Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

26.10.2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в обґрунтування якого вказала, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] ,, неповнолітній дочці [PERSON] , відповідачу [PERSON] та її неповнолітній дочці [PERSON] . Квартира складається із чотирьох ізольованих кімнат. У неї з відповідачкою постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою та оплатою комунальних послуг. Між сторонами склався певний порядок користування квартирою, за яким вона користується кімнатами площею 13,9 кв.м. та 12,2 кв.м., а відповідач із донькою кімнатами площею 8,1 кв.м. та 16,3 кв.м. Просить суд: -визначити ідеальні частки в квартирі [ADDRESS] , визначити, що кожному із співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/4 частині квартири; -встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділити у користування [PERSON] , [PERSON] кімнати площею 13,9 кв.м. та 12,2 кв.м., а [PERSON] , [PERSON] кімнати площею 8,1 кв.м. та 16,3 кв.м. Нежитлові підсобні приміщення залишити у загальному користуванні. 28.10.2021 року суддя відкрив по справі загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання (а.с. 29). 18.01.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду (а.с. 38). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності,в якому заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог та виділення їй у користування кімнати площею 8,1 кв.м. та 16,3 кв.м. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Згідно статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Верховний Суд України в постанові пленуму №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у пункті 14 вказав, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, для захисту прав сторін по справі, які є співвласниками квартири, судом може бути встановлений порядок її користування, оскільки позивачем заявлено відповідні позовні вимоги. Разом з тим, частинами 1,2,3 статті 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, визначити конкретний порядок користування житловим приміщенням можна лише у разі визначення часток у спірному житловому приміщенні. Квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира є приватизованою, належить власникам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 28.05.2015 року (а.с. 10). Квартира має загальну площу 77,09 кв.м., жилу площу 50,5 к.в.м., підсобну 22,6 кв.м., та складається із чотирьох ізольованих кімнат: кімната № 1 площею 16,3 к.в.м., кімната №2 площею 8,1 кв.м., кімната №3 12,2 кв.м., кімната №4 площею 13,9 кв.м. (а.с. 14). Враховуючи норму статті 357 ЦК України, за якою частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, суд вирішив визначити, що кожному співвласнику квартири [ADDRESS] належить по 1/4частині квартири. Судом встановлено, що між сторонами по справі склався усталений порядок користування квартирою, за яким [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] користуються кімнатами №3 12,2 кв.м. та №4 площею 13,9 кв.м., а відповідач [PERSON] з неповнолітньою дочкою [PERSON] користуються кімнатами №1 площею 16,3 к.в.м. та №2 площею 8,1 кв.м. Такий порядок користування квартирою не порушує рівність права власності у спільному майні співвласників, не призведе до погіршення житлових умов сторін, сторони погодились на визначення саме такого порядку користування приміщеннями квартири. У зв`язку із викладеним, позовні вимоги є законними, правомірними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Правилами ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] була звільнена судом від сплати судового збору, а відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті. У зв`язку із цим, суд компенсує 50% судового збору, який мав бути сплачений позивачем, за рахунок держави. Інші 50% судового збору в сумі 454 гривень, який має бути сплаченим на користь держави, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved