Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «Ю.ЕС.Ай.», про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та індексу інфляції. У обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що 11.11.2020 між [PERSON] з одного боку та ФОП [PERSON] укладено договір про надання туристичних послуг №40, відповідно до якого було придбано туристичну путівку в Занзібар на період з 18.11.2020 по 28.11.2020 вартістю 57810 грн, які були оплачені позивачем 11.11.2020. На виконання умов договору, туроператор через тур агента надав [PERSON] всі необхідні документи, в тому числі Свідоцтво про страхування № D2192232/2 від 12.11.2020, зазначене свідоцтво оформлене на підставі Генерального договору №20.015017.1801-481 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20.06.2020, що укладений між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» як страховиком та ТОВ «Джоін АП» як страхувальником. Напередодні запланованої подорожі, а саме 17.11.2020 в [ADDRESS] , в [PERSON] з портфелю невідомими особами було викрадено її майно, а саме: закордонний паспорт на ім`я [PERSON] , грошові кошти в сумі 4000 грн. та 160 доларів США. Про дану подію вона повідомила поліцію, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку №66673 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 17.11.2020. [PERSON] невідкладно, 17.11.2020 зателефонувала в страхову компанію ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» і повідомила про настання події, що має ознаки страхового випадку. 26.11.2020 позивач надіслала на адресу головного офісу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» повний пакет документів у відповідності з розділом 9 Свідоцтва про страхування № D2192232/2 від 12.11.2020, які підтверджують настання страхового випадку. Як зазначає позивач, страховиком всупереч умовам Свідоцтва про страхування не було проведено позивачу виплату страхового відшкодування. 05.04.2021 [PERSON] надіслала на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити їй страхове відшкодування на умовах, визначених Свідоцтвом про страхування № D2192232/2 від 12.11.2020, у відповідь на зазначену претензію відповідач надіслав [PERSON] лист за вих. №02-794 від 14.04.2021, яким повідомив, що 12.04.2021 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено відповідний страховий акт №04/21-330 НПЗК. Також, в даному листі відповідач повідомив, що страхове відшкодування [PERSON] буде виплачене до 03.05.2021. Однак, відповідач не виплатив [PERSON] страхове відшкодування не тільки до 03.05.2021, але і не зробив цього до звернення до суду. З огляду на вищевикладене, позивач просить стягнути з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхову виплату у сумі 25987,92 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 686,08 грн., 3% річних від прострочення суми в розмірі 563,90 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 1653,03грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмір 4000 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Водночас ухвалою суду було витребувано у ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» належним чином завірену копію заяви [PERSON] про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування з доданими документами, що були отримані ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай» 27.11.2020; належним чином завірену копію рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування від 12.04.2021 та копію страхового акту №04/21-330 НПЗК та у ТОВ «ДЖОІН АП!» належним чином завірену копію свідоцтва про страхування №D2192232/2 від 12.11.2020 до Генерального договору №20.015017.1801-481 від 20.06.2020 добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном (застраховані особи - [PERSON] , [PERSON] ). Станом на день ухвалення рішення, жодних документів від ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» та ТОВ «ДЖОІН АП!» не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. При цьому, від представника позивача на електронну адресу, через систему «Електронний суд» та канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в справі матеріалами, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.11.2020 між турагентом ФОП [PERSON] від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Джоін АП!» та [PERSON] , яка діяла за усним дорученням туриста [PERSON] , був укладений договір про надання туристичних послуг №40, відповідно якого Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заявки Туриста на бронювання (Лист бронювання) забезпечити надання комплексу туристичних послуг (Туристичний продукт), а Турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Згідно істотних умов договору туристична поїздка повинна була відбутись у період з 18.11.2020 року по 28.11.2020 року до Занзібар. Вартість туристичного обслуговування - 57810 грн. 00 коп. За надання туристичних послуг за договором від 11.11.2020 позивачем було сплачено 57 810 грн, що підтверджується квитанцією (а.с.42). 12.11.2020 року позивачу було видано свідоцтво про страхування №D2192232/2 від 12.11.2020 до генерального договору добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном від 20.06.2020 № 20.015017.1801-481, яким засвідчувався факт страхування їх подорожі. Відповідно до п.п.3.1.1 свідоцтва про страхування №D2192232/2, страховоими ризиками є раптові непередбачені події, що призвели до понесення застрахованою особою матеріального(фінансового) збитку внаслідок неможливості здійснення подорожі (поїздки) за кордон з наступних причин, зокрема: пошкодження, знищення, втрата рухомого та/або нерухомого майна застрахованої особи після дати початку строку дії договору страхування та після оплати (у т.ч. часткової) туру внаслідок пожежі, вибуху, стихійного лиха, впливу води або інших рідин з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, з сусідніх приміщень, систем пожежогасіння, протиправних дій третіх осіб у випадку, якщо врегулювання наслідків такого заподіяння збитку потребує безпосередньої присутності застрахованої особи та/або об`єктивно перешкоджає здійсненню застрахованою особою раніше за планової подорожі (п.п.3.1.1.5 свідоцтва про страхування №D2192232/2). Відповідно до п.п.9.1.1. п.9.1 Свідоцтва про страхування, для отримання страхового відшкодування Застрахована особа (Страхувальник, Вигодонабувач) надає Страховику документи, що підтверджують факт, причини і обставини настання страхового випадку; письмову заяву про настання страхового випадку з описом обставин його настання. 17.11.2020 в [ADDRESS] , в [PERSON] з портфелю невідомими особами було викрадено її майно, а саме: закордонний паспорт на ім`я [PERSON] та грошові кошти в сумі 4000 грн. та 160 доларів США, що зафіксовано у талоні-повідомленні єдиного обліку №66673 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію в Голосіївському УП ГУНП в м. Києві (а.с.53). Викладені обставини унеможливили заплановану подорож та стали підставою для звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 26.11.2020 позивач надіслала на адресу головного офісу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» пакет необхідних документів у відповідності з розділом 9 Свідоцтва про страхування № D2192232/2 від 12.11.2020, які підтверджують настання страхового випадку. 05.04.2021 [PERSON] надіслала на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити їй страхове відшкодування на умовах, визначених Свідоцтвом про страхування № D2192232/2 від 12.11.2020. ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» направило відповідь за вих. №02-794 від 14 квітня 2021 року на поштову адресу позивача, з якої вбачається, що "12.04.2021 ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування, про що складено відповідний страховий акт №04/21-330 НПЗК. Виплата буде проведена протягом 15 робочих днів, тобто до 03.05.2021". Разом з тим, виплати на користь позивача відповідачем так і не були здійснені. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно Свідоцтва про страхування №D2192232/2 від 12.11.2020 страхова сума становить 28875,47 грн. на кожного, безумовна франшиза становить 10% від страхової суми, строк страхування з 11 листопада 2020 року по 28 листопада 2021 року. З урахуванням передбаченої договором страхування безумовної франшизи 10% сума страхового відшкодування становить 25987,92 грн. Згідно з пунктом 10.10. Свідоцтва, страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до умов Генерального договору № 20.015017.1801-481 від 20.06.2020 року добровільного страхування фінансових ризиків внаслідок неможливості здійснення подорожі за кордон або зміни строків перебування за кордоном, передбачені чіткі строки для здійснення страхової виплати: п. 10.9 - Протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня отримання всіх необхідних документів і відомостей про обставини настання страхового випадку відповідно до Розділу 9 Договору страхування, Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає відповідний страховий акт або протягом 10 (десяти) робочих днів з дня отримання всіх вищезазначених документів приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування; п. 10.10 - Страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Матеріали справи свідчать, що страхове відшкодування на час розгляду справи відповідачем не проведено. За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав. Отже, страхове відшкодування в рамках страхового випадку, яке підлягає стягненню із ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» на користь позивача складає 28875,47 грн. На виконання вищезазначених норми процесуального законодавства відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача. Таким чином, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» не виконало свої зобов`язання за договором страхування, а тому заявлені позивачем позовні вимоги до ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 25987,92 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. До того ж, звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3 ч. 2 ст. 611 ЦК України за невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання сплачується неустойка. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 7.9 свідоцтва ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» про страхування №D2192232/2 страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01 % від розміру належної страхової виплати за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Згідно розрахунків наданих позивачем, за період травень - січень 2021 року сума інфляційних витрат становить 1653,03 грн., 3% річних за період з 04.05.2021 до 22.01.2022 складає 563,90 грн., пеня за період з 04.05.2021 до 22.01.2022 складає 686,08 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають втрати позивача від інфляції у сумі 1653,03 грн., пеня у розмірі 686,08 грн. та 3% річних у розмірі 563,90 грн. Доказів на спростування зазначених розрахунків відповідачем суду не надано. У частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 22.11.2021 між [PERSON] та адвокатом Міщук І.В. укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат Міщук І.В. взяла на себе зобов`язання надати професійну правничу допомогу, зокрема, надати консультації, роз`яснення з правових питань, правового супроводу, а представництво клієнта у суді та інших органах. Згідно п. 3.2 Договору, сторони домовились, що розмір гонорару в кожному конкретному випадку узгоджується сторонами додатково та зазначається в додатках до цього договору. Відповідно до Додатку №1 до договору про надання правової допомоги, сторони погодили суми вартості всіх наданих клієнту послуг, перелік та тарифи яких узгоджені сторонами. Згідно Акту наданих послуг від 24.01.2022 вбачається, що Міщук І.В. виконано роботи, визначені Договором про надання правничої допомоги від 22.11.2021, щодо підготовки документів та позовної заяви про стягнення про стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» страхового відшкодування. 18.01.2022 [PERSON] на користь Міщук І.В. здійснено оплату вартості надання правничої допомоги відповідно до договору від 22.11.2021 у розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією банку № 0.0.2424973092.1 від 18.01.2022. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу, а також ураховуючи критерій складності справи, обсяг виконаних робіт, ціну позову, досвід адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №466 від 23.11.2010), принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 992,40 грн.

Outcome: approved