчання сина платне. Таким чином вона змушена нести витрати пов`язані із оплатою вартості навчання сина та повним забезпеченням дітей, оскільки, навчаючись на денній формі, вони не можуть працювати. Ухвалою від 31.03.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 29.04.2022 року з викликом сторін. У зв'язку із неможливісю відповідача з'явитися у судове засідання 29.04.2022 року, розгляд справи відкладено на 03.06.2022 року, про що постановлено ухвалу. 03.06.2022 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у її відсутності та повне підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, заяв, клопотань, відзиву відносно позову не подавав, жоних доказів поважності причин неявки в судове засідання не направив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та її представника проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] виданих відділом РАЦС Червоноградського управління юстиції Львівської області 21.02.2004 року (а.с.6,7). Як вбачається із копії довідки №558 від 09.03.2022 року, [PERSON] , [INFO] , є студентом другого курсу Червоноградського гірничо-економічного фахового коледжу денного відділення за спеціальністю «Фінанси, банківська справа та страхування», термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2023 року, навчання за кошти регіонального бюджету (а.с.8). [PERSON] , [INFO] , також навчається у Червоноградському гірничо-економічному фаховому коледжі денного відділення за спеціальністю «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2023 року, навчання за контрактом (а.с.10). Водночас, відповідно до договору №3 від 01.09.2020 року про оплату освітніх послуг, укладеного між вищим навчальним закладом та [PERSON] загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 31800 грн; оплата здійснюється посеместрово - не пізніше 15 серпня і 01 лютого відповідного року в розмірі 5300 грн. (п.5.2,5.3 договору) (а.с. 12). За ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд виходить з того, що навчання [PERSON] та [PERSON] на стаціонарній формі виключає можливість власного працевлаштування, тому їх потреба у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою. У постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17 Верховний Суд акцентує увагу на тому, що дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] навчаються на денній формі навчання, беручи до уваги прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році, працездатний вік відповідача та його можливість і здатність працювати і той факт, що ним не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування статті 199 СК України та підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору за подачу позову, в порядку розподілу судових витрат з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved