Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В своїй заяві представник позивача зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS] та земельні ділянки під будинком загальною площею 0,3916 га. В зв`язку з усними домовленостями [PERSON] , продав, а [PERSON] купив вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки під ним у 2004 році. Покупцем було виконано свої зобов`язання та виплачено власнику житлового будинку по [ADDRESS] , [PERSON] грошову суму, та в обмін на це позивач отримав оригінал свідоцтва про право на спадщину (на вказаний житловий будинок) та державний акт на земельні ділянки. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 19 серпня 2010 року, [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцем майна померлого є його дружина - [PERSON] [INFO] , яка оформила частину майна померлого. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу офіційного переоформлення вищевказаного житлового будинку та земельних ділянок, проте відповідач відмовилася оформляти на це майно право на спадщину оскільки їй достовірно відомо, що він проданий [PERSON] і будь-яких претензій до нього вона не має. Таким чином, вселившись у будинок у 2004 році, [PERSON] , добросовісно заволодів вказаним домоволодінням [ADDRESS] та земельними ділянками під ним. Домоволодінням та земельними ділянками володіє відкрито, без таємниць починаючи із 2004 року, а тому вважає, що набув право на нерухоме майно за набувальною давністю. Посилаючись на викладене, представник позивача просив визнати за [PERSON] , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями в цілому, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності за набувальною давністю на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0.2500 га, кадастровий номер: 5320688901:01:002:0038 та право власності за набувальною давністю на земельну ділянку з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0.1416 га, кадастровий номер: 5320688901:01:002:0039. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Згідно довідки виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області від 29.09.2021 № 02-36.20/210 [PERSON] , [INFO] , із 2004 року фактично проживає та зареєстрований (01.02.2013) у будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 11). [PERSON] згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1997, серії ААІ № 249588, зареєстровано в реєстрі за № 2-526 виданого державним нотаріусом Глобинської ДНК Любою Ж.М. належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 12). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 014259 від 07.07.1998 [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,39 гектарів, розташована на території с. Федорівка Федорівської сільської ради передана для обслуговування житлового будинку, госп. будівель і споруд, ведення особ. підсобн. Господарства, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 148, що також підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5319411892021 від 07.12.2021 та № НВ-5319411862021 від 07.12.2021. (а.с. 13-19). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 19 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. (а.с. 20). З довідки від 16.11.2021 № 1 виданої ТОВ «Глобинське бюро технічної інвентаризації та земельних відносин» вбачається, що самочинного будівництва за адресою: [ADDRESS] не виявлено. (а.с. 22). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. За ч.4 ст.344 Цивільного кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно з п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати,зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно п. 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07. 02. 2014 р. виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та доведено позивачем, його добросовісне, відкрите, безперервне володіння об`єктом нерухомого майна - житловим будинком [ADDRESS] більше 10 років. Також встановлено, що право власності на зазначений будинок ні за ким не зареєстровано. На підставі викладеного та

Outcome: approved