Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 28 856 гривень 18 копійок, посилаючись на те, що 18 лютого 2019 року автомобілем «BMW 320 D», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] скоєно ДТП, в результаті якого застрахований позивачем-Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] (бордеро №89_18 до генерального договору страхування №47-07 від 07.06.2007 р.) під керуванням [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО Україна» сплачено страхове відшкодування в сумі 28 856 гривень 18 копійок, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, яка мала місце 18 лютого 2019 року, у зв`язку з чим з метою стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. Представник позивача за довіреністю Хайбу К.А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с. 49, 50), далі на адресу суду від відповідача повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 51). Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак остання в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явилася, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надіслала, про причини неявки суд не повідомила. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 червня 2007 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» та ТОВ «Перша лізингова компанія» укладено генеральний договір по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків №47-07 та відповідно до бордеро №89_18 до генерального договору страхування, згідно якого було застраховано автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 4-9, 10). 18 лютого 2019 року о 18 годині 40 хвилин в місті Одеса по вулиці Балківська сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої відбулося зіткнення між автомобілем «BMW 320 D», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «RenaultSandero», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2019 року винним в скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] (а.с. 13). Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування по полісу №250566459.18 по страховому випадку, який стався 18.02.2019 року з автомобілем «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] , що належить ТОВ «Перша лізингова компанія» в сумі 28856,18 гривень. (а.с. 17). Відповідно до рахунку - акту виконаних робіт №НМЗНа-31222 від 26.04.2019 року вартість відновлюваного ремонту застрахованого автомобілю «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER]становить 28856 гривень 18 копійок (а.с. 14). Згідно до страхового акту №1954545 від 15 травня 2019 року розмір страхового відшкодування становить 28856 гривень18 копійок. Приватне акціонерне товариство «АСК«ІНГО Україна» здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ТОВ «Перша лізингова компанія» в розмірі 28856 гривень18 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №6551 від 24 травня 2019 року (а.с. 16). 19 березня 2020 року рішенням Загальних зборів акціонерів було прийняте рішення про зміну назви ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», що підтверджується Витягом із статуту (а.с. 23-24). Отримувачем страхового відшкодування відповідно до платіжного доручення №10548 від 06 травня 2019 року є ТОВ «Н Моторс Юг», у зв`язку з тим, що дане Товариство є виконавцем робіт та послуг відновлювального ремонту автомобіля «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 18). Цивільно - правова відповідальність володільця транспортного засобу на момент ДТП не була зареєстрована. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншої особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Крім того,ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 ЦК України,шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодуванні визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правове відповідальності власників наземних транспортних засобів»,при настанні страхового випадку страхова відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю майну третьої особи. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України,шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Відповідно до ст.81 ч.1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Проте, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок, що підтверджується оригіналом платіжного доручення № 5473 від 01.12.2021 року (а.с.3). Тож, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2270 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved