Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~О.В. вчинено виконавчий напис №50225 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 35789 грн. 60 коп. мотивуючи це тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №382266 від 12.02.2018р., укладеного між нею та ТОВ «ВЕЛЛФІН». 17 червня 2021 року ст. державним виконавцем Жашківського РВ\~ДВС Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції(м.Київ) на підставі вказаного вище виконавчого напису було про відк\-рито виконавче провадження №65843664 та винесено постанови про арешт майна та арешт коштів боржника [PERSON] . Про ухвалене рішення та виконавчий напис позивач дізналася 24 червня 2021 року від державного виконавця. Позивач заперечує\~проти наявності\~грошових зобов?язань\~перед відповідачем,\~оскільки жодних\~фінансових зобов?язань\~передТОВ\~«ВЕЛЛФІН» вона\~не має,\~так як\~кредиту не\~брала. Також виконавчий напис винесений з порушенням трьохрічного строку, який закінчився в березні 2021 року. Позивач вважає, що даний виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, тому не підлягає виконанню та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивачу не було надано оригінал кредитного договору для його підписання (тобто з огляду на чинне законодавство такого договору нотаріально завіреного не існує), не враховано, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» не було направлено позивачу жодних листів з вимогою про усунення порушення зобов?язання. Тобто, на даний час не існує жодної нотаріально-посвідченої угоди, укладеної між позивачем та відповідачем або будь-якою іншою фінансовою установою. Разом з тим, на дату вчинення спірного виконавчого напису, чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дубліката, що має силу оригінала, а сам виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стяг\-нення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчи\-няють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабіне\-том Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє ви\-конавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність забор\-гованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відно\-синах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом вста\-новлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. На підставі викладеного позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. №50225 від 24 травня 2021 року про стягнення з неї на користь відповідача ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 35789 грн. 60 коп. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 3316 грн. 00 коп. Ні підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 26 липня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, та витребувано у ТОВ «ВЕЛЛФІН» та приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. докази щодо кредитного договору №382266 від 12.02.2018р. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2021 року у ТОВ «ВЕЛЛФІН» та приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було повторно витребувано докази щодо кредитного договору №382266 від 12.02.2018р., але ухвала суду не була виконана. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - не з`явився по невідомих суду причинах, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа\~- приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа ст. державний виконавець Жашківського РВ\~ДВС Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції(м.Київ) Коваль С.С., в судове засідання не з`явився при цьому подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.1 ст.44\~ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до\~ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»,\~яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Це право стосується не лише позивачів, які вправі самостійно розпоряджатися наданими їм законом процесуальними правами, але й і відповідачів, які змушені витрачати свій час та кошти для захисту проти вимог позивача у суді. Сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. На підставі\~ч.ч.1,2\~ст.121\~ЦПК України,\~суд має\~встановлювати розумні\~строки для\~вчинення процесуальних\~дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином і при цьому повторно не з?явився в судове без поважних причин, суд вважає, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній даних чи доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільно-процесуального кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (ст.13 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Встановлені обставини та докази. 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~О.В. вчинено виконавчий напис №50225 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №382266 від 12.02.2018р. в сумі 35789 грн. 60 коп. 17 червня 2021 року ст. державним виконавцем Жашківського РВ\~ДВС Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції(м.Київ) Ковалем С.С. на підставі вказаного виконавчого напису винесено постанову про відк\-риття виконавчого провадження №65843664 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в загальній сумі 35789 грн. 60 коп., постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт майна боржника. Обгрунтування та висновки. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стяг\-нення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчи\-няють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабіне\-том Міністрів України. За змістом ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє ви\-конавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність забор\-гованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відно\-синах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом вста\-новлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Таким чином, Закон України «Про нотаріат» урегульовує порядок вчинення нотаріальних дій, але не встановлює випадків вчинення виконавчих написів на боргових документах. Перелік є підзаконним нормативним актом, тому ототожнювати його із законом, який визначає випадки вчинення виконавчих написів безпідставно. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не встановлено випадку вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, то визначення такого випадку постановою Кабінету Міністрів України суперечить приписам основного акту цивільного законодавства Цивільному кодексу України. Відповідно до п.3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріусами нотаріальних дій нотаріусами, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Згідно п.2 «Кредитні\~договори,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями», вказаного постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 від 22.02.2017р., яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. була залишена без змін, постанову Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172, якою був затверджений вищевказаний Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визнано незаконною та нечинною. Вказане свідчить, що на момент вчинення (24 травня 2021 року) приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. виконавчого напису №50225 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором №382266 від 12.02.2018р. в загальній сумі 35789 грн. 60 коп., постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 втратила чинність, а тому й виконавчий напис від 24 травня 2021 року є недійсним. Ч.1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Крім того, з кредитного договору вбачається, що сторони не передбачали можливості позасудового стягнення за договором, зокрема за виконавчим написом нотаріуса, тобто кредитний договір містить відповідних умов і при укладенні договору обидві сторони розуміли, що в разі несплати за договором, питання щодо стягнення відповідних сум може бути вирішено виключно в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис є недійсним, оскільки вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Як передбачено ч.ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. На підставі ч.ч.2,3 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини та оцінивши у сукупності наявні у справі письмові докази, враховуючи норми чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~О.В.\~24.05.2021р. та зареєстрований в реєстрі за №50225 таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Статтею 141 ЦПК України установлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до\~ч.ч.1,2\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанцій №0.0.2201287484.1 від 19.07.2021р. позивачем був сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовною заявою в сумі 908 грн. 00 коп., №0.0.2201290069.1 від 19.07.2021р. при подачі заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. 00 коп., №0.0.2201292751.1 від 19.07.2021р. при подачі заяви про витребування доказів в сумі 454 грн. 00 коп., квитанції №42/21 позивачем сплачено за надання правничої допомог в сумі 1500 грн. 00 коп., разом 3316 грн. 00 коп., тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума судових витрат в загальному розмірі 3316 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved