Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення, про визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] на земельні ділянки, площею 2,75 га. та площею 0,43 га., які належали померлій на праві приватної власності згідно Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серій ЯБ №839436, ЯБ №839435 від 22.05.2006 року. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] померла дружина позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок розміром 2,75 га, яка розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер 4824510000:06:000:0261, яка належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.05.2006 року серії ЯБ №839436, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 22.05.2006 року та розміром 0,43 га, яка розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер 4824510000:06:000:0363, яка належала померлій на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.05.2006 року серії ЯБ №839435, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 22.05.2006 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті дружини він та його діти [PERSON] та [PERSON] звернулися до державної нотаріальної контори із заявами, однак нотаріус надав письмову відповідь, що вони всі разом проживали за однією адресою з померлою, тому автоматично прийняли спадщину. Після його звернення до нотаріуса про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, останній йому усно повідомив про неможливість видачі свідоцтва, оскільки відповідачі писали заяви про відмову від прийняття спадщини, у зв`язку з чим у них є спір про право. Посилаючись на викладене просив визнати за ним право власності на вказані земельні ділянки. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви, в яких просили розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] належали дві земельні ділянки: - земельна ділянка площею 2,75 га, яка розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер 4824510000:06:000:0256, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.05.2006 року серії ЯБ №839436, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 22.05.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010602000751; - земельна ділянка площею 0,43 га, яка розташована на території Новобузької міської ради Миколаївської області, кадастровий номер 4824510000:06:000:0363, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на праві приватної власності згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 22.05.2006 року серії ЯБ №839435, виданого Новобузькою районною державною адміністрацією Миколаївської області 22.05.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010602000745. Із відповіді наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області №29-14-0.3-7574/2-21 від 13.12.2021 року щодо зміни кадастрового номеру земельної ділянки 4824510000:02:000:0256 на 4824510000:06:000:0261 вбачається, що земельна ділянка площею 6,3698 га за кадастровим номером 4824510000:02:000:0256 обліковується за [PERSON] . За громадянкою [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 2,7492 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області кадастровий номер 4824510000:06:000:0261. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.05.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06 червня 1975 року Братським райвідділом РАЦС Миколаївської області; - син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.10.1978 року Братським райвідділом РАЦС Миколаївської області; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 березня 1985 року Братським райвідділом РАЦС Миколаївської області, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Братського районного управління юстиції Миколаївської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 17 липня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та [PERSON] після розірвання шлюбу залишено прізвище « [PERSON] »; Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Із відповіді державного нотаріуса Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області наданим [PERSON] та [PERSON] встановлено, що по факту звернення до Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявами про відмову від прийняття матері [PERSON] , померлої [INFO] , державний нотаріус надав роз`яснення, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця та для прийняття/відмови від спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, особа яка може бути спадкоємцем померлого повинна була реалізувати власне право на спадкування (прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття) до 27 листопада 2007 року включно. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно відомостей Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] вказане місце проживання померлої співпадає з відомостями в паспорті в графі «Місце проживання» [PERSON] та [PERSON] , що підтверджує факт прийняття спадщини згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляху захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Вимоги щодо стягнення з відповідачів судових витрат понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, останній не заявляв, тому суд відносить ці витрати на його рахунок.

Outcome: approved