Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 292 044,73 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06.00611.003661666. 02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 12/89, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за плату та на умовах визначених договором, зокрема і відносно відповідача. Позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 292 044,73 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 120 000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 73 595,07 грн. та заборгованості за комісіями у розмірі 98 449,66 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 20.11.2021 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. 26 листопада 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача [PERSON] надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в яких відповідач просив проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 26 листопада 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов в якому просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку із протиправним нарахуванням позивачем заборгованості за комісією у розмірі 98 449,66 грн. та встановленим законом строком позовної давності. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2021 року заява відповідача [PERSON] про розгляд цивільної справи № 755/16417/21 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами загального позовного провадження залишена без задоволення. 07 грудня 2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Ткаченко М.М. надійшла відповідь на відзив в якій просить залишити без задоволення поданий відповідачем відзив та задовольнити позовну заяву, оскільки плата за обслуговування кредитом нарахована правомірно, а строк позовної давності позивачем пропущено не було. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, 15.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.00611.003661666. Відповідно до п. п. 1.1, 1.3, 1.4, 2.1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 120 000,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5 %, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99 %. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 15 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 02 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, укладено договір факторингу № 12/89. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 4.1, 5.1 договору, за цим Договором Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та передається в день укладення цього Договору, Клієнтом Фактору в електронному вигляді (на CD/USB у форматі .xls) та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Фактор зобов`язується сплатити Клієнту Суму фінансування у розмірі 8 360 000,00 грн. шляхом перерахунку 100 % вказаної суми на рахунки Клієнта протягом 2 (двох) банківських днів після отримання Реєстру Боржників в електронному вигляді (на CD/USB у форматі .xls) та засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі, та підписання Сторонами Реєстру Боржників у паперовому вигляді. Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора в день підписання відповідного Реєстру Боржників, за умовами виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору. 03 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило на користь АТ «Ідея Банк» на виконання вимог Договору факторингу № 12/89 від 02.12.2020 року грошові кошти у розмірі 8 360 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 16730 від 03.12.2020 року. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 12/89 про відступлення права вимоги від 02.12.2020 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ПАТ «Ідея Банк» перейшло право вимоги за кредитним договором № Z06.00611.003661666 від 15.02.2018 року. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № Z06.00611.003661666 від 15.02.2018 року станом на 02.12.2020 року становить 292 044,73 грн. і складається із заборгованості за основним боргом у розмірі 120 000 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 73 595,07 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 98 449,66 грн. Вирішуючи наявний між сторонами спір, суд враховує наступне. У поданому до суду відзиві відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як убачається із відповіді на відзив, позивачем зазначено, що перебіг строку позовної давності, виходячи з умов договору має розраховуватися, виходячи з дати останнього платежу за кредитним договором, а саме з 15.02.2021 року. Відповідно до вимог п. 5.5 кредитного договору, сторони домовились, що позовна давність щодо стягнення заборгованості по кредиту, процентах, платі за обслуговування кредитної заборгованості, інших грошових внесків, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналізуючи узгоджені між сторонами умови обчислення строку позовної давності за кредитним договором, суд приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності по кожному щомісячному платежу слід вираховувати окремо. Позов поданий до суду 06.09.2021 року через засоби поштового зв`язку. Позовні вимоги заявлені станом на 02.12.2020 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 657 від 23.06.2021 року, № 677 від 29.06.2021 року, № 787 від 28.07.2021 року, № 855 від 11.08.2021 року, № 889 від 18.08.2021 року, № 954 від 13.09.2021 року, № 1003 від 20.09.2021 року, № 981 від 22.09.2021 року, № 1066 від 11.10.2021 року, № 1096 від 20.10.2021 року, № 1102 від 25.10.2021 року, № 1240 від 24.11.2021 року, № 1237 від 29.11.2021 року, № 1246 від 02.12.2021 року, № 1336 від 15.12.2021 року, № 1407 від 29.12.2021 року, № 1432 від 30.12.2021 року, № 1435 від 30.12.2021 року, № 1 від 12.01.2022 року, № 140 від 09.02.2022 року, № 229 від 23.02.2022 року, № 249 від 11.03.2022 року, № 311 від 18.03.2022 року, № 318 від 19.03.2022 року, № 369 від 26.03.2022 року, № 372 від 26.03.2022 року та № 488 від 29.04.2022 року. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020 року, що до дати подачі позову - 06.09.2021 року становить 1 рік 5 місяців 25 днів, позовна давність від дати 06.09.2018 року (три роки, що передувало подачі позову) продовжується на вказаний строк, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017 року, що передує даті укладення кредитного договору та визначеним графіком щомісячним платежам, тобто позовні вимоги заявлені у межах строку позовної давності. Враховуючи вищевикладане вимоги відповідача щодо застосування строків позовної давності задоволенню не підлягають та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом у сумі 193 595,07 грн. (120 000 грн. + 73 595,07 грн.). Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 98 449,66 грн. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що вищевказані вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Частиною четвертою ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредиту банком (пункт 1.11 кредитного договору) не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, то така операція як обслуговування кредитної заборгованості відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 року по справі № 703/1518/18. Також у постанові від 17.06.2021 року у справі № 551/424/16-ц Верховний Суд зазначив, що дії, які банк здійснює на власну користь, є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків, призводять до погіршення становища споживача, що за своєю природою є дискримінаційним, суперечать моральним засадам суспільства, а тому є незаконними. Кредитодавцю забороняється встановлювати у кредитному договорі будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні закону. За викладених обставин суд вважає, що позов слід задовольнити частково, а саме з відповідача підлягає стягненню 193 595,07 грн. заборгованості за основним боргом та заборгованість за нарахованими відсотками. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 903 грн. 93 коп.

Outcome: partial