Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] пред`явив в суд позов до комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», [PERSON] про визнання права власності на 1/3 (одну третю) частину квартири. В обгрунтування своїх вимог зазначив про те, що він, [PERSON] , являється співвласником 2/3 частки квартири по [ADDRESS] . Згідно свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року виданого Львівською міською адміністрацією згідно розпорядження №1477 від 02 грудня 1994 року співвласниками квартири являються: [PERSON] , його батько, [PERSON] , його мати та він, [PERSON] . 1/3 частку квартири він отримав, як спадщину після смерті матері [PERSON] , що посвідчується рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08 червня 2021 року у справі №466/1403/20 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28096768 від 20.10.2021р. Зазначає, що свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року втрачено, тому не мав можливості після смерті мами [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Також зазначає, що не має можливості зареєструвати право власності на 1/3 частку квартири, отриману у процесі приватизації, що посвідчується зазначеним свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року. Згідно пункту 13 глави 10 розділу II «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5 особливим видом копії документа є дублікат - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу (диплома, свідоцтва, трудової книжки тощо), що має таку саму юридичну силу. Дублікат виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, та містить інформацію, аналогічну інформації в оригіналі. На ньому проставляються відбиток печатки установи і підписи посадових осіб, які мають право підпису цих документів на момент оформлення дубліката. На дублікаті проставляється у правому верхньому куті відмітка «Дублікат». Зазначає, що неодноразово звертався до комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з метою отримання дубліката свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02.12.1994р., однак йому відмовлено. Як зазначено в останніх відповідях комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» № 19/11-21-01 від 19.11.2021р та № 22/12-21-02 від 22.12.2021р. підставою для відмови у видачі дубліката Свідоцтва є відсутність нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON] , як співвласника квартири. Він не може отримати дублікат Свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02.12.1994р. та зареєструвати своє право власності на 1/3 частку квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно так як [PERSON] не надав своєї згоди на видачу дубліката втраченого Свідоцтва. У відповіді управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради №2902 від 05 листопада 2021 року державний реєстратор відмовився зареєструвати право власності на 1/3 частку квартири у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року. Офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначене у п. 1 ч. 1 ст. 2 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації. Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з приписами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на такі факти, враховуючи положення ст. 316, 317, 319, 321, 334 ЦК України просить ухвалити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено проводити судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі - Комунальна установа «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду», [PERSON] відзиву на позовну заяву [PERSON] до суду на подали. В судовому засіданні 31 травня 2022 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити. Представник відповідача КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» та відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явились та про причину неявки суд не повідомили. За згодою позивача [PERSON] та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є співвласником 2/3 частки кв. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, виданого Львівською міською адміністрацією 02 грудня 1994 року згідно розпорядження №1477. Згідно вищевказаного свідоцтва, співвласниками квартири також являються батько позивача - [PERSON] та мати позивача - [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 08 червня 2021р. у справі 466/1403/20 за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яка залишилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року втрачено, тому позивач не мав можливості після смерті матері [PERSON] отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а також зареєструвати право власності на 1/3 частку квартири, отриману у процесі приватизації. Згідно пункту 13 глави 10 розділу II «Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року № 1000/5 особливим видом копії документа є дублікат - повторно оформлений службовий документ для використання замість втраченого чи пошкодженого оригіналу (диплома, свідоцтва, трудової книжки тощо), що має таку саму юридичну силу. Дублікат виготовляється на такому самому бланку, що й оригінал, та містить інформацію, аналогічну інформації в оригіналі. На ньому проставляються відбиток печатки установи і підписи посадових осіб, які мають право підпису цих документів на момент оформлення дубліката. На дублікаті проставляється у правому верхньому куті відмітка «Дублікат». Позивач неодноразово звертався до Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» з метою отримання дубліката Свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER] від 02 грудня 1994 року, однак йому було відмовлено. З відповіді Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» № 19/11-21-01 від 19 листопада 2021 року та № 22/12-21-02 від 22 грудня 2021 року вбачається, що підставою для відмови у видачі дубліката свідоцтва є відсутність нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON] , як співвласника квартири. Відтак, позивач не може отримати дублікат свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року та зареєструвати своє право власності на 1/3 частку квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно так як [PERSON] не надав своєї згоди на видачу дубліката втраченого свідоцтва. У відповіді Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради №2902 від 05 листопада 2021 року державний реєстратор відмовився зареєструвати право власності на 1/3 частку квартири у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] від 02 грудня 1994 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Вищевказані обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме, копіями свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 02 грудня 1994 року Львівською міською адміністрацією, технічного паспорта на квартиру, виданого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 02 серпня 2019 року, витягу з розпорядження Шевченківської районної місцевої адміністрації м.Львова від 02 грудня 1994 року за №1477, списку громадян, яким передаються у власність квартири житлового фонду Львівської міської ради народних депутатів у Шевченківському районі, рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 08 червня 2021 року у справі №466/1403/20, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідки №2/8657 від 12 жовтня 2021 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», довідки №1252 від 29 вересня 2021 року з Бюро знахідок, відповіді [PERSON] з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради від 05 листопада 2021 року №2902-вих-103064, відповіді [PERSON] з Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 19 листопада 2021 року №19/11-21-01, відповіді [PERSON] з Комунальної установи «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 22 грудня 2021 року №22/12-21-02, іншими зібраними у справі доказами та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст. 321 ЦК України. У відповідності до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації. Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з приписами ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено у ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved