Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] , [INFO] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням будинком за адресою: [ADDRESS] . В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначає, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори 29.04.2003 року, яке зареєстроване в КПТІ «Інвентаризатор» м. Краснограда та в Наталинській сільській раді, жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належить їй, [PERSON] , в частці 7/12 на праві власності. 31 липня 2013 року за реєстровим №1-1600 державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори Харківської області посвідчено договір купівлі-продажу, за яким право власності на 1/12 частку житлового будинку від [PERSON] перейшло до [PERSON] . Згідно рішення Наталинської сільської ради від 10.09.2015 року «Про перейменування вулиць села Наталине Наталинської сільської ради» вул. Красноармійська перейменована на вул. Промислова, копія якого додається. Відповідно довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 16.12.2021 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані: вона, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та її діти за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] не проживають з 2015 року, що підтверджується актом від 16.12.2021 року складеним комісією Наталинської сільської ради. Відповідач по справі не сплачує житлово-комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, особистого майна в житловому приміщенні не має, спільне господарство ними не ведеться, взаємних прав та обов`язків не мають. Будь-яких цивільно-правових угод з відповідачем щодо права користування житловим приміщенням з відповідачами не укладалось. До цього часу відповідач будь-якого наміру повернутися в будинок з дітьми не висловлювала. Відповідачі по справі не є власниками житлового приміщення, тривалий час не проживають в ньому, однак продовжують бути зареєстрованими в житловому будинку по [ADDRESS] , чим порушують її право на користування та розпорядження житловим приміщенням, яке належить їй на праві власності, та змушують її нести додаткові витрати на сплату житлово-комунальних послуг. Представник позивача [PERSON] адвокат Орєхова Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на задоволенні позову наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, від Служби у справах дітей та сім`ї Наталинської сільської ради надійшов Висновок щодо позбавлення права користування житловим будинком від 26.01.2022 року. Так, як відповідач (представник малолітніх дітей) в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори 29.04.2003 року, яке зареєстроване в КПТІ «Інвентаризатор» м. Краснограда та в Наталинській сільській раді, жилий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належить [PERSON] , в частці 7/12 на праві власності (а.с. 6). Згідно рішення Наталинської сільської ради від 10.09.2015 року «Про перейменування вулиць села Наталине Наталинської сільської ради» вул. Красноармійська перейменована на вул. Промислова (а.с. 7). Відповідно довідки Наталинської сільської ради Красноградського району Харківської області від 16.12.2021 року в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1960 року народження, [PERSON] , 1964 року народження, [PERSON] ,1991 року народження, та відповідачі по справі [PERSON] , 1986 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] . [PERSON] , 2014 року народження (а.с. 8). [PERSON] [INFO] та її діти за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] не проживають з 2015 року, що підтверджується актом від 16.12.2021 року складеним комісією Наталинської сільської ради (а.с. 9). Відповідно до Висновку служби у справах дітей та сім`ї Наталинської сільської ради щодо позбавлення права користування житловим будинком від 26.01.2022 року виходячи з найкращих інтересів дітей, розглянувши всі обставини, служба вважає, за доцільне позбавити права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку оцінки потреб сім`ї фахівців із соціальної роботи від 05.01.2022 року, під час відвідування було встановлено, що родина [PERSON] з 2015 року проживає на території Данії. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, відповідач разом з дітьми не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання їх такими, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності його у спірному приміщенні понад один рік є поважними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, таким, що втратив право на користування будинком за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши до органу реєстрації судове рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України). Відповідач (законний представник відповідачів) до суду не з`явився, відзиву на позов не надав, іншого не довів. Враховуючи викладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню та визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням будинком за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» від 25.03.2022 №14/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Outcome: approved