Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через свого представника, звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач) з вимогою: - визнати за позивачем право по спадщині за законом на земельну ділянку згідно із сертифікатом серії ВН №024913 зареєстрованого за №564 від 21.11.1996, яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі рішення Липовецької РДА №256 від 25.07.1996 на підставі якого їй була передана земельна ділянка, яка розташована на території с. Богданівка, Липовецької міської ради Вінницької області. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), що розташована на території Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Після її смерті спадщину фактично прийняв її син (батько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач є спадкоємцем майна свого покійного батька. Позивач спадщину прийняла фактично, а саме протягом шести місяців з дня смерті батька [PERSON] , проводила поточний ремонт будинку, обробляла земельну присадибну ділянку. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. Утім при зверненні до нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки оригінал сертифікату видавався лише в одному екземплярі та був втрачений при житті покійною бабою позивача. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 07.02.2022 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також було витребувано з Липовецької державної нотаріальної контори та Державного нотаріального архіву Вінницької області матеріали спадкової справи до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак, через представника, було подано до суду заяву зі змісту якої вбачається визнання відповідачем позову. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. З огляду\~на те,\~що в\~підготовче судове\~засідання сторони\~не з`явились,\~суд вважає,\~що за\~результатами підготовчого\~провадження можливо\~ухвалити рішення,\~тому розгляд\~справи проводить\~у даному\~судовому засіданні,\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла рідна баба позивача [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті (а.с. 5). Згідно відповіді на запит суду, що надійшла від завідувача Липовецькою державною нотаріальною конторою слідує, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не виявлена, однак спадкові справи за 1998 передані до нотаріального архіву. Також, згідно листа завідувача Державного нотаріального архіву Вінницької області, справа до майна померлої [PERSON] не виявлена. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю), що розташована на території Вінницького (раніше Липовецького) району Вінницької області. Після її смерті спадщину фактично прийняв її син (батько позивача) [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки органу місцевого самоврядування (а.с. 9) слідує, що на день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: с. Богданівка, Липовецького району Вінницької області. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , фактично вступивши у володіння та управління спадковим майном, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, обробляв присадибну земельну ділянку, ремонтував житловий будинок, розпоряджався особистими речами спадкодавця. Позивач є спадкоємцем майна свого покійного батька. Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 6), свідоцтвом про народження позивача (а.с. 7) та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача (а.с. 8), яка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З матеріалів спадкової справи №377/02 до майна померлого [INFO] [PERSON] слідує, що позивач спадщину прийняла за заповітом. За життя [PERSON] склав на ім`я своєї дочки [PERSON] (позивача по справі) заповіт, посвідчений 09.02.2001 за №16 виконкомом Богданівської сільської ради, а 13.06.2022 позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Переможець" с. Богданівка Липовецького району Вінницької області розміром 3,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцеві на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №024911 виданого Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 15.11.1996 на підставі рішення Липовецької районної державної адміністрації від 25.07.1996 за №256 та зареєстрованого 21.11.1996 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №562. Інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні. Позивач зазначила у позові, що земельна ділянка згідно сертифікату серії №024913 належить її покійній бабі [PERSON] , що підтверджується випискою про грошову оцінку (а.с. 13), копією списку, де зазначено [PERSON] під №130 (а.с. 15-17), листом із відділу Держгеокадастру у Липовецькому районі (а.с. 14). Утім при зверненні до нотаріальної контори, позивачу було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки оригінал сертифікату серії ВН №024913, який належав [PERSON] видавався лише в одному екземплярі та був втрачений при житті покійною бабою позивача. Тому вказані вище обставини послугували підставою для звернення до суду. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як визначено в ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У силу вимог ст. 1217 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання права на земельну ділянку згідно сертифікату на право на земельну частку пай по спадщині за законом, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved