Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виховання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , його життям та здоров`ям не цікавиться, аліменти не сплачує, участі у вихованні та розвитку не бере, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву, згідно якої просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Повноважний представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за їхньою відсутності, при винесенні рішення поклалася на розсуд суду, з урахуванням заяви про неможливість надання висновку органу опіки та піклування. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив не надав. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що останній, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 24.05.2022р. судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] з 2011 року перебували в цивільних сімейних відносинах. Сторони вели спільне домогосподарство та проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Від даних сімейних стосунків у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.3). Як вбачається із свідоцтва про народження дитини, виданим виконкомом Оріхівської сільської ради Лутугинського району Луганської області, відповідач визнав своє батьківство. На момент народження дитини позивач мала дівоче прізвище « [PERSON] ». 17.07.2021р. позивач уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.8). На початку 2019 року між позивачкою та відповідачем ускладнилися взаємостосунки, вони фактично припинили спільне проживання однією сім`єю, внаслідок чого позивач разом з сином переїхала до м. Покров Дніпропетровської області для постійного місця проживання. На даний час позивач [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , місцезнаходження батька дитини невідоме, що підтверджується актом від 24.12.2021р., виданим МКП «Житлкомсервіс» (а.с.7). Як вбачається із довідки КЗ «Середня Загальноосвітня Школа №6 м. Покров Дніпропетровської області» від 20.12.2021р., [PERSON] навчається у даному комунальному закладі з 23.12.2019р. За період навчання в школі вихованням і навчанням дитини займається лише мати дитини. Батько [PERSON] в освітньому процесі участі не брав, жодного разу до школи не приходив, батьківські збори та родинні свята не відвідував. Спілкування в телефонному режимі ні з класоводом, ні з іншими вчителями не здійснював. Підписів батька в щоденнику учня жодного разу не було. Зі слів матері коштів на відвідування позаміських екскурсій та на придбання новорічних подарунків не надавав. Як вказує в позовній заяві позивач, з 2019 року і до сьогоднішнього дня [PERSON] сина не бачив жодного разу. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться взагалі його життям, навчанням, не бере участь у підготовці дитини до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. З листа Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про неможливість надання висновку органу опіки та піклування, вбачається що останнє відоме місце реєстрації відповідача [PERSON] за адресою [ADDRESS] , яка на даний час є тимчасово окупованою територією, орган опіки та піклування Покровської міської ради не має можливості вивчити питання щодо виконання батьківських обов`язків останнім відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а тому не має можливості надати до суду відповідний висновок. Нормами Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч.2 ст.157 СК України). Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частина 2 статті 171 СК України визначає, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні дитину з огляду на її вік не допитували. На підставі викладеного, зважаючи на те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виховання сина, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , отже вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved