Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

13.05.2022 адвокат Бакалець І.Г., діючи від імені [PERSON] , звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу обмежувального припису. Вимоги, викладені у заяві, обґрунтовує тим, що заявниця проживає за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою без реєстрації також проживає зять заявниці [PERSON] , який протягом тривалого часу умисно систематично вчиняє відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, що призводить до фізичних та моральних страждань [PERSON] та погіршення якості її життя. Таке насильство виражається у тому, що [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосовує до заявниці силу, а також агресивно себе поводить по відношенню до [PERSON] , ображає її нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою та безпідставно обмежує у користуванні належною заявниці квартирою. [PERSON] боїться залишатися наодинці з [PERSON] вдома, на вулиці та навіть у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду. Унаслідок таких дій [PERSON] заявниця перебуває в емоційній залежності від останнього, оскільки може почувати себе спокійно та у безпеці лише, коли [PERSON] немає поруч. За вчинення домашнього насильства по відношенню до заявниці [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 КУпАП. Вказане також стало підставою того, що до суду скерований обвинувальний акт відносно [PERSON] за ст. 126-1 КК України. Однак поведінка останнього по відношенню до заявниці не змінилась та [PERSON] продовжує вчиняти відносно [PERSON] домашнє насильство. За таких\~підстав відповідно\~до ст.\~350-2\~ЦПК України,\~ст.\~24,\~26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству»\~адвокат просить\~видати обмежувальний\~припис стосовно\~ [PERSON] \~на строк\~6\~місяців з\~покладенням на\~нього таких\~обов`язків:\~1)\~заборонити наближатися\~на відстань\~ближче 50\~метрів до\~місця проживання,\~перебування,\~роботи,\~інших місць\~частого відвідування\~ [PERSON] ; 2)\~заборонити особисто\~і через\~третіх осіб\~розшукувати [PERSON] ,\~якщо вона\~за власним\~бажанням перебуває\~у місці,\~невідомому [PERSON] ,\~переслідувати її\~та в\~будь-який\~спосіб спілкуватися\~з нею; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори електронну переписку з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4). заборонити спілкуватися з [PERSON] до чи після судових засідань у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль, а також у приміщеннях судів апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільних та/або кримінальних справ, якщо такі справи знаходитимуться у провадженні суду. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.05.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.05.2022. У судовому засіданні представник заявниці адвокат Бакалець І.Г. заяву підтримав з викладених у ній підстав та просив заяву задовольнити, крім вимоги щодо встановлення [PERSON] обов`язку заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до інших місць частого відвідування [PERSON] . Пояснив, що [PERSON] проживає у належній заявниці квартирі без реєстрації. Там знаходяться особисті речі [PERSON] та це є місцем його проживання. Однак адвокат не може стверджувати, що [PERSON] іноді також не проживає і за іншою адресою. Зазначив, що [PERSON] вчиняє по відношенню до [PERSON] психологічне та фізичне домашнє насильство. Факт нанесення заявниці ударів підтверджується тим, що остання викликала поліцію і під час опитування сусідів працівникам поліції повідомлено, що сусіди чують крики [PERSON] про допомогу, оскільки її б`ють. Вважає, що заявниця не виселяє [PERSON] з належної їй квартири, оскільки шкодує дочку та онука і хоче, щоб сім`я проживала разом. Зазначив, що на його думку, можливо заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання [PERSON] без заборони перебувати в місці спільного проживання, оскільки [PERSON] не зареєстрований за адресою проживання заявниці. Вказав, що місцем роботи [PERSON] є територія Тернопільського міського ринку. Зазначив, що іноді [PERSON] через протиправні дії свого зятя ночує у родичів, а тому [PERSON] слід заборонити розшукувати її, хоча і не заперечував, що до цього часу останній заявницю жодного разу не розшукував. Так само зазначив, що ще не було випадків, коли [PERSON] вчиняв по відношенню до [PERSON] домашнє насильство під час листування тощо, однак вважає, що таке може мати місце у майбутньому. Зазначив, що під час розгляду у суді справ про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] останній погрожував заявниці і та боялась перебувати у присутності зятя навіть у приміщенні суду. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, однак бере участь у судовому процесі через представника [PERSON] . У судове засідання 16.05.2022 заінтересована особа [PERSON] , відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання шляхом розміщення 13.05.2022 оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явився. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від заінтересованої особи до суду не надходило. Указане відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується копією довідки ДП «Благоустрій 1». Також за вказаною адресою без реєстрації проживає зять заявниці [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються змістом обвинувального акта від 20.02.2022. Крім цього, суд встановив, що 1/2 частка квартири, у якій проживають заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] , належить на праві власності заявниці. Вказане підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Береш О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-746. Суд зазначає, що організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі за текстом Закон). Так само і згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». За змістом п. 3, 7, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку та спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною 2 ст. 3 Закону визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя). Так, в обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що її зять [PERSON] протягом тривалого часу вчиняє щодо неї діяння психологічного та фізичного насильства. На підтвердження цих діянь та спричинення їй шкоди заявниця надала суду такі докази: - копії постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2020 та від 26.02.2020, якими [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно його тещі [PERSON] ; - копію обвинувального акта у кримінальному провадженні № 12022211040000237 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відносно [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 3 ст. 26 Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Заявниця [PERSON] , звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо свого зятя [PERSON] , обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, яке виразилось зокрема, у тому, що [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, застосовує до заявниці силу, а також агресивно себе поводить по відношенню до [PERSON] , ображає її нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою та безпідставно обмежує у користуванні належною заявниці квартирою. [PERSON] боїться залишатися наодинці з [PERSON] вдома, на вулиці та навіть у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду. Унаслідок таких дій [PERSON] заявниця перебуває в емоційній залежності від останнього, оскільки може почувати себе спокійно та у безпеці лише, коли [PERSON] немає поруч. Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявницею доведено, що [PERSON] впродовж тривалого часу вчиняє щодо [PERSON] психологічне та фізичне насильство, яке виражається у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, систематичному та тривалому психологічному тиску, штовханні. Факти вчинення такого насильства, а також його тривалість та систематичність підтверджуються постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про визнання [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП, за вчинення домашнього насильства відносно його тещі [PERSON] . Такі постанови суд визнає належними та допустимими доказами, оскільки вони роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень та відкрита інформація, яка міститься у цьому реєстрі, дає можливість суду встановити, що ці постанови дійсно винесені відносно [PERSON] та останній був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 КУпАП. При цьому навіть після притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не припинив свою протиправну діяльність по відношенню до [PERSON] , що стало підставою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022211040000237 від 10.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та скерування до суду обвинувального акта відносно [PERSON] . З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що існує\~обґрунтований ризик\~продовження чи повторного вчинення [PERSON] відносно [PERSON] психологічного та фізичного домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Відтак з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно\~ [PERSON] у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав. Щодо обсягу обмеження цих прав суд зазначає таке. У своїй заяві [PERSON] з урахуванням уточнень адвоката, що мали місце у судовому засіданні, просила встановити [PERSON] такі заборони: 1) заборонити наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання, перебування, роботи [PERSON] ; 2) заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 3) заборонити вести листування, телефонні переговори, електронну переписку з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 4). Заборонити спілкуватися з [PERSON] до чи після судових засідань у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль, а також у приміщеннях судів апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільних та/або кримінальних справ, якщо такі справи знаходитимуться у провадженні суду. Разом з тим заявницею не доведено, що вчинення [PERSON] відносно неї насильства здійснювалось за допомогою листування, телефонних перегорів чи електронної переписки, а також в місцях, відмінних від місця спільного проживання кривдника та потерпілої, де остання могла б переховуватися від переслідування. Відтак суд не вбачає підстав для покладення на заінтересовану особу заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести листування, телефонні переговори, електронну переписку з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Крім цього, заявниця просить заборонити [PERSON] наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця її проживання, перебування, роботи. Однак суд встановив, що місце проживання заявниці є одночасно і місцем проживання заінтересованої особи зі своєю дружиною та сином. При цьому [PERSON] не просила заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, а тому без встановлення цієї заборони встановлення лише заборони наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання [PERSON] призведе до порушення права на житло [PERSON] та до його неможливості проживати за місцем свого проживання без обмеження такого права відповідним судовим рішення. Так само суд зазначає, що судове рішення має містити конкретні формулювання, які дають можливість чітко зрозуміти його зміст та не залишають місця для припущень при його виконанні. У судовому засіданні представник заявниці пояснив, що місцем роботи останньої є Тернопільський міський ринок, де [PERSON] реалізовує власну сільськогосподарську продукцію. При цьому чітко встановленого та закріпленого за собою торгового місця заявниця не має, а щоразу здійснює торгівлю на іншому місці. Відтак суд вважає, що вимога щодо заборони [PERSON] наближатися до місця роботи та перебування [PERSON] не є конкретизованою та задоволення цієї вимоги може призвести у подальшому до неможливості виконання рішення у цій частині чи до зловживання своїми правами з боку потерпілої особи. З урахуванням викладеного суд вважає, що дієвим та достатнім для забезпечення захисту прав потерпілої, а також пропорційним встановленим судом фактам вчинення домашнього насильства буде заборона [PERSON] спілкуватися з [PERSON] до чи після судових засідань у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою: вул. Котляревського, буд. 34, м. Тернопіль, а також у приміщеннях судів апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільних та/або кримінальних справ, якщо такі справи знаходитимуться у провадженні суду. Щодо строку, на який необхідно видати обмежувальний припис, суд не вбачає підстав для застосування максимального визначеного законом строку 6 місяців та вважає, що строк 3 місяці буде достатнім та дієвим для зміни [PERSON] своєї поведінки по відношенню до [PERSON] та надасть останнім можливість у майбутньому налагодити свої відносини. При цьому у разі вчинення [PERSON] подальших насильницьких дій по відношенню до заявниці обмежувальний припис може бути продовжений судом. Відтак суд доходить висновку, що саме такі вид та строк дії обмежувального припису, про необхідність визначення яких суд зазначив вище, є необхідними, щоб гарантувати постраждалій особі безпеку та основоположні права і свободи людини і громадянина, зокрема права на свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного життя, та пропорційним втручанням у права і свободи кривдника.

Outcome: partial