Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , номер і серія паспорта [NUMBER] ), накладений ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 року та від 20.11.2019 р. по цивільній справі №195/1722/19 (2/195/425/19), на підставі якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.03.2020 року державним виконавцем Томаківського відділу державної виконавчої служби було зареєстроване обтяження №35784164, вид обтяження: все нерухоме майно; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] , зобовязавши Томаківський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), припинити обтяження №35784164 зареєстроване 04.03.2020 р., державним виконавцем Томаківського відділу державної виконавчої служби, вид обтяження: все нерухоме майно; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час реалізації прав щодо рухомого та нерухомого майна , належних [PERSON] , їй стало відомо про наявність нескасованого арешту майна на будь-яке рухоме та нерухоме майно. Дана обставина підтверджується листом Томаківського районного відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 11.02.2022 за вих. №17.43-27/1753, згідно якого позивача повідомлено про те, що відповідно до пошуку в Автоматизованій систем і виконавчого провадження відносно позивача було відкрите виконавче провадження №61424948, на підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області №195/1722/19 (2/195/425/19) виданої 20.11.2019 року, про накладення арешту на будь-яке рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності позивача, і знаходиться у неї або в інших осіб, та на розрахункові рахунки у банківських установах , що відкриті на позивача в межах суми заявлених позовних вимог 2858451,75 грн. та заборонено відчуження майна до виконання рішення суду в інтересах [PERSON] . Згідно листа ДВС , позивачем також було встановлено, що державним виконавцем 04.03.2020 року було зареєстровано обтяження №35784164 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому міститься інформація про державну реєстрацію зазначеного обтяження на підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області №195/1722/19 виданої 20.11.2019 року, вид обтяження: все нерухоме майно; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] . 05.03.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, у звязку із повним фактичним виконанням, а саме, виконані вимоги , передбачені виконавчим документом. Однак, для скасування заходів забезпечення позову , згідно листа ДВС, на підставі п.6 ч.4 ст.59 Закону України Про виконавче провадження, позивачу потрібне судове рішення, оскільки арешт майна може бути знятий на підставі цього рішення. Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 19.02.2021 р. по цивільній справі №195/1722/19 набрало чинності 31.03.2021 р., однак, питання про зняття арешту вирішено не було. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПКУкраїни розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Стаття 55 Конституції України встановлює, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відновлення порушеного конституційного права на вільне користування своєю власністю є покладення на відповідача обов`язку усунути перешкоди у користуванні майном. Судом було встановлено, що під час реалізації прав щодо рухомого та нерухомого майна , належних [PERSON] , їй стало відомо про наявність нескасованого арешту майна на будь-яке рухоме та нерухоме майно. Дана обставина підтверджується листом Томаківського районного відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 11.02.2022 за вих. №17.43-27/1753, згідно якого позивача повідомлено про те, що відповідно до пошуку в Автоматизованій систем і виконавчого провадження відносно позивача було відкрите виконавче провадження №61424948, на підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області №195/1722/19 (2/195/425/19) виданої 20.11.2019 року, про накладення арешту на будь-яке рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності позивача, і знаходиться у неї або в інших осіб, та на розрахункові рахунки у банківських установах , що відкриті на позивача в межах суми заявлених позовних вимог 2858451,75 грн. та заборонено відчуження майна до виконання рішення суду в інтересах [PERSON] . Згідно листа ДВС , позивачем також було встановлено, що державним виконавцем 04.03.2020 року було зареєстровано обтяження №35784164 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якому міститься інформація про державну реєстрацію зазначеного обтяження на підставі ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області №195/1722/19 виданої 20.11.2019 року, вид обтяження: все нерухоме майно; особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] . 05.03.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України Про виконавче провадження, у звязку із повним фактичним виконанням, а саме, виконані вимоги , передбачені виконавчим документом. Однак, для скасування заходів забезпечення позову , згідно листа ДВС, на підставі п.6 ч.4 ст.59 Закону України Про виконавче провадження, позивачу потрібне судове рішення, оскільки арешт майна може бути знятий на підставі цього рішення. Відповідно до ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна [PERSON] можливе лише на підставі рішення суду. За ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини». Відповідно до статті 41 Конституції України\~та пункту 2 частини першої статті\~3, статті 321 ЦК України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених\~Конституцією\~та законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови «Про\~судову\~практику\~в справах\~про\~виключення\~майна з\~опису»\~№\~6\~від\~27\~серпня\~1976\~року за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідно до ч. 1 ст.76, ч. ч. 1, 2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним їй майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений по справі судовий збір, за заявою позивача, зарахувати в дохід держави звільнивши від сплати суми відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved