Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] 31.08.2021 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму позики у розмірі 950 доларів США, проценти за користування позикою за період з 01.09.2018 року по 01.08.2021 року у розмірі 415,79 доларів США, що разом становить 1365, 79 доларів США. 03.03.2016 року між позичкодавцем, [PERSON] та позичальником, [PERSON] був укладений договір позики у вигляді розписки, за умовами якого останній взяв в борг у позикодавця грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США з процентною ставкою 15 відсотків річних, які зобов`язався повернути 03.05.2016 року. Вказаний договір сторонами був оформлений письмово у вигляді розписки позичальника, в яких зазначена сума грошових коштів, взятих ним у борг у позикодавця, та строк в який він зобов`язався повернути позику. Дана розписка по формі і змісту відповідає положенням ст. 1047 Цивільного кодексу України. 01.09.2018 року, позичальник частково повернув позивачеві борг в розмірі 50 (п`ятдесят) доларів США. Решту боргу в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) доларів США позичальник зобов`язався повернути у найкоротший термін. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Внаслідок часткового виконання позичальником зобов`язання за договором позики, 01.09.2018 року перебіг позовної давності було перервано. Таким чином, перебіг позовної давності було перервано. Таким чином перебіг позовної давності за вимогами позивача почався 01.09.2018 року. На підставі викладеного позивач просить суд: стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) суму боргу за розпискою від 03.03.2016 року в сумі 950 доларів США, а також 15 відсотків річних за користуванням грошовими коштами у розмірі 415,79 доларів США, що разом становить 1365, 79 доларів США. Також просить стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи. Позивач і його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені судом своєчасно і належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав викладене в позовній заяві, а також просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судові засідання, призначені на 18 жовтня 2021 року, 01 грудня 2021 року, 25 січня 2022 року, 25 лютого 2022 року, 23 травня 2022 року відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, його представника та відповідачів в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, доходить наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.\~\~ Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.03.2016 року між позичкодавцем, [PERSON] та позичальником, [PERSON] був укладений договір позики у вигляді розписки, за умовами якого останній взяв в борг у позикодавця грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США з процентною ставкою 15 відсотків річних, які зобов`язався повернути 03.05.2021 року. (а.с.8). Відповідно до договору позики від 03.03.2016 року, позичальник зобов`язався повертати позикодавцеві суму позики та сплачувати проценти за користування позикою до 03.05.2016 року. Однак, [PERSON] вимоги договору позики належним чином не виконує, в обумовлені строки суму позики та відповідну платню по ній не сплатив. 01.09.2018 року, позичальник частково повернув позивачеві борг в розмірі 50 (п`ятдесят) доларів США. Решту боргу в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) доларів США позичальник зобов`язався повернути у найкоротший термін (а.с.8 на звороті). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Внаслідок часткового виконання позичальником зобов`язання за договором позики, 01.09.2018 року перебіг позовної давності було перервано. Таким чином, перебіг позовної давності було перервано. Перебіг позовної давності за вимогами позивача почався 01.09.2018 року. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з\~ч.1\~ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до\~ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Приймаючи до уваги викладене аналізуючи норми\~закону,\~суд дійшов\~висновку,\~що на\~підставі договору\~позики від\~03.03.2016\~рокупозивач надав відповідачу [PERSON] позику у розмірі 1000 доларів США, що підтверджується власноручно написаною останнім розпискою, яку частково повернув позивачу у розмірі 50 доларів США 01.09.2018 року. Однак, позичальник порушив вимоги договору позики від 03.03.2016 року, а саме не виконав в обумовлені строки іншу частину зобов`язання щодо сплати позики та процентів по ній. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved