Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені у зв`язку з несплатою аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона 25 лютого 2006 року по 27 липня 2010 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. [INFO] народилась їхня спільна дитина - дочка [PERSON] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2010 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 липня 2010 року і до повноліття доньки. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивач стверджує, що [PERSON] аліменти в повному обсязі не сплачує, внаслідок чого станом на 01 січня 2022 року утворилась заборгованість по їх сплаті в сумі 46042 грн. 79 коп. Наявність заборгованості, на думку позивача, є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки. Позивачем було здійснено розрахунок пені у сумі 75345 грн. 23 коп. Оскільки розмір пені не може бути вищим за розмір заборгованості по аліментах, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь 46042 грн. 79 коп. Ухвалою від 08 квітня 2022 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. 29 квітня 2022 року до суду надійшов відзив [PERSON] , у якому він позов визнав частково та зазначив, що позивачем надано суду недостовірні дані щодо розміру наявної в нього заборгованості, на підтвердження чого приєднав до відзиву копії банківських квитанцій про перерахунок коштів. Вважає, що позивачем невірно виконаний розрахунок пені, оскільки не взято до увагу правову позицію Верховного Суду України, висловлену у постанові від 01.06.2016 по справі №6-535цс16. За цією позицією пеня повинна нараховуватись на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Відповідачем було здійснено власний розрахунок пені з урахуванням викладеної позиції у розмірі 2025 грн. 74 коп. А тому, відповідач вважає, що позов належить задоволити частково та стягнути з нього пеню у визначеному ним розмірі. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явилась, позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно та не в повному обсязі, що стало підставою для її звернення до суду з наведеним позовом. Зазначила, що у відзиві відповідач не погоджується з тим розміром боргу, що визначив державний виконавець, але оскільки він сплачує кошти як аліменти у одному місяці, а в призначення платежу зазначає, що це аліменти за інші місяці, вона не в змозі самостійно здійснити розрахунок. А тому під час розрахунку пені, на її думку, має бути врахований саме розрахунок державного виконавця. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позов визнав частково на суму 2025 грн. 74 коп. та пояснив, що він тривалий час не працював, у зв`язку з чим і не міг вчасно сплачувати аліменти. У зв`язку із введенням на території України військового стану працевлаштуватись йому стало ще складніше. Однак, він вчиняє дії для максимального погашення наявного у нього боргу по аліментах. На початку 2022 року він здійснив значний переказ на картковий рахунок позивача, що дозволило скоротити розмір боргу. Станом на 1 травня 2022 року розмір заборгованості по аліментах становив 34 000 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 лютого 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2010 року по справі № 2-3363/2010 вказаний шлюб розірвано. Як встановлено із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] відновила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Прізвище дитини при народженні було записано як « [PERSON] », однак 13 вересня 2012 року його було змінено на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 26 червня 2020 року. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2020 року по справі №703/2054/20 збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , з 1/6 частини до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до повноліття дитини. Судом було встановлено, що аліменти на утримання дитини стягувались з 15 липня 2010 року на підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. В рішенні, також, мається послання на те, що дошлюбне прізвище [PERSON] було « [PERSON] ». Відповідно до розрахунку старшого державного виконавця Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Сахарова С.В. розмір заборгованості по аліментах [PERSON] на утримання дитини станом на 01.01.2022 року складає 46042 грн. 79 коп. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 4 ст. 17 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Згідно з частиною четвертою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Стаття 196 СК України встановлює відповідальність за прострочення сплати аліментів і вказує, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. За правовою природою неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої законом. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність сплати аліментів, проте свої зобов`язання вчасно не виконував. Відповідач не надав доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. А тому, суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та, відповідно, настання відповідальності за виникнення заборгованості. Визначаючи розмір неустойки (пені) у зв`язку з несплатою аліментів суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити та один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Таким чином, здійснюючи розрахунок заборгованості, позивач помилково керувався формулою для розрахунку пені за прострочення сплати аліментів, з посиланням на раніше прийняті постанови Верховного Суду України від 01 червня 2016 по справі №6-535цс16. В ході розгляду справи відповідач заперечував проти наявного у нього боргу по сплаті аліментів в тому розмірі, що визначив державний виконавець. На підтвердження сплати аліментів надав платіжні документи з банківських установ, а саме: квитанції від 30 вересня 2020 року про переказ коштів на ім`я [PERSON] у розмірі 1507,54 грн., від 16 листопада 2020 року на суму 1507,54 грн., від 08 лютого 2021 року на суму 2000,00 грн., 22 березня 2021 року на суму 2000,00 грн., 15 квітня 2021 року на суму 2000,00 грн., 08 червня 2021 року на суму 2000,00 грн., 14 червня 2021 року на суму 2000,00 грн., 19 жовтня 2021 року на суму 2000,00 грн. та 