Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Комунальне підприємство «Наше місто» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 25.05.2016 року Запорізькою міською радою було прийняте рішення № 25 про створення комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради.Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 390 від 19.07.2017р. «Про вжиття заходів щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони проведення АТО» комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради доручено здійснювати заходи щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони АТО, видачі талону (направлення) на тимчасове поселення, укладати договір на тимчасове проживання з внутрішньо переміщеними особами. Між позивачем та відповідачем було укладено Договір №36 від 28.12.2017 на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги. Згідно з п.1.1 договору предметом договору є відшкодування витрат Виконавця (Заявника) за комунальні послуги, пов`язані із тимчасовим перебуванням Замовника у кімнаті № 28 за адресою [ADDRESS] відповідно наданих Виконавцем рахунків. Згідно з п. 2.1 Позивач зобов`язується здійснювати розрахунки з Виконавцем відповідно до виставлених рахунків до 20 числа місяця, наступного за звітним. Відповідно до п. 8.1 Договір № 36 набирає чинності з 28.12.2017 року та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків Договір діє до повного його виконання. Відповідно до п.8.3 Договір продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення дії договору письмово не заявить про розірвання. Проте, в порушення умов договору, відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим, за період з січня 2018 року по грудень 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 15 071,04 грн.У зв`язку з чим просить суд, стягнути з [PERSON] борг у розмірі 15 071,04 та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою суду від 03.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. 08.05.2020 року до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у позовних вимогах КП «Наше місто», обґрунтовуючи свою позицію наступним.Так, відповідач вказує на те, що договір № 36 був укладений не на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги, а на тимчасове поселення та відшкодування витрат за комунальні послуги. Тобто, відповідач вважає, що цим договором відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги не передбачене, а позивач отримував субвенції та грошове відшкодування з обласного та міського бюджетів на покриття витрат на тимчасове проживання внутрішньо-переміщених осіб, до яких [PERSON] і відноситься. Також відповідач вказує, що у наданому позивачем договорі, відсутні істотні умови договору - перелік послуг, вимоги до якості послуг, ціна послуги, у зв`язку із чим вважає вказаний договір фактично неукладеним. Відповідач вважає, що позивач не надав суду докази в підтвердження понесених ним яких би то не було витрат. Не погоджується відповідач і з наданими КП «Наше місто» розрахунками, вказує, що позивачем не відображені в розрахунку і не враховані відшкодування з бюджету міста на тимчасове проживання внутрішньо-переміщених осіб, суми оплат, які були нею здійснені, а також не враховано, що відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.02.2015 року №220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» тариф за 1 кВт - 0,9 грн., тоді як відповідач при нарахуванні вартості послуг з електропостачання використовує тариф з 1 кВт - 2,14 грн. Крім того, відповідач зазначає, що у період з червня по серпень 2019 року у гуртожитку вона не проживала, що підтверджується довідкою МКП «Дитячий оздоровчий центр «Червона гвоздика» Бердянської міської ради №164 від 30.08.2019 року, яку вона подавала позивачу для проведення перерахунку заборгованості, однак перерахунку зроблено не було. 23.12.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зауважила, що 24.06.2016 року виконавчим комітетом Запорізької міської ради прийняте Рішення № 311 «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг», відповідно до якого КП «Наше місто» з 01.09.2016 року є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а Рішенням виконавчого комітету ЗМР від 26.08.2016 року № 495 «Про надання дозволу на укладення публічного договору» КП «Наше місто» дозволено укласти публічний типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із власниками, наймачами, орендарями житлових будинків комунальної власності міста шляхом оприлюднення його в засобах масової інформації. Відмови від укладення договору в письмовій формі від відповідача на адресу КП «Наше місто» не надходило, відтак, позивач вважає, що існували договірні відносини між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг. Також у відповіді на відзив позивач спростовує твердження відповідача про отримання КП «Наше місто» відшкодування з бюджету міста на тимчасове проживання внутрішньо-переміщених осіб. Вказує, що відповідно до Програми соціального захисту населення м. Запоріжжя на 2016-2018 року, затвердженої Рішенням ЗМР від 25.12.2015 року, КП «Наше місто» дійсно отримувало відшкодування з бюджету міста на покриття витрат на тимчасове проживання внутрішньо-переміщених осіб до 01.09.2019 року. Проте, відповідно до завдання № 9 вказаної Програми, відшкодовувалися лише витрати позивача, пов`язані з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Витрати за спожиті комунальні послуги, а саме газ, електроенергію, теплопостачання позивачу з бюджету міста не відшкодовувалися.