Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач Служба у справах дітей Вінницької міської ради, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернувся в суд із позовною заявою про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідачки [PERSON] , де третьою особою без самостійних вимог щодо предмету спору є Орган опіки та піклування Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області. Просять позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та передати дитину на опікування органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/5 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття сина. Свої позовні вимоги обґрунтували наступним. [PERSON] є матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актового запису про народження дитини, прізвище матері зазначено як « [PERSON] ». 24.01.2017 року відповідачка одружилася і після реєстрації шлюбу отримала прізвище « [PERSON] », а 30.06.2021 року зареєструвала шлюб та отримала прізвище « [PERSON] ». Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Малолітній [PERSON] з 12.01.2022 року по теперішній час перебуває на обліку служби у справах дітей Вінницької міської ради як дитина, що опинилися у складних життєвих обставинах. Підставою для взяття на облік даної дитини стало злісне ухилення його матері від виконання батьківських обов`язків. Встановлено, що мати [PERSON] протягом всього життя дитини неналежно виконувала свої батьківські обов`язки, вела асоціальний спосіб життя, не мала постійного місця проживання. За місцем реєстрації мати з дитиною не мешкає, фактично не має постійного місця проживання, систематично змінює місце перебування з одного населеного пункту на інший, не створюючи дитині належних умов для проживання, виховання, навчання та розвитку. У зв`язку з асоціальним способом життя матері малолітня дитина навчалася у 7 навчальних закладах України, що унеможливлювало отримання нею належного рівня освіти та створення сталих соціальних зв`язків з однолітками. Згідно повідомлення адміністрації ГО «Кризовий центр «Ми поруч», вбачається, що мати з сином [PERSON] та його молодшим братом [PERSON] , [INFO] , опинилася у закладі внаслідок відсутності у неї місця проживання та засобів для утримання дітей. У даний заклад [PERSON] була влаштована 28.03.2021 року. Перебувала у центрі разом з обома дітьми до травня 2021 року. Працівники центру фіксували жорстоке поводження матері зі старшим сином [PERSON] . У травні 2021 року [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] ) разом з молодшим сином за власним бажанням вибула з кризового центру, залишивши старшого сина [PERSON] у закладі. У зв`язку з тривалою відсутністю матері, 26.01.2022 року [PERSON] був влаштований службою у справах дітей на повне державне утримання до КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебував до 18.03.2022 року. 18.03.2022 року [PERSON] влаштований до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , де перебуває на повному державному утриманні до цього часу. Зазначили, що протягом періоду з травня 2021 року до лютого 2022 року [PERSON] не підтримував родинних відносини із сином [PERSON] : не відвідувала дитину, не цікавилася життям, розвитком, навчанням та здоров`ям дитини, не брала участі у його вихованні та утриманні. Своєю поведінкою [PERSON] порушила вимоги ст.ст.150, 180 СК України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню та утриманню дітей. При вирішенні питання стягнення аліментів з відповідачки необхідно врахувати, що у неї на вихованні перебуває ще одна дитина: [PERSON] , [INFO] . Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання представник позивача Служби у справах дітей Вінницької міської ради Марценюк Л.Є. не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного порядку розгляду справи. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надано, відзив не надано, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. В судове засідання представник третьої особи Берегометської селищної ради Боднарюк С. не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог не заперечує. Процесуальні дії у справі. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши думку представника позивача щодо заочного порядку розгляду справи, прийшов до висновку, що позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 16 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №272, витягом з державного реєстрії актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00035297086 та №00035298334. [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 18.01.2022 року, актовий запис №36. На підтвердження позивачем позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , надано наступні докази: Копію довідки КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з даних якої вбачається, що [PERSON] знаходився в центрі КЗ «Вінницький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» з 26.01.2022 року по 18.03.2022 року. Копію наказу служби у справах дітей Вінницької міської ради №62 від 18.03.2022 року вбачається, що неповнолітнього [PERSON] влаштовано до сімї патронатного вихователя [PERSON] місце проживання матері дитини [PERSON] не відоме, батько помер. Довідка КЗ «Чернівецька спеціальна школа №4» від 11.02.2022 року з даних якої вбачається, [PERSON] , [INFO] був зарахований у заклад на основі висновку Інклюзивно-ресурсного центру, як дитина з інтелектуальними порушеннями легкого ступеня та заяви матері. Сім`я знаходилась у складних життєвих обставинах. Співмешканець [PERSON] знаходився у місцях позбавлення волі, а вона з його малолітньою дитиною та [PERSON] проживали у свекрухи в с.Чортория, Кіцманського району Чернівецької області. [PERSON] часто залишала [PERSON] на вихідні та святкові дні в закладі, скаржилась на складні життєві обставини. З довідки служби у справах дітей Берегометської селищної ради №5 від 15.02.2022 року вбачається, що місце проживання [PERSON] не відоме. [PERSON] на обліку у Службі у справах дітей Берегометської селищної ради не перебував. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] навчався у семи навчальних закладах України, що унеможливлювало отримання нею належного рівня освіти та створення сталих соціальних зв`язків з однолітками, що підтверджується копіями довідок з навчальних закладів. З копії висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради №01/00/011/66030 від 31.03.2022 року вбачається, що [PERSON] тривалий час злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина. Орган опіки вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенні до її неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 ч.1 п.2, ч.2, ч.3, ч.6 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.12 ч.1,ч.4, ч.6 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Із роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Із роз`яснень, викладених у ч.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 19 грудня 2008 року вбачається, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] у повному обсязі не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , не займається його вихованням, не відвідує, не піклується про його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для його проживання та виховання, не утримує матеріально, такими своїми діями фактично ухиляється від виконання своїх обов`язків як матір, свідомо нехтує ними, місце проживання на даний час невідоме, а тому, суд вважає, що позовні вимоги Служби у справах дітей Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими, вмотивованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки суд, дійшов висновку про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] у відношенні малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , враховуючи, що [PERSON] , [INFO] помер, інших осіб, передбачених ч.5 ст.167 СК України, не встановлено, суд вважає, що неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , необхідно передати органу опіки та піклування Берегометської селищної ради Чернівецької області, для вирішення питання щодо його подальшого влаштування. Відповідно до ст.166 ч.2, ч.3 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет у 2022 році», у 2022 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні; працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні; Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідачка [PERSON] , як матір зобов`язана сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 (однієї п`ятої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки [PERSON] судовий збір в сумі 1984,80 гривень в дохід держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 167, 181, 182, ч.1, 2 ст.183 СК України,

Outcome: approved