22 лютого 2022 року на суму 4000,00 грн. Таким чином, загальний розмір перерахованих відповідачем коштів як аліментів у 2021 році становить 15015 грн. 08 коп. Оглянувши вказані квитанції та розрахунок боргу судом встановлено, що державним виконавцем не були враховані платежі відповідача, здійснені 30 вересня 2020 року на суму 1507,54 грн. та 16 листопада 2020 року на суму 1507,54 грн. При цьому, позивач підтвердила факт отримання цих коштів, як і інших, сплачених відповідно до наданих відповідачем квитанцій. На підтвердження цього надала виписку із власного карткового рахунку, якою зафіксовано факт надходження коштів на її рахунок. Суд не враховує платіж, здійснений 22 лютого 2022 року на суму 4000,00 грн. як такий, що впливає на розмір пені, оскільки заборгованість зі сплати аліментів частково була погашена відповідачем лише після звернення позивача до суду із вказаним позовом. Саме по собі погашення заборгованості по аліментам не спростовує наявності періодів прострочення виплати аліментів та не виключає права позивачки на отримання пені за несвоєчасне виконання відповідачем аліментних зобов`язань. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року по справі № 727/10270/18, яка є обов`язкою для врахування судом. Звертаючись до суду з наведеним позовом [PERSON] просить стягнути пеню за період з липня 2020 року по січень 2022 року включно. Однак, з розрахунку державного виконавця вбачається, що станом на 1 липня 2020 року у [PERSON] була наявна заборгованість по сплаті аліментів з часу відкриття виконавчого провадження у розмірі 22504,47 грн. У своїй постанові від 19 січня 2022 року по справі 711/679/21 Верховний Суд зазначив, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Враховуючи наведене, здійснені відповідачем у 2021 році платежі по сплаті аліментів слід віднести на рахунок погашення заборгованості, яка виникла до липня 2020 року. Оскільки [PERSON] просить стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів з липня 2020 року, враховуючи, що аліменти нараховуються щомісячно з 1 по останній день місяця, то початковою датою нарахування пені за липень є 1 серпня 2020 року. При цьому, стаття 196 СК України обмежує максимальний розмір пені за прострочення сплати аліментів у вигляді не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з встановлених судом фактичних обставини справи, беручи до уваги, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць та з огляду на необхідність розмежування сукупної поточної заборгованості та заборгованості за аліментами за певний місяць, суд вказує, що розрахунок пені по аліментах належить здійснювати таким чином: - за липень 2020 року - 1635,00 грн. х 1 % х 549 днів=8976,15 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 1635 грн.; - за серпень 2020 року - 1635,00 грн. х 1 % х 518 днів=8469,30 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 1635 грн. - за вересень 2020 року - 1584,66 грн. х 1 % х 487 днів=7717,29 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 1584,66 грн.; - за жовтень 2020 року - 1584,66 грн. х 1 % х 457 днів=7241,90 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 1584,66 грн. - за листопад 2020 року - 2377,00 грн. х 1 % х 426 днів=10126,02 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2377,00 грн. - за грудень 2020 року - 2377,00 грн. х 1 % х 396 днів=9412,92 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2377,00 грн. - за січень 2021 року - 2341,25 грн. х 1 % х 365 днів=8545,56 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2341,25 грн. - за лютий 2021 року - 2341,25 грн. х 1 % х 334 днів=7819,78 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2341,25 грн. - за березень 2021 року - 2341,25 грн. х 1 % х 306 днів=7164,23 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2341,25 грн. - за квітень 2021 року - 2510,25 грн. х 1 % х 275 днів=6903,19 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2510,25 грн. - за травень 2021 року - 2510,25 грн. х 1 % х 245днів=6150,11 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2510,25 грн. - за червень 2021 року - 2510,25 грн. х 1 % х 214 днів=5371,94 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2510,25 грн. - за липень 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 184 днів=4842,42 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. - за серпень 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 153дні=4026,58 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. - за вересень 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 122 дні=3210,74 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. - за жовтень 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 92 дні=2421,21 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. - за листопад 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 62 дні=1631,69 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. - за грудень 2021 року - 2631,75 грн. х 1 % х 31 дні=815,84 грн., проте враховується обмеження 100 % заборгованості, тому сума пені становить 2631,75 грн. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем, та складає 41027 грн. 71 коп. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати останнім аліментів, та з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Посилання відповідача на те, що він не мав змоги сплачувати аліменти у зв`язку з відсутністю роботи, не є підставою для звільнення відповідача від сплати пені, оскільки обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей ґрунтується на законі, а рішення суду в цьому контексті лише змушує відповідача до виконання цього обов`язку у примусовому порядку, тому відповідач повинен був вживати заходів для своєчасного перерахування аліментів. Положеннями частини 1 статті 179 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліменти Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Зважаючи на викладене, а також на часткове задоволення позову, з відповідача на користь держави належить стягнути 884 грн. 31 коп. судового збору, розрахованого пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять. На підставі наведеного,

Outcome: approved