Позивач вважає, що сума заборгованості є обґрунтованою та зменшенню не підлягає. 18.05.2021 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя за клопотанням відповідача, витребувано у КП «Наше місто» детальний розрахунок заборгованості в розрізі кожної комунальної послуги та кожного місяця її отримання з зазначенням вихідних даних (кількості отриманої послуги, її ціни, суми здійсненої оплати, дата платежу). 09.08.2021 року на виконання ухвали суду від 18.05.2021 року про витребування доказів по справі представником КП «Наше місто» надано копії наступних документів: найменування комунальних витрат, табель проживання, табель опалення, акт-рахунок КП Водоканал, рахунок за теплову енергію, довідку розрахунків пільг та субсидій по місячно за 2018 року; технічний паспорт місця розміщення ВПО, експлікація; інформаційну довідку (кількість мешканців січень 2019 року - липень 2021 року); рахунки за постачання теплової енергії з лютого 2018 року; акти приймання-передачі природного газу з січня 2018 року; акти - рахунки КП «Водоканал» з січня 2018 року, рахунки електроенергія (січень 2018 року - грудень 2019 року). 16.12.2021 від представника позивача - адвоката Педь Н.В. надійшла заява відповідно до якої остання заперечує проти розрахунку заборгованості, оскільки позивачем при нарахуванні вартості послуг з електропостачання в 2018-2019 в розрахунку заборгованості використовувався тариф з 1 кВт - 2,14 грн., тоді як відповідно до діючої в той час Постанови НКРЕКП від 26.02.2015 року №220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» тариф за 1 кВт складав 0,9 грн., а також не враховано того факту що в період з 21.06.2019 по 31.08.2019 відповідач не проживала у гуртожитку і відповідно не користувалася комунальними послугами. Крім того зазначила, що з 2019 року позивач в розрахунку заборгованості змінив кількість осіб з трьох на чотири, не зважаючи на те, що з четвертою особою позивач має окремий договір, та в договір з [PERSON] зміни, щодо кількості осіб, яким надаються послуги не вносились. Враховуючи зазначене, просить суд долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості, здійснений стороною відповідача з урахуванням вищезазначених даних. 07.06.2022 року представником позивача на підтвердження викладених позивачем обставин щодо визначення компактних місць проживання внутрішньо-переміщених осіб, а також на спростування доводів представника відповідача про невірне визначення сум за користування електроенергією у спірний період, яке відображено у розрахунку заборгованості, надано суду копію (роздруківку з сайту Запорізької міської ради) рішення виконкому від 07.10.20 про затвердження місць компактного поселення внутрішньо-переміщених осіб у м. Запоріжжі, що підтверджує ту обставину, що адреса постійного проживання відповідача [ADDRESS] набула статусу як місце постійного проживання внутрішньо-переміщених осіб тільки з жовтня 2020 року. Також у даній заяві, представником позивача зазначено, що при нарахуванні заборгованості, позивачем взято до уваги заяву відповідача про її відсутність за місцем проживання з червня по серпень 2019 року. Крім того на зауваження суду, що у розрахунку заборгованості визначено кількість осіб щодо яких здійснено нарахування за надані послуги у 2019 році - 4, а фактично мешкає 3 особи, відповідач КП «Наше місто» здійснив перерахунок та уточнив суму позовних вимог за Договором №36 та просить суд стягнути з відповідачки суму основної заборгованості у розмірі 12 682,05 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Лупанова Н.В. надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі відповідно до нового розрахунку, а саме у розмірі 12 682,05 грн. та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши сторін по справі, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статуту Комунального підприємства «Наше місто», метою діяльності останнього є здійснення відповідно до вимог чинного законодавства функцій управління та утримання в господарському віданні, переданих йому за договором власником житлових будинків, споруд та іншого майна; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов проживання; забезпечення безперебійної роботи технічного обладнання житлових будинків; забезпечення дотримання квартиронаймачами, власниками приватизованих квартир, орендарями та власниками нежилих приміщень обов`язків, передбачених відповідними договорами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 02.08.2019 року, є особою, перемішеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 28.12.2017 за № 0000450348. