Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. У січні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування зазначила, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року було зобов`язано КПТМ «Бориспільтепломережа» укласти з нею договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання, виключивши зі змісту цього договору умову про покладення на неї зобов`язання погасити заборгованість по оплаті отриманих нею послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що виникла до укладення договору. Рішення суду було виконано в примусовому порядку лише в 2012 році. 28 листопада 2012 року між КПТМ «Бориспільтепломережа» та позивачем був укладений Договір №1262 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання. 13 серпня 2015 року відповідач направив позивачу довідку про наявність у неї заборгованості у розмірі 16021,44 грн. Однак перерахунку заборгованості відповідач не зробив. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2018 року було визнано неправомірними дії відповідача та заборонено КПТМ «Бориспільтепломережа» зараховувати [PERSON] боргові платежі до суми нарахування за конкретні щомісячні платежі. Вказане рішення відповідач виконав. 12 червня 2019 року державним виконавцем був складений акт, в якому засвідчено факт відсутності у позивача заборгованості у розмірі 16083,16 грн. Однак перерахунку заборгованості відповідач не зробив, також про цю заборгованість повідомляє в органи соціального захисту, що унеможливлює отримання [PERSON] субсидії. Тому [PERSON] просить визнати заборгованість у розмірі 16021,44 грн такою, що не підлягає стягненню з неї. 22 лютого 2021 року [PERSON] подала доповнену позовну заяву (а.с.68-71), в якій просила: визнати борг перед КПТМ «Бориспільтепломережа» таким, що не підлягає стягненню згідно з сумами по абоненту №8579 станом на 01.11.2019 у розмірі 16598,39 грн; визнати заборгованість перед КПТМ «Бориспільтепломережа» у розмірі 16021,44 грн такою, що не підлягає стягненню; зобов`язати КПТМ «Бориспільтепломережа» зробити перерахунок. 16 лютого 2022 року позивачем подана заява (а.с.166), в якій [PERSON] уточнила позовні вимоги, і у кінцевій редакції просить суд визнати заборгованість перед відповідачем недостовірною та такою, що не підлягає стягненню станом на 28 листопада 2012 року у сумі 16021,44 грн, зобов`язати відповідача зробити перерахунок заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 2. Інформація про рух цивільної справи. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Муранової-Лесів І.В. від 03 лютого 2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с.13). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 5 березня 2021 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.82). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви [PERSON] про зміну предмету позову (а.с.103-104). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 21 липня 2021 року (а.с.105-107) було задоволено заяву позивача про відвід головуючому Мурановій-Лесів І.В. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.109-112) справа була передана судді Журавському В.В. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року (а.с.105-107) було задоволено заяву [PERSON] про відвід головуючому Журавському В.В. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.124-126) справа була передана судді Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюти О.Ю. від 31 серпня 2021 року справа була прийнята до провадження та призначена до судового засідання (а.с.107). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було поновлено процесуальний строк та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] (а.с.168-169). 9 квітня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від КПТМ «Бориспільтепломережа» (а.с.15-17), в якому представник [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Так, твердження у рішенні суду від 19.11.2019 про зобов`язання КПТМ «Бориспільтепломережа» виключити зі змісту договору умову про покладення на [PERSON] зобов`язання погасити борг минулих періодів не є підставою для встановлення факту відсутності у неї обов`язку погасити заборгованість по оплаті послуг, що були отримані [PERSON] до укладення договору, в тому числі через те, що цим же рішенням одразу з позивача стягувалась і заборгованість за отримані послуги. Також позивач помилково вважає, що рішенням суду від 5 жовтня 2018 року, яким було заборонено відповідачу зараховувати [PERSON] боргові платежі до суми нарахування за конкретні щомісячні платежі, було відмінено наявну у позивача заборгованість. Навпаки, суд ще раз зазначив про наявність трьох рішень суду, які набрали чинності щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті отриманих нею послуг з теплопостачання, і в суду відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] погасила вказану заборгованість. Складання акту державним виконавцем від 12.06.2019 не вказує на відсутність у позивача боргу в сумі 16083,16 грн, оскільки не зазначення суми заборгованості минулих періодів в щомісячних нарахуваннях не свідчить про відсутність самої заборгованості. Перерахунок заборгованості можливий лише у разі ненадання послуг чи надання послуг не в повному обсязі, зниження якості, як це передбачено Порядком проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №151 від 17 лютого 2010 року. Позивач продовжує користуватись послугами з централізованого опалення, скарг від неї щодо неналежного надання послуг не надходило, тому вона зобов`язана сплачувати за надані відповідачем послуги. Трьома рішеннями судів підтверджена наявність заборгованості у позивача, тому підстав для списання наявної у неї заборгованості немає. Разом з відзивом представник відповідача надала розрахунок заборгованості [PERSON] за адресою: [ADDRESS] станом на 09 квітня 2020 року. