Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

У січні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, Шевченківський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна, в якому позивач просив суд зняти арешт з ј частки квартири [ADDRESS] , накладений 26.08.2004 р. Першою Київської державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва б/н від 18.08.2004 р., реєстраційний номер обтяження №1259246, та накладений 26.10.2004 р. Першою Київської державною нотаріальною конторою на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві АК №206871 від 07.10.2004 р., реєстраційний номер обтяження №1413586. Позовні вимоги вмотивовані тим, що в серпні 2021 р. позивач дізнався про наявність арештів на ј частку квартири [ADDRESS] , який був накладений Першою Київської державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва б/н від 18.08.2004 р. та постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві АК №206871 від 07.10.2004 р. При зверненні до Дарницького районного суду м. Києва позивач дізнався про наявність судової справи №2-4243/04 в рамках якої було накладено арешт. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2004 р. у справі №2-4243/04 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в загальному розмірі 111117,29 грн за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] . Однак, позивач [PERSON] [INFO] , не був учасником справи №2-4243/04 та не є винуватцем ДТП, учасником ДТП є інша особа - [PERSON] , [INFO] , який має однакове з позивачем прізвище, ім`я по батькові. Позивач зазначає, що вказаний арешт накладено помилково, а його наявність перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач, треті особи у судове засідання не з`явились, своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 17.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання, залучено Шевченківський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в якості третьої особи Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що позивач за паспортом громадянина України - [PERSON] , [INFO] . Позивач є власником ј частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.12.1998. Як вбачається з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.08.2020 р., номер інформаційної довідки 221290614: - 26.08.2004 р. за №1259246, реєстратор- Перша Київська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт - ј частка квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава - ухвала Дарницького районного суду м. Києва б/н від 18.08.2004 р.; - 26.10.2004 р. за №1413586, реєстратор- Перша Київська державна нотаріальна контора, зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, об`єкт - ј частка квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] , підстава - постанова Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві АК №206871 від 07.10.2004 р. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2004 р. за заявою [PERSON] накладено арешт, серед іншого, на ј частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . 07.10.2004 р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Пономаренко О.В. при примусовому виконанні ухвали Дарницького районного суду м. Києва б/н від 18.08.2004 р. винесено постанову серії АК №206871 про накладення арешту на майно [PERSON] , в тому числі - ј частку квартири [ADDRESS] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2004 р. у справі №2-4243/04 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 84989,28 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 25000,00 грн, державне мито в сумі 1128,01 грн, а всього 111117,29 грн. Підставою для відшкодування шкоди стала дорожньо-транспортна пригода, яка відбулась 10.08.2004 р. за участі автомобілів під керуванням [PERSON] та [PERSON] . Згідно відповіді Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві від 06.01.2021 р. 10.08.2004 р. о 14:30 год. відбулась ДТП за участі автомобілів під керуванням [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] . Кримінальна справа №02-4889 відносно [PERSON] , [INFO] , перебувала у Дарницькому районному суді м. Києва, 25.06.2008 р. прийнято рішення про закриття на підставі Закону «Про амністію». Інформація про притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , [INFO] , відсутня. Тобто, позивач [PERSON] , [INFO] , не був учасником дорожньо-транспортної пригоди та відповідачем у справі №2-4243/04 за позовом [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. З огляду зміст відповіді Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві від 06.01.2021 р. особою, яка була учасником ДТП є [PERSON] , [INFO] , а не позивач, а тому арешти за ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2004 р. та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Пономаренко О.В. серії АК №206871 від 07.10.2004 р. накладені на майно - ј частку квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , помилково. Як вказує позивач, наявність вищевказаних арештів перешкоджає йому в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як зазначалось вище, підставами для внесення обтяження є ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 18.08.2004 р. та постанова державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Пономаренко О.В. серії АК №206871 від 07.10.2004 р., які не стосуються позивача [PERSON] , [INFO] . В свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно позивача за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи, що існування арешту перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право власності та розпоряджатись усім своїм майном, в тому числі відчужувати, передавати в користування, а також вчиняти будь-які інші дії щодо розпорядження власним майном, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арештів з ј частки квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , накладених: ухвалою Дарницького районного суду м. Києва, б/н від 18.08.2004 р., реєстровий номер обтяження 1259246 від 26.08.2004 року, реєстратор: Перша Київська державна нотаріальна контора; постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві АК №206871 від 07.10.2004 р., реєстровий номер обтяження 1413586 від 26.10.2004 року, реєстратор: Перша Київська державна нотаріальна контора За заявою представника позивача доля судових витрат не вирішується.

Outcome: approved