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 390 від 19.07.2017 року «Про вжиття заходів щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони проведення АТО» Комунальному підприємству «Наше місто» Запорізької міської ради доручено здійснювати заходи щодо розселення внутрішньо переміщених осіб, які переміщуються із тимчасово окупованої території та зони АТО, видачі талону (направлення) на тимчасове поселення, укладати договір на тимчасове проживання з внутрішньо переміщеними особами. 28.12.2017 року між КП «Наше місто» та [PERSON] було укладено договір № 36 на відшкодування витрат за житлово-комунальні послуги, предметом якого є відшкодування витрат Виконавця (Позивача) за комунальні послуги, пов`язані із тимчасовим перебуванням Замовника (Відповідача) у кімнаті [ADDRESS] відповідно наданих виконавцем рахунків. Відповідно п. 2.1 Договору № 36, Замовник (Відповідач) здійснює розрахунки з Виконавцем протягом п`яти банківських днів з моменту отримання рахунку на розрахунковий рахунок Виконавця, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним. Згідно з п. 7.1 Договір № 36 набирає чинності з 28.12.2017 року та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків Договір діє до повного його виконання. Відповідно до п.8.3 Договір продовжується на той же строк, якщо жодна із сторін за місяць до закінчення дії договору письмово не заявить про розірвання. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з наданого позивачем уточненого розрахунку заборгованості, за період з січня 2018 року по грудня 2019 року, відповідач має заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 12 682,05 гривень. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, який діяв на час виникнення вказаних правовідносин, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відноситься до житлово-комунальних послуг. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону ,споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до ч. 2 ст. 624 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідну до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідач не надала суду доказів відмови від укладання договору, що свідчить про прийняття нею пропозиції на укладення договору, згідно ч. 3 ст. 205 ЦК України, за правилами якої, у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Додана відповідачем до відзиву копія квитанції не спростовує розрахунок позовних вимог, оскільки з її аналізу вбачається, що вказана в ній сума, була зарахована за попередні періоди. Не спростовує розрахунок позовних вимог і твердження відповідача відносно отримання нею субсидії та відшкодування з бюджету міста на покриття витрат на тимчасове проживання внутрішньо-переміщених осіб, оскільки відповідно до завдання № 9 Програми соціального захисту населення м. Запоріжжя на 2016-2018 року, затвердженої Рішенням ЗМР від 25.12.2015 року, відшкодовувалися лише витрати КП «Наше місто», пов`язані з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Витрати за спожиті комунальні послуги, а саме газ, електроенергію, теплопостачання КП «Наше місто» з бюджету міста не відшкодовувалися. Також відповідно до рішення виконкому від 07.10.2020 року про затвердження місць компактного поселення внутрішньо-переміщених осіб у м. Запоріжжі, адреса постійного проживання відповідача [ADDRESS] набула статусу як місце постійного проживання внутрішньо-переміщених осіб тільки з жовтня 2020 року, тому до жовтня 2020 року відсутні підстави для застосування тарифів за електроенергію відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за надані позивачем послуги відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що нею було вжито заходи по погашенню заборгованості, або заперечень щодо їх якості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та з урахуванням факту надання послуг у 2019 році трьом особам замість чотирьох, підлягають частковому задоволенню у розмірі 12 682,05 гривень, відповідно до нового розрахунку позивача. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати по справі становлять 2 102,00 гривні - судовий збір, який було сплачено позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду. Однак, враховуючи, що позов задоволено частково на суму 12 682,05 гривні (на 84,15%), то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1 768,83 гривень.

Outcome: partial