Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

04 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Універсал Банк", згідно якого просить суд: - визнати кредитний договір №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року укладений між [PERSON] та ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» (AT «Універсал Банк), припиненим, у зв`язку з виконанням зобов`язання в повному обсязі. - визнати іпотечний договір №07-126-ІФ-2007 від 15.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю., зареєстрований в реєстрі за №601 припиненим, у зв`язку з припиненням основного договору №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.10.2009 року Рівненським міським судом в Рівненській області у справі №2-8323/09 було винесено рішення про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року у сумі 170529,71 гривень та судові витрати - 1952 гривень, а всього 172481,71 гривень. На даний час вказане рішення Рівненського міського суду Рівненської області мною було виконане в повному обсязі. Крім того були виконанні всі судові рішення щодо сплати суми заборгованості трьох процентів річних та індексу інфляції за зверненням представника AT КБ «Універсал Банк» в Рівненський міський суд. 07 серпня 2021 року на адресу відповідача було направлено заяву про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими та надання відповідних довідок. На що було отримано відповідь про те, що дана інформація являється банківською таємницею. В подальшому [PERSON] було написано заяву в AT КБ «Універсал Банк» про отримання довідки, як поручителю, про припинення договору поруки. На що було отримано відповідь, що надати таку довідку неможливо, у зв`язку із наявною заборгованістю. Позивач вказує, що на момент звернення до відповідача, будь якої заборгованості за кредитним договором №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року немає. Стверджує, що іпотечний договір №07-126-ІФ-2007 від 15.03.2007 року, який є похідним від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, також є припиненим, у зв`язку з припиненням основного договору №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007. Ухвалою суду від 21.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.03.2022 року. 22.03.2022 року розгляд справи відкладено на 25.05.2022 року. У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач двічі не з`явився в судові засідання, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Водночас відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, а неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, суд встановив на їх підставі такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 15.03.2007 року між ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» (на даний час AT «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №07-126-КФ-2007, за умовами якого позивач отримав кредит в розмірі 30 600 дол. США з відсотковою ставкою 12,5 % річних (далі - кредитний договір), для придбання квартири. Крім того 15.03.2007 року між ВАТ «БАНК УНІВЕРСАЛЬНИЙ» (на даний час AT «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений договір Поруки №1. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 07-126-ІФ-2007 від 15.03.2007 року, (далі - договір іпотеки) посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. за реєстровим № 601, згідно з яким в іпотеку передана квартира загальною площею 34,8 кв.м., жилою площею 17,5 кв.м та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2007. Рішенням Рівненського міського суду Рівненській області від 13.10.2009 року у справі №2-8323/09 за позовом ВАТ "Універсал банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором №07-126-КФ-2007 від 15.03.2007 року встановлено, що "17 квітня 2009 року позивачем направлялися відповідачам вимоги про погашенння існуючої заборгованості та дострокове повернення кредиту у повному обсязі. Однак як позичальник так і поручитель, свої зобовязання по кредитному договору та договору поруки не виконали". Оскільки вказані вимоги позивачем виконані не були, ВАТ "Універсал Банк" звернувся до Рівненського міського суду з позовом про дострокове повне стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] кредитної заборгованості в сумі 170529,71 гривень (заборгованість по кредиту - 161269, 42 грн, заборгованість по відсотках - 8 812, 18 грн, пеня - 448, 12 грн) та судові витрати - 1952 гривень, а всього 172481,71 гривень. Тобто, відповідачем у цій справі було використано право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, розрахованої у національній валюті, яка складалася з усього тіла кредиту, що залишилось, суми відсотків та пені. 13.10.2019 року Рівненським міським судом Рівненської області було прийняте рішення у справі №2-8323/09, яким позов ВАТ "Універсал Банк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором №07-126-КФ-2007 від 15.03.2007 року в сумі 170529,71 гривень та судові витрати - 1952 гривень, а всього 172481,71 гривень. Згідно з постановою Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 25.11.2020 у ВП №25896468, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-8323/2010 виданого 20.04.2010, про стягнення із [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 172481,71 гривень, закінчене, у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно листа АТ "Універсал Банк" від 02.07.2020 та платіжних доручень №4375 від 13.05.2020, №13815 від 26.10.2020, №15663 від 24.11.2020 заборгованість перерахована стягувачу, виконавчий збір та витрати стягнуто та перераховано до Держбюджету відповідно до розпоряджень державного виконавця за період з 27.01.2012 по 14.12.2015 р.р. Крім того, постановою Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 27.11.2020 у ВП №57363546, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-8323/2010 виданого 20.04.2010, про стягнення із [PERSON] , [PERSON] , на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року у сумі 170529,71 гривень та судові витрати - 1952 гривень, а всього 172481,71 гривень, закінчене, у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документа. Тобто, рішення Рівненського міського суду від 13.10.2019 у справі №2-8323/09 виконане в повному обсязі, встановлена вказаним рішенням суду сума боргу за кредитним договором №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року повністю сплачена, що свідчить про виконання основного зобов`язання позивачем. 07.08.2021 року на адресу відповідача позивачем було направлено заяву про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими та надання відповідних довідок. 06.09.2021 року відповідачем було повідомлено позивача про те, що дана інформація являється банківською таємницею та про необхідність звернення з відповідною заявою до будь-якого відділення банку. 06.12.2021 [PERSON] було написано заяву в AT КБ «Універсал Банк» про отримання довідки, як поручителю, про припинення договору поруки. На що було отримано відповідь від 14.12.2021 про те, що надати таку довідку неможливо, у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором№07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007 року Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2019 року у справі №2-8323/2010 про стягнення заборгованості зобов`язання позичальника та поручителя сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилися та тривали до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 24.11.2020 (дата повного виконання рішення суду), що стверджуються постановами Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) від 25.11.2020 у ВП №25896468 та від 27.11.2020 ВП №57363546 про закінчення виконавчих проваджень. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 24.11.2020 дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання перед банком за кредитним договором припинилося. Вищенаведене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Також необхідно зазначити, шо оскільки у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у [PERSON] не виникає будь-яких інших зобов`язань за кредитним договором №07-І26-КФ-2007 від 15.03.2007. При цьому кредитор має право порушувати питання про стягнення з боржника коштів на підставі статті 625 ЦК України за період невиконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2009 року у справі №2-8323/09. Однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19 (провадження № 61-18981св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 569/23247/18 (провадження№ 61-14784св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 570/648/19 (провадження № 61-7308св20). Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою. Доказів, що спростовують викладене вище чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1 980, 80 грн.

Outcome: approved