Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позові вказала, що [INFO] синові сторін по справі [PERSON] виповнилося вісімнадцять років. Починаючи з 01 вересня 2019 року він навчається в Київському кооперативному інституті бізнесу і права та закінчить навчання 30 червня 2022 року, в зв`язку з чим не має джерел доходу та перебуває на її повному матеріальному забезпеченні. Вона сплачує кошти за його навчання, оплачує проїзд, купує одяг та продукти харчування. Відповідач є працездатною особою, але домоги на утримання сина не надає, хоча може її надавати. На даний час він працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС МІТ ПРОДУКТ». Про наявність у відповідача у власності рухомого чи нерухомого майна позивачці невідомо. Оскільки доходу позивачки недостатньо для покриття витрат на утримання повнолітнього сина, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 3000 грн. до 30 червня 2022 року, а також компенсацію 50% витрат понесених на оплату навчання сина в розмірі 20.905.00 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зазначила, що сторони по справі мають спільного сина, не проживають разом сторони по справі з 2013 року, розлучились у 2014 році, згідно рішення суду відповідач сплачував аліменти на спільного сина до 18 років, проте на даний час не надає необхідної допомоги, син навчається на денній формі навчання та потребує коштів для оплати даного навчання. Вона сама сплачує кошти за навчання. При цьому, син також потребує коштів необхідних для харчування, лікування, щоденного проїзду до навчального закладу. Також син відвідує спортивну школу, і необхідні кошти для проїзду до змагать та придбання необхідних речей пов`язаних із змаганнями, син отримує нагороди та грамоти на даних змаганнях. Батьки мають рівні права і обов`язки, тому вважає, що частину витрат за навчання дитини повинен нести і відповідач по справі. При цьому, за кошти, що вона отримує за місцем роботи, що становить 6400 гривень, вона навчає дитину, одягає, купує продукти харчування та сплачує комунальні послуги. Не узгоджувалось місце навчання з відповідачем з огляду на те, що відповідач не спілкується зі своїм сином. Вона має на праві власності квартиру та авто. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав вимоги позову, зазначивши, що сторона відповідача не заперечує щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, проте заперечує, щодо сплати аліментів у такій сумі, оскільки відповідач не має такої можливості, з огляду на його заробітну плату зазначену у довідці із місця роботи. При цьому, чинним законодавством України не передбачено стягнення витрат понесених за навчання у минулом, з огляду на те, що в позові не міститься посилання з цього приводу на законодавство, яке б перебачало таке стягнення. При цьому, не погоджувалось місце навчання дитини з відповідачем. Відповідач працездатний, інших утриманців не має, нерухомого та рухомого майна на праві власності не має. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. В силу ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.\~150\~СК України,\~батьки зобов`язані\~виховувати дитину\~в дусі\~поваги до\~прав та\~свобод інших\~людей,\~любові до\~своєї сім`ї\~та родини,\~свого народу,\~своєї Батьківщини. Батьки\~зобов`язані\~піклуватися про\~здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.5 ст.183 ЦПК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» містить роз`яснення, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження", загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 28, 29 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 2 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держави учасниці визнають право дитини на освіту, із метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: заохочують розвиток здібностей різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безоплатної освіти і надання у випадку необхідності фінансової допомоги; забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти і професійної підготовки для всіх дітей. Освіта повинна біти спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових, фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об`єднаних Націй, підготовка дитини; підготовка дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності, етнічними, національними … У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] (а.с.3- 9). З відповідача по справі стягувались аліменти на утримання спільного сина сторін по справі до його повноліття (а.с.10-11). Син сторін [PERSON] , на даний час є повнолітнім (а.с. 15-16) та перебуває на утриманні матері [PERSON] , яка працює працює у ФОП " [PERSON] " та отримує заробітну плату в розмірі 6400 гривень (а.с.17). Син сторін по справі є студентом третього курсу денної форми навчання факультету «Підприємництво» відділення харчових технологій та товарознавства Київського кооперативного інституту бізнесу і права, термін навчання по червень 2022 року (а.с. 14). З копії договору № 4ТМК/9 2019 від 02.09.2019 року (а.с. 12-13) вбачається, що Київськоий кооперативний інститут бізнесу і права та [PERSON] уклали договір згідно якого виконавець за кошти замовника надає освітні послуги [PERSON] , молодшого спеціаліста, спеціальність підприємництво (митна справа), форма навчання денна, термін навчання 3 роки; замовник вносить плату згідно графіка: 1 курс 13200 грн., 2 курс 13700 грн., 3 курс 14200 грн. З копій квитанцій (а.с. 15-16, 18) вбачається, що [PERSON] вносить на рахунок Київського кооперативного інституту бізнесу і права за навчання сина [PERSON] внесла: 12.11.2019 року 6600 грн., 26.02.2019 року - 150 грн., 05.03.2019 року 1800 грн., 24.06.2019 року 6600 грн., 14.12.2020 року- 6850 грн., 09.06.2020 року 6850 грн., 11.06.2021 року - 7500 грн., 13.10.2021 року 7410 грн. Відповідач працює у ТОВ "БІЗНЕС МІТ ПРОДУКТ" та отримує заробітну плату в середньому розмірі 6336, 55 гривень. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я, наявність утриманців, вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 182, 183 СК України, а також те, що відповідач працезатний та має можливість сплачувати аліменти, і надавати матеріальну допомогу сину. При цьому, враховуючи розмір аліментів та крайню межу мінімального розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, а також те, що незалежно від форми навчання визначений обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка навчається. Крім цього, СК України передбачає стягнення витрат на навчання, проте не передбачає стягнення витрат за навчання за минулий час без виконавчого листа, тому позов підлягає до часткового задоволення. Таким чином,\~враховуючи вище\~викладене,\~даючи оцінку\~встановленим обставинам\~та доказам\~в їх\~сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~щоз відповідача на утримання повнолітнього сина необхідно стягнути аліменти в розмірі 2600 (дві тисячі шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2021 року і до досягнення ним двадцяти трьох років, на час навчанняє. а в решті позовних вимог відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн..

Outcome: partial