Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

15.02.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майнопосилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Спадкодавець залишив заповіт, яким заповідав належне йому майно позивачу. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця та отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 11/20 частини квартири [ADDRESS] та на квартиру [ADDRESS] однак, приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом житловий будинок було відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів надане спадкове майно. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та просила судове засідання провести без її участі та участі позивача, не заперечувала проти прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні. Представник відповідача в підготовче засідання надав до суду письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти позову не заперечували та просили його задовольнити. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді письмових матеріалів справи, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після його смерті відкрилася спадщина на майно до складу якого увійшла: 11/20 часток квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 11.06.2019 року, номер запису про право власності 31956234; квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 08.09.1999 року, Козятинською дистанцією цивільних споруд на підставі розпорядження органу приватизації №355 від 05.07.1999 року; незавершений будівництвом (готовність 72%) житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкодавець залишив заповіт, 28.09.2020 року посвідчений Чернишовою О.А., приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 2713, яким заповідав все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день його смерті, [PERSON] , позивачу по справі. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач реалізовуючи своє право звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на підставі якої, Чернишовою О.А., приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області було заведено спадкову справу №124/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] ; та на 11/20 часток квартири [ADDRESS] . Разом з тим, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.04.2021 року нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на незавершений будівництвом (готовність 72%) житлового будинку по [ADDRESS] у зв"язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачем. Перевіряючи доводи позивача судом встановлено, що незавершений будівництвом (готовність 72%) житловий будинок по [ADDRESS] згідно архівних даних КП Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 рік по праву приватної власності не зареєстрований, первинну інвентаризацію будинку проведено на ім`я [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори 21.04.1987 року р.950. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовлено 27.03.2008 року на ім`я [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Спадкодавця заповіту не залишила. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданого 27.02.1965 року міським відділом РАГС Київської області. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] реалізуючи своє право на спадщину звернувся з заявою до приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , [INFO] , на підставі якої, [PERSON] , приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області було заведено спадкову справу № 114/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; та на 11/20 часток квартири [ADDRESS] . Також, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Стібель С.В. Фастівської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 950, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , незавершеного будівництвом (готовність 72%) житлового будинку по [ADDRESS] , який належав померлій згідно договору забудови будинку виданого Фастівською міською радою 25.05.1983 року та довідки виданої Фастівським міським БТІ 17.04.1987 року за № 371. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину в Фастівському БТІ не реєструвалося, так як будівництво будинку не завершене. Відповідно до п. 4.18 глави 10 вищезазначеного Порядку «Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Згідно ч.ч 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з нормами ст.1218 цього Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За пунктом 8 роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ від 15 березня 2017 року по справі №909/935/15. Згідно ст.331 ЦК України нерухоме майно підлягає державній реєстрації, яку може провести лише особа, яка його побудувала і яка є живою, а до моменту реєстрації вказане будинковолодіння вважається об`єктом незавершеного будівництва. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає незалежно від його державної реєстрації, адже відповідно до ч.1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що Позивач не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця, що зумовлено об`єктивними факторами, зазначеними в позові. Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання прав та обов`язків забудовника на житловий будинок, що розташований по по [ADDRESS] в порядку спадкування. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Нормами ч.1 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна. Також, статтею 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як об`єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При вирішенні вказаного позову, суд також приймає до уваги наступні позиції вищих суддів. Позов про превентивний захист права власності може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (ВС/КГС,справа №910/5630/17, 11.04.18). Положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на законних підставах (ВС/КЦС, №597/1070/15-ц, 06.06.18). Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя набув право на законних підставах на право забудовника житлового будинку але не встиг завершити будівництво даного будинку та у встановленому порядку зареєструвати право власності на житловий будинок. Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування N24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок неможливо, а потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. На підставі викладеного суд вважає за можливе визнати за позивачем права та обв`язки забудовника спірного незареєстрованого житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved