Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

22 квітня 2021 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] на предмет стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову посилалась на те, що заочним рішенням суду з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23 жовтня 2007 року та досягнення дитиною повноліття. Не погодившись с заочним рішенням суду відповідачем була подана заява про перегляд та за наслідками такого перегляду ухвалене нове рішення, яке було частково скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року та вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини за період з 23.10.2007 року по 31.08.2016 року включно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; з 01.09.2016 року та до повноліття дитини в розмірі 1/20 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після чого на підставі виконавчого листа від 25 листопада 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. відкрито виконавче провадження ВП№64019313 та здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого станом на 28 січня 2021 року заборгованість склала 371 032 грн. 99 коп. Зазначена сума була сплачена відповідачем в повному обсязі 05 лютого 2021 року. Між тим, з огляду на вимоги чинного законодавства та те, що прострочення виникло в період з 01.09.2016 по 28.01.2021 та повність сплачено лише 05.02.2021, просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати щомісячних платежів по аліментам в період з 01 вересня 2016 року по 28 січня 2021 року 631 868 грн. 49 коп. (т.1 а.с.1-15). Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи [PERSON] , (т.1 а.с.153) ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (т.1 а.с.а.с.156-157) В підготовче судове засідання 24 червня 2021 року учасники справи не з`явились, від представника позивача та представника відповідача надійшли клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим підготовче судове засідання було відкладено на 11 серпня 2021 року. (т.1 а.с.174) В підготовчому судовому засіданні 11 серпня 2021 року, проведеному в режимі відеоконференції за участі представника позивача та представника відповідача продовжено строк підготовчого провадження та за клопотанням представника відповідача відкладено підготовче судове засідання на 09 вересня 2021 року. (т.1 а.с.а.с.191-192). 26 серпня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник посилався на те, що на підставі особистих заяв [PERSON] з його заробітної плати утримувались аліменти на користь [PERSON] в розмірі 25% заробітку за період з 04 червня 2015 року по 28 лютого 2018 року. Постановою Печерського ВДВС міста Києва від 03 березня 2018 року утримання аліментів із заробітної плати відповідача було припинено. На виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП№64019313 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини за період з 23.10.2007 року по 31.08.2016 року включно в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; з 01.09.2016 року та до повноліття дитини в розмірі 1/20 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 18.09.2016 по 28.01.2021, надану приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. станом на 28 січня 2021 року заборгованість зі сплати аліментів склала 371 032 грн. 99 коп. Зазначений розрахунок було отримано наручно відповідачем 29 січня 2020 року після чого 02 та 03 лютого 2021 року заборгованість була сплачена останнім в повному обсязі. Крім того, оскільки в рамках виконавчого провадження ВП№64019313 малась заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за 2 роки постановою приватного виконавця від 02 лютого 2021 року на [PERSON] було накладено штраф на користь [PERSON] в розмірі 30 348,04 грн, який також було сплачено відповідачем в повному обсязі. Враховуючи, що відповідач сумлінно сплачував аліменти та не мав умислу на ухилення від такої сплати, заборгованість виникла внаслідок ухвалення рішення, яким збільшено розмір аліментів вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.(т.1 а.с.а.с.195-198) В підготовче судове засідання 09 вересня 2021 року учасники справи не з`явились, за клопотанням представника відповідача підготовче судове засідання було відкладено на 27 вересня 2021 року. (т.1 а.с.243) Підготовче судове засідання 27 вересня 2021 року за участі представника відповідача було відкладено у зв`язку із технічною неможливістю проведення відеоконференції з представником позивача. (т.2 а.с.17) 18 жовтня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначив, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року встановлений обов`язок відповідача сплачувати з 01.09.2016 року аліменти в розмірі 1/20 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року- не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак несплата відповідних сум аліментів щомісяця, починаючи з 01.09.2016 є їх простроченням, отже підставою для застосування ст. 196 СК України та нарахування пені, тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (т.2 а.с.а.с.21-28) 25 жовтня 2021 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача в яких представник зазначив, що з 30 липня 2014 року по 03 березня 2018 року [PERSON] сплачував аліменти в рамках ВП №44227685. Дане виконавче провадження було закінчене постановою приватного виконавця на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровське від 05.05.2017, якою було скасоване заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року. ВП №44227685 було закінчене з відсутністю будь-якої заборгованості [PERSON] . Збільшення розміру аліментів було встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року. Таким чином, з 01 вересня 2016 року відповідач не міг платити аліменти в розмірі, який було встановлено лише 18 грудня 2018 року. Крім того, заявляючи позовні вимоги про стягнення пені за кожним простроченим щомісячним платежем по аліментам в період з 01.09.2016 по 05.02.2021 позивач не надає довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за цей період. Враховуючи зазначене просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. (т.2 а.с.а.с.31-32) В підготовчому судовому засіданні 26 жовтня 2021 року, проведеному в режимі відеоконференції за участі представника позивача та представника відповідача було закрито підготовче провадження, а справа призначена до судового розгляду по суті. (т.2 а.