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити. Представник КПТМ «Бориспільтепломережа» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. 3. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 7 квітня 2004 року (а.с.26) з [PERSON] на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» була стягнута заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 1 грудня 2000 року до 1 березня 2004 року в розмірі 1167 гривень 36 копійок. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року (а.с.18-19) з [PERSON] на користь КПТМ Бориспільтепломережа була стягнута заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 25 квітня 2006 року до 1 квітня 2009 року в розмірі 3168 гривень 47 копійок. Цим рішенням було зобов`язано КПТМ «Бориспільтепломережа» укласти з [PERSON] договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання, виключивши зі змісту цього договору умову про покладення на [PERSON] зобов`язання погасити заборгованість по оплаті отриманих нею послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, що виникла до укладення договору. 28 листопада 2012 року на виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року між КПТМ «Бориспільтепломережа» та [PERSON] був укладений Договір №1262 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води на гаряче водопостачання (а.с.20-21). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року (а.с.27-28) з [PERSON] на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» була стягнута заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 1 квітня 2009 року до 1 жовтня 2012 року в розмірі 6427 гривень 63 копійок. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2018 року (а.с.24-25) було визнано неправомірними дії КПТМ «Бориспільтепломережа», що полягають у зарахуванні [PERSON] боргових платежів до суми нарахування за конкретні щомісячні платежі; заборонено КПТМ «Бориспільтепломережа» зараховувати [PERSON] боргові платежі до суми нарахування за конкретні щомісячні платежі. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 13 лютого 2014 року (а.с.74-77) було скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду від 22 серпня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову КПТМ «Бориспільтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1504,11 грн за період з 1 жовтня 2012 року по 1 жовтня 2015 року. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон). 4. Норми права, якими керується суд, при вирішенні спору. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом\~порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 79, 83 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша\~статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 зазначила, що за змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа, яка звернулася до суду, має право на захист її майнового права чи інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3)). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі та припинення правовідношення (пункти 1, 5 і 7 частини другої статті 16 ЦК України). Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.12) та від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 57)). Велика Палата Верховного Суду вважає, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивачки, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивачки в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав позивачки є і вимога зобов`язати відповідача списати з її особового рахунку донараховану заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 3 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до п.7 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення. Згідно з ч.1 ст.18 ЦПК України вказаний принцип полягає у тому, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII). В основі принципу юридичної визначеності, як одного з істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Судом встановлено, що існують три судові рішення, якими з [PERSON] на користь КПТМ «Бориспільтепломережа» була стягнута заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води: 1.Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 7 квітня 2004 року в розмірі 1167 гривень 36 копійок за період з 1 грудня 2000 року до 1 березня 2004 року. 2.Рішення Бориспільського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року в розмірі 3168 гривень 47 копійок за період з 25 квітня 2006 року до 1 квітня 2009 року. 3.Рішення Апеляційного\~суду Київської\~області від\~13\~лютого 2014\~року в\~розмірі 6427\~гривень 63\~копійок за період з 1 квітня 2009 року до 1 жовтня 2012 року. Таким чином загальна заборгованість позивача перед відповідачем, встановлена рішеннями судів, які набрали законної сили, становить 10 763,46 грн (1167,36 + 3168,47 + 6427,63). В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] хоча б частково погасила вказану заборгованість. Складання акту державним виконавцем від 12.06.2019 (а.с.6) не вказує на відсутність у позивача заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Періодами, не охопленими судовими рішеннями з 1 листопада 1997 року (часу початку обрахунку заборгованості КПТМ «Бориспільтепломережа» згідно з даними по абоненту ОР 8578 [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ) по 28 листопада 2012 року (дати укладення договору №1262) є: 1.Період з 1 листопада 1997 року по 1 грудня 2000 року, заборгованість за цей період, яку обраховує КПТМ «Бориспільтепломережа» складає 991,69 грн; 2. Період з 1 березня 2004 року по 25 квітня 2006 року, заборгованість за цей період, яку обраховує КПТМ «Бориспільтепломережа» складає 2134,83 грн (3815,25 грн (станом на 25.04.2006) - 1680,42 грн (станом на 01.03.2004)); 3.Період з 1 жовтня 2012 року по 28 листопада 2012 року, заборгованість за цей період, яку обраховує КПТМ «Бориспільтепломережа» складає 497,02 грн (16021,44 грн (станом на 28.11.2012) - 15524,42 грн (станом на 01.10.2012)). Таким чином, загальна заборгованість позивача, яку обраховує КПТМ «Бориспільтепломережа»за період з 1 листопада 1997 року по 28 листопада 2012 року, не охоплена прийнятими судовими рішеннями, становить 3623,54 грн (991,69 + 2134,83 + 497,02). [PERSON] як споживач послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надаються їй до квартири [ADDRESS] зобов`язана оплачувати надані їй КПТМ «Бориспільтепломережа» послуги. Всупереч ст.81 ЦПК України [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження відсутності в неї обов`язку зі сплати заборгованості за отримані нею послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед КПТМ «Бориспільтепломережа» встановлений рішеннями судів, які набрали законної сили, та заборгованості, яку обраховує КПТМ «Бориспільтепломережа» і не охоплений прийнятими судовими рішеннями з 1 листопада 1997 року по 28 листопада 2012 року складає 14387,00 грн (10763,46 + 3623,54). У той же час, із даних по абоненту ОР 8578 [PERSON] (а.с.7-11, 29-31) за адресою: [ADDRESS] , наданих відповідачем, вбачається, що у позивача з 1 листопада 1997 року по 28 листопада 2012 (дату укладення договору №1262) обраховується заборгованість у розмірі 16021,44 грн. Ця сума є вищою, ніж було встановлено судом у результаті підрахунків. Отже, станом на 28 листопада 2012 року недостовірною сумою заборгованості, що обліковується у КПТМ «Бориспільтепломережа» за споживачем послуг [PERSON] , є заборгованість у розмірі 1634 гривні 44 копійки (16021,44 грн - 14387,00 грн). Щодо застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно дост.\~257\~ЦК України загальний строк позовної давності становить 3 роки. Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 18 серпня 2021 року представник КПТМ «Бориспільтепломережа» направив на адресу суду клопотання про застосування строку позовної давності (а.с.118). Зазначає, що борг, про який зазначає позивач виник станом на 01.12.2012, а звернення позивача до суду було лише 30.01.2020, а отже [PERSON] пропущено трьохрічний строк для звернення до суду, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Як вбачається зі змісту вхідного штемпелю Бориспільського міськрайонного суду на а.с.1 у цивільній справі №359/953/20, 30 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до КПТМ «Бориспільтепломережа». Позивач декілька раз у своїх заявах по суті зазначає, що «13.08.2015 відповідач направив на мою адресу на черговий мій запит довідку №99 із зазначенням суми боргу 16021,44 грн, який виник на момент укладення договору №1262 від 28.11.2012 (позовна заява - а.с.2, доповнення до позовної заяви а.с.68). Фактично позивач сама стверджує, що про порушення своїх прав вона довідалась 13 серпня 2015 року, а отже з даної дати розпочав свій відлік трьохрічний строк позовної давності. В той же час відповідач не надав суду жодних доказів того, що [PERSON] довідалась про існування у неї боргу, а відтак і порушення її права, раніше ніж 13 серпня 2015 року. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга\~статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Зі змісту вхідного штемпелю Бориспільського міськрайонного суду на а.с.1 у цивільній справі №359/9904/17, яка була досліджена судом у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] 11\~грудня 2017\~рокузвернулась до суду з позовом до КПТМ «Бориспільтепломережа» та просила суд відмінити нарахування заборгованості минулих років у щомісячних платежах та зобов`язати КПТМ «Бориспільтепломережа» зробити перерахунок заборгованості. В подальшому [PERSON] уточнила свої позовні вимоги (а.с.20-21) у цивільній справі №359/9904/17 та виклала свої вимоги наступним чином: відмінити борг, що виник до підписання договору №1262 від 28.11.2012 у сумі 16021,44 грн; припинити внесення цього боргу до щомісячних платежів; заборонити виконавчій службі приймати до виконання виконавчі документи щодо стягнення з [PERSON] боргу, що виник до 28.11.2012; стягнути з КПТМ «Бориспільтепломережа» моральну та матеріальну шкоду. 12.09.2018, 25.09.2018, 28.09.2018 [PERSON] подала заяви про зміну предмета позову (а.с.163, 170, 176 у цивільній справі №359/9904/17) і в кінцевому варіанті просила суд визнати неправомірними дії відповідача, що полягають у зарахуванні боргових платежів до суми нарахування за конкретні щомісячні платежі; заборонити КПТМ «Бориспільтепломережа» вчиняти такі дії; визнати недостовірною інформацію про виникнення у [PERSON] заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; зобов`язати КПТМ «Бориспільтепломережа» спростувати цю інформацію та здійснити перерахунок заборгованості; а також стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 7601 гривні 32 копійок та моральну шкоду в розмірі 30000 гривень. Таким чином, подання [PERSON] позову до КПТМ «Бориспільтепломережа» 11 грудня 2017 року щодо частини вимог, право на яку має позивач, перервало перебіг позовної давності, строк якої розпочався 13 серпня 2015 року. Подання наступного позову [PERSON] у цивільній справі №359/9904/17 30 січня 2020 року подано у межах позовної давності, тому немає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності. Отже, суд висновує, що станом на 28 листопада 2012 року є недостовірною та такою, що не підлягає стягненню з [PERSON] , заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 1634 гривні 44 копійки. Безумовно, зазначення відповідачем у розрахунках про наявність у [PERSON] заборгованості у більшому розмірі, ніж той, який є у дійсності, порушує право позивача, а відтак вимога про примусове виконання КПТМ «Бориспільтепломережа» обов`язку в натурі, а саме вимога здійснити [PERSON] перерахунок заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням відсутності у неї заборгованості станом на 28 листопада 2012 року в розмірі 1634 гривень 44 копійок, є ефективним способом захисту порушених прав позивача. За таких обставин позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial