Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просила стягнути з відповідача на її корить 1500,00 грн. витрат, здійснених на оплату правової допомоги. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем у них є спільний син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Позивач самостійно здійснює утримання неповнолітньої дитини, зокрема забезпечує її одягом та харчуванням, належними умовами для навчання та гармонійного розвитку, а також несе витрати щодо купівлі інших необхідних речей. Крім того, позивач здійснює витрати на лікування сина, який є дитиною-інвалідом з діагнозом згідно витягу з історії хвороби №2250: вроджена вада розвитку кишківника, гіпоплазія та стеноз низхідних відділів товстого кишківника. Стан після етапного оперативного лікування. Наслідки перенесеного оперативного лікування, рецидив закрепу та ентероколіту. Стійке порушення функцій організму 1 ст. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. Позивач не в змозі самостійно здійснювати витрати по утриманню дитини, а тому звернулась до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася. До судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі з підстав, передбачених в ньому, та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання з розгляду даної справи не з`явився повторно, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, без поважних причин в судове засідання, оскільки про поважність причин неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, то зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони у судове засідання не з`явились, тому фіксування судового процесу 26.05.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, суд вважає за можливе постановити рішення відповідно до ст.ст.265,280-282 ЦПК України, яким позов задовольнити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження дитини. Згідно інформації, зазначеної у позовній заяві, шлюб між сторонами розірвано 20.07.2021 року. З матеріалів позовної заяви та доданих до неї письмових документів судом встановлено, що неповнолітній син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачем по справі, та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, причин такої поведінки суду не пояснив, оскільки в судове засідання для дачі пояснень не з`явився та відзиву на позов на адресу суду не скерував. Згідно долучених до матеріалів справи позивачем медичних документів судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , є дитиною-інвалідом з діагнозом згідно витягу з історії хвороби №2250: вроджена вада розвитку кишківника, гіпоплазія та стеноз низхідних відділів товстого кишківника. Стан після етапного оперативного лікування. Наслідки перенесеного оперативного лікування, рецидив закрепу та ентероколіту. Стійке порушення функцій організму 1 ст. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини проголошує, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1-3 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст.182 СК України закріплено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно положень ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи матеріальний стан відповідача, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, оскільки про протилежне він суд не повідомляв, а також законодавчо закріплений рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, який відповідач в добровільному порядку не виконує, та законодавчо передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів, на думку суду, є достатнім та необхідним розміром аліментів для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь держави 908,00 грн. судового збору, від сплати якого при зверненні до суду з позовом була звільнена позивач. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати в розмірі 1500 грн., здійснені позивачем на оплату правової допомоги.

Outcome: approved