с.43) В судові засіданні 25 листопада 2021 року, 13 грудня 2021 року, 24 січня 2022 року, 11 лютого 2022 року та 18 березня 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено. (т.2 а.с.а.с.50, 55, 60, 65) Судове засідання 22 квітня 2022 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому судовому процесі. (т.2 а.с.79) 18 травня 2022 року в судовому засіданні за участі представника відповідача було проведено розгляд справи по суті з ухваленням рішення. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивачки 22 квітня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, розгляд справи просив проводити за його відсутності. (т.2 а.с.80) Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Так, на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року, 19 листопада 2007 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частини з всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23 жовтня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття. (т.1 а.с.а.с.223-224) Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. від 30 липня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП№44227685 з примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2007 року. В судовому засіданні встановлено, що в період з 16.02.2009 по 08.04.2011 включно [PERSON] працював в Державній адміністрації залізничного транспорту України, а з 04.06.2015 по 03.06.2019 в АТ «Українська залізниця». На підставі особистих заяв [PERSON] в період з 04.06.2015 по 31.08.2016 та у період з 01.10.2016 по 28.02.2018 (т.1 а.с.а.с.204-222) з його заробітної плати утримувались аліменти на користь [PERSON] та згідно Довідки на утримання аліментів, наданої Філією «Центр сервісного забезпечення» сума перерахованих аліментів стягувачу з червня 2015 року по лютий 2018 року складає 168 047 грн. 29 коп. (т.1 а.с.201) Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2017 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2007 року скасоване, а справа призначена до нового розгляду, за наслідком якого 25 жовтня 2017 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року скасоване та ухвалено нове, згідно якого стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти: за період з 23.10.2007 року по 31.08.2016 року включно в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; з 01.09.2016 року та до повноліття дитини в розмірі 1/20 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 305 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року - не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (т.1 а.с.а.с.20-24) Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. від 03 березня 2018 року виконавче провадження ВП№44227685 з примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2007 року закінчено. (т.1 а.с.226) Встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. від 04 січня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64019313 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 25 листопада 2020 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення суду від 18 грудня 2018 року. (т.1 а.с.27) Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам в період з 18.09.2016 по 28.01.2021, наданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Пилипчуком В.Г. в рамках ВП № 64019313, заборгованість по сплаті аліментів станом на 28.01.2021 становить 371 032 грн. 99 коп. (т.1 а.с.28) Зазначений розрахунок було отримано особисто [PERSON] 29 січня 2021 року, про що свідчить підпис останнього, наявний на довідці. (т. 1 а.с.28) Згідно меморіального ордеру№L0202GIKPN від 02 лютого 2021 року та меморіального ордеру№LO2039QXAZ від 03 лютого 2021 року [PERSON] було сплачено на розрахунковий рахунок приватного виконавця Пилипчука В.Г. заборгованість по аліментам в розмірах 204 208 грн. 38 коп. та 167 334 грн. 65 коп. відповідно, загальним розміром 371 542 грн. 99 коп. (т.1 а.с.29) Також, в матеріалах справи наявна копія платіжного доручення №572 від 05 лютого 2021 року згідно до якого на розрахунковий рахунок [PERSON] було перераховано 371 032 грн. 99 коп. в рахунок погашення заборгованості по аліментам з 01.09.2016 по 30.11.2021, в рамках ВП №64019313. (т.1 а.с.29) Відповідно до ст. 196,197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Верховний суд України у п. 22 Постанови Пленуму N 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Вищевказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від14 грудня 2020 року у справі N 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. При вирішенні позовних вимог суд виходив з того, що в період з 04.06.2015 по 31.08.2016 та у період з 01.10.2016 по 28.02.2018 відповідач сумлінно виконував свої зобов`язання щодо сплати аліментів, в розмірах встановлених рішенням суду від 07 листопада 2007 року. Крім того утримання аліментів в розмірі 25% із заробітної плати відповідача здійснювалось на підставі особистих заяв останнього. Зазначені обставини підтверджують факт сумлінного виконання зобов`язань та відсутність в діях відповідача умислу на уникнення обов`язку зі сплати аліментів. При цьому, суд звертає увагу, що рішення за яким по факту було збільшено розмір аліментів ухвалене лише 18 грудня 2018 року, тому виконуючи свої зобов`язання зі сплати аліментів в 2016 році відповідач не міг бути обізнаним про ймовірну зміну рішення та збільшення їх розміру. Також суд приймає до уваги, що відповідачем була сплачена в повному обсязі заборгованість по аліментах відразу після отримання довідки-розрахунку заборгованості по аліментах в період з 18 вересня 2016 року по 28 січня 2021 року, наданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Пилипчуком В.Г. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що в діях відповідача відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки зазначена заборгованість була сплачена останнім в повному обсязі. Крім того, сумлінне виконання зобов`язань зі сплати аліментів та утримання аліментів з заробітної плати відповідача на підстав його особистих заяв також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає, відтак з цих підстав суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, витрати зі сплату судового збору покладаються на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed