Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

12 листопада 2021 року прокурор звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним рибним промислом. У позовній заяві зазначив, що 23 травня 2019 року, близько 19 години, [PERSON] прибув на берег водойми Кам`янського водосховища в районі с. Орлик Полтавського (раніше Кобеляцького) району Полтавської області, де в порушення пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 року, в забрід встановив заборонене знаряддя лову сітку жиляну (довжина 70 м, висота 3 м, розмір вічкового полотна 40 мм). Наступного дня, близько 11 години, [PERSON] на вищевказаному місці був помічений та затриманий під час витягування сітки зі свіжо виловленою рибою головним державним інспектором Полтавського рибоохоронного патруля Камишним І.Ф. в ході операції «Нерест-2019». В ході вчинення вказаних дій [PERSON] виловив риби в кількості: карась 33 штук (вартість 30 грн. за екземпляр), лин 20 штук (вартість 210 грн. за екземпляр), окунь 3 штуки (вартість 141 грн. за екземпляр), щука 2 штуки (вартість 602 грн. за екземпляр), загальною вагою 23 кг., загальна вартість якої відповідно до висновку судової інженерно-екологічної та економічної експертизи № 27375/27376 від 21.12.2019 року становить 6 817 гривень 00 копійок. Своїми діями [PERSON] , вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 249 Кримінального кодексу України, а саме, зайняття рибним промислом із використанням заборонених знарядь лову на акваторії регіонального ландшафтного парку, яке завдало шкоду, яка є істотною за ознакою добування великої кількості водних біоресурсів в період нересту. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.09.2021 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. У результаті незаконного вилову риби відповідач заподіяв істотну шкоду державі в розмірі 6817 грн., яка до цього часу залишається невідшкодованою. Просить стягнути з [PERSON] на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області збитки у розмірі 6817 грн., зарахувавши їх до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища. У судове засідання 26.05.2022 сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. 16.12.2021, 14.02.2022, 12.04.2022 та 05.05.2022 виконавчим комітетом Кобеляцької міської ради подані заяви про розгляд справи у відсутності їхнього представника та задоволення позову в повному обсязі. Прокурор належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неприбуття не повідомляв, що з огляду на ч.1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Оголошення про виклик [PERSON] як відповідача розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України 22.04.2022. Судова повістка на ім`я [PERSON] , направлена на офіційно зареєстровану адресу місця проживання відповідача, повернута без вручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Таким чином, зважаючи на приписи ст. 128 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою від 26.05.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Перевіривши доводи позовної заяви та наявні матеріали справи суд робить такі висновки. Вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.09.2021 у справі № 532/615/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 249 КК України. Вирок набрав законної сили 09.10.2021. Під час судового розгляду встановлено, що 23 травня 2019 року, близько 19 години, [PERSON] прибув на берег водойми Кам`янського водосховища в районі с. Орлик Полтавського (раніше Кобеляцького) району Полтавської області, де в порушення пункту 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України 15.02.1999 року, в забрід встановив заборонене знаряддя лову сітку жиляну (довжина 70 м, висота 3 м, розмір вічкового полотна 40 мм). Наступного дня, близько 11 години, [PERSON] на вищевказаному місці був помічений та затриманий під час витягування сітки зі свіжо виловленою рибою головним державним інспектором Полтавського рибоохоронного патруля Камишним І.Ф. в ході операції «Нерест-2019». Таким чином, [PERSON] , в результаті незаконного зайняття рибним добувним промислом без належного дозволу, забороненим знаряддям лову (риболовними сітками) порушив вимоги пункту 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999, підпункту 14 пункту 11 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства», статті 27 Закону України «Про тваринний світ». В ході вчинення вказаних дій [PERSON] виловив риби в кількості: карась 33 штук (вартість 30 грн. за екземпляр), лин 20 штук (вартість 210 грн. за екземпляр), окунь 3 штуки (вартість 141 грн. за екземпляр), щука 2 штуки (вартість 602 грн. за екземпляр), загальною вагою 23 кг., загальна вартість якої відповідно до висновку судової інженерно-екологічної та економічної експертизи № 27375/27376 від 21.12.2019 року становить 6 817 гривень 00 копійок. Згідно з п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 №19, застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винуватих осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення цих Правил рибальства. Згідно з ч.ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з приписами ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди). Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. 13 Конституції України від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування вказаної шкоди здійснюється у відповідності з вимогами ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно з якими шкода і збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу підлягають зарахуванню на рахунки фондів охорони навколишнього природного середовища місцевих рад, якою є Кобеляцька міська рада Полтавського району Полтавської області. Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (стаття 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища») . \~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вирок Кобеляцького\~ районного суду Полтавської області від 08.09.2021 підтверджує факт завдання шкоди саме відповідачем. На підставі викладеного, враховуючи доведеність позивачем факту незаконного вилову риби відповідачем, а також те, що відомостей щодо добровільного відшкодування завданої шкоди суду не представлено, необхідно дійти висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявленому позивачем розмірі. Завдані державі збитки в сумі 6817 грн., відповідно до п. «б» ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища, створеного у складі бюджету Кобеляцької міської ради, тобто за місцем заподіяння екологічної шкоди. Враховуючи, що злочином, у вчиненні якого визнано винуватим відповідача, завдано збитки в розмірі 6817 грн., та з огляду на те, що наявні підстави для задоволення позову, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача суму збитків, зарахувавши їх до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. На момент подання позову за подання цієї позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмір 2270 гривень 00 копійок. Оскільки позивач при зверненні до суду з цією позовною заявою звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved