Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

18.03.2022 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з останнього аліменти на час навчання їх доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до закінчення навчання в Львівському вищому професійному училищі побутового обслуговування. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 09.04.2021 суд вирішив стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку доходу (щомісячно), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. [INFO] дочці [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час вона навчається у Львівському вищому професійному училищі побутового обслуговування за професією перукар (модельєр) з 01.09.2020 по 31.12.2021. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2021 із [PERSON] стягувалися аліменти на навчання [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів по 30.12.2021 включно. Термін навчання [PERSON] в ДНЗ Львівському вищому професійному училищі побутового обслуговування продовжено до 29.04.2022. Їхня спільна донька [PERSON] на даний час продовжує навчатися, тому потребує коштів на навчання, проживання, проїзд, канцелярію та харчування. Тому, просить позов задовольнити, а судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою від 31.03.2022 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 06.05.2022, який було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 02.06.2022. 02.06.2022 сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій справу просив розгляди у його відсутності, позов визнав у повному обсязі та зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів на час навчання доньки. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2002 року, [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.2021 позов [PERSON] задоволено та прийнято рішення стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на час навчання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 02.12.2020 до 30.12.2021 - закінчення навчання у ДНЗ Львівське вище професійне училище побутового обслуговування (а. с. 4). Як вбачається з довідки № 130 від 15.03.2022, виданої ДНЗ Львівське вище професійне училище побутового обслуговування[PERSON] дійсно навчається у ДНЗ «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування» в групі №213 за професією «Перукар (перукар-модельєр)» на неповному державному забезпеченні з 01.09.2020 по 29.04.2022, форма навчання - денна(а. с. 3). При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як роз`яснено в п.20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів як: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За приписами ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки відповідач має обов`язок її утримання до досягнення нею 23 років або закінчення навчання у виші. Відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній визнав позов та згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу, на час навчання доньки [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на час навчання його доньки у розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Такий розмір буде відповідати обставинам справи та реальній можливості відповідача надавати таке утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулася з позовом 18.03.2022, відтак аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 18.03.2022. В позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на навчання дочки в розмірі 1/6 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку мова йде про присудження аліментів на утримання неповнолітніх дітей, однак дана норма не поширюється на правовідносини щодо стягнення коштів на навчання. Відтак позов підлягає до часткового задоволення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд вирішив, що такі слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 496,20 грн., тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачем при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору в сумі 496,20 грн. віднести за рахунок держави.

Outcome: partial