Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11.08.2014 року шлюб між сторонами був розірваний. За рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.10.2014 р. з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісяця. Дитина проживає з матір`ю. 19.08.2019 р. сторони повторно зареєстрували шлюб. З метою усунення непорозумінь через складне матеріальне становище в сім`ї, відкрив робочу візу в Республіку Польща на три роки і 04.03.2020 р. виїхав на роботу до Польщі. 05.03.2020 року підписав трудовий договір. 06.03.2020 р. під час виконання бетонних висотних робіт отримав травму, яка призвела до його інвалідності. З 21.03.2020 р. позивач проживає з матір`ю. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28.09.2020 р. розірваний шлюб між сторонами. На даний час змінилось матеріальне становище: позивач має 3 групу інвалідності, отрмує соціальну допомогу, яка виплачується особам з інвалдіністю, є інвалідом 3 групи, має протипоказання щодо важкої фізичної роботи, за станом здоров`я потребує тривалого лікування. Отже мають місце обставини, які тягнуто за собою зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини до 200 грн. на місяць. Таке зменшення не вплине на матеріальне забезпечення дитини, оскільки в силу ч. 8 ст. 191 СК України дитина має право на отримання державної допомоги за рахунок коштів Державного бюджету. Відповідно ч. 1-4 ст. 5 СК України має право на утримання від дружини так як на даний час є непрацездатним за станом здоров`я, потребує матеріальної допомоги, що засвідчено актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.07.2020 р. і 19.03.2021 р., проживає з матір`ю, яка не працює та доходів немає. Просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.10.2020 р. на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до 200 грн. на місць; стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання на користь [PERSON] у розмірі 20% від її заробітку (доходів) щомісячно на час інвалідності позивача. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09.07.2021 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 29.09.2021 р. здійснений перехід із спрощеного позовного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.12.2021 р. прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів таоб`єднано в одне провадження з позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на утримання колишнього чоловіка. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового слухання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18.05.2022 р. зутрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів залишено без розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно належним чином. Подала зустрічний позов, у якому виклала позицію, щодо заперечення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 25.07.2011 року [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на дитину починаючи з 30.07.2014 р. до повноліття дитини. Відповдіно довідки до акту огляду МСЕК № 016250 від 29.07.2020 р. [PERSON] встановлена 3 група інвалідності загального захворювання, протипоказана важка фізична праця, інвалідність встановлена до 01.08.2022 р. В зв`язку з погіршенням стану здоров`я [PERSON] звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини з 400 грн. на 200 грн. щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно довідки про склад сім`ї № 12/4/2-23 від 19.03.2021 р., № 467 від 31.07.2020 р., виданої виконкомом Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.07.2020 р., 19.03.2021 р. [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , хворіє, потребує постійного лікування. Матеріально-побутові умови проживання задовільні. У зв`язку з хворобою не має змоги працювати в даний час. Відповдіно довідки управління соціального захисту № 1224 від 18.10.2021 р. [PERSON] отримує державну соціальну допомогу, яка виплачується інвалідам 3 групи в розмірі 1769 грн. з якої відраховуються аліменти. Відповідно довідки Слобідсько-Кульчиєвецької сільської ради № 288/4/02-23 від 20.10.2021 р. [PERSON] належить на праві власності земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, ведення особистого селянського господарства - 0,06 га. Інформації про отримання доходів від землі [PERSON] у виконкомі сільської ради відсутня. Відповідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 р. [PERSON] доходи не отримував. На даний час дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. Відповідно довідки про доходи № 129 від 13.07.2021 р. [PERSON] отримувала доходи за основним місцем роботи в ТОВ «Преттль-Кабель Україна», її дохід за період січень-червень 2021 р. склав 51870 грн. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального морального, культурного,духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з частинами 1 та 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошові сумі 400 грн., які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд врахував матеріальне становище позивача (відсутність доходу), відсутність інших утриманців, задовільний стан здоров`я. Визначений позивачем розмір аліментів до сплати у розмірі 200 грн. є недостатнім для утримання дитини сторін, яка проживає з матір`ю, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. В даному випадку позивач перекладає обов`язок пор утриманню малолітньої дитини на матір дитини. Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зробив висновок, який зводиться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Зважаючи на особу платника аліментів: який є інвалідом 3 групи, отримує соціальну допомогу в розмірі прожиткового мінімуму, має майно, з якого може отримувати дохід, беручи до уваги вік дитини, 2011 року народження, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка присуджена за рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11.08.2014 року в розмірі 400 грн не погіршить матеріальне становище відповідача, достатнє для забезпечення важливих життєвих потреб. Суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством передбачено право дитини на отримання державної допомоги за рахунок коштів Державного бюджету, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину (здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі), або місце їх проживання невідоме. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для зменшення розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , присудженніх рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 11.08.2014 року . Щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання непрацездатного позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частинами другою-четвертою статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Судом встановлено, що розмір грошового забезпечення позивача а як особи з інвалідністю ІІІ групи з січня 2021 р. по травень 2022 року становив прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» таттею 7 Закону передбачено, щоу 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 393 гривень, з 1 липня - 2 508 гривень, з 1 грудня - 2 589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення;прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2022 року - 1 934 гривень, з 1 липня - 2 027 гривень, з 1 грудня - 2 093 гривень. Позивач є особою з інвалідністю та отримує допомогу, розмір якої не перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, а тому він, у розумінні статті 75 СК України, не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Враховуючи наведені норми чинного законодавства, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. У відповідності ст. 141 ЦПК України, суд стягує з позивача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved