Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

20 грудня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, уточненим до початку розгляду справи по суті, заявивши вимоги: Розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 31.10.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №112. Визначити місце проживання спільних з відповідачем дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Крім того, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з жовтня 2010 року позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбних стосунків. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 31.10.2015 року позивач з відповідачем зареєстровали шлюб. В шлюбі народилася ще одна дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх трьох років між подружжям були напружені стосунки. На грунті частих непорозумінь, між подружжям виникають сварки, все це привело до втрати взаємних почуттів, розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Фактично сторони проживають, як байдужі один до одного люди. Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить її інтересам та їх спільним з відповідачем дітям. На підставі наведеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Окрім цього зазначила, що між позивачем та відповідачем виник спір з приводу місця проживання дітей. Тому на рівні з позовними вимогами про розірвання шлюбу позивач вимушена звернутися до суду з вимогою про визначення місця проживання дітей з позивачем. Згідно відповіді відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 24.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Справу призначено до підготовчого засідання на 10-00 год. 24.01.2022 року (а.с.18,19). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. 24.01.2022 року підготовче засідання відкладено на 15.02.2022 року о 09-30 год. у зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чумарного А.І. та представника третьої особи Макогон І.П. (а.с.27,28). 15.02.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.03.2022 року о 10-30 хв., для вирішення питання щодо уточнення позовних вимог. 10.03.2022 року підготовче засідання відкладено на 19.04.2022 року о 11-00 год. у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. 19.04.2022 року підготовче засідання відкладено на 10.05.2022 року о 10-00 год. у зв`язку з клопотанням представника позивача адвоката Чумарного А.І. В підготовчому засіданні 10.05.2022 року представник позивача адвокат Чумарний А.І. надав суду заяву про уточнення позовних вимог. Позов підтримав у повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання 10.05.2022 року не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв, клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило (а.с.54). В підготовчому засіданні 10.05.2022 року представником третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. надано два акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] (а.с.56,57). В зв`язку з неявкою відповідача, судом відкладено підготовче засідання на 09-00 год. 24.05.2022 року. 24.05.2022 року в підготовче засідання представник позивача адвокат Чумарний А.І. не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, справу просив розглядати без його участі та без участі позивача. Відповідач в підготовче засідання 24.05.2022 року не з`явився, він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, натомість 18.05.2022 року через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі (а.с.67). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. також в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, при постановленні рішення покладалась на розсуд суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд ухвалює судове рішення у разі визнання позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, повного визнання позову відповідачем, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31 жовтня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2015 та внесено відповідний актовий запис за №112 (а.с.13) За час перебування у фактичих шлюбниї відносинах, без реєстраціїї шлюбу у стороін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області від 23.03.2011 року, актовий запис №25. Після реєстрації шлюбу, народилась - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.04.2018 року, актовий запис №47 (а.с.12-12 зворот). [PERSON] є матір`ю: [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області від 23.03.2011 року, актовий запис №25. [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 11.04.2018 року, актовий запис №47 (а.с. 12-12 зворот). З даних акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.02.2022 вбачається, що позивач [PERSON] проживає разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в будинку своєї матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач переїхала жити до мами після чергової сварки зі своїм чоловіком. Позивач перебуває на обліку центру зайнятості, утримувати дітей їй допомагають мама та бабуся. Бажає щоб діти проживали разом із нею. У розмові з працівниками служби дочка [PERSON] сказала, що хоче проживати з мамою. Для дітей створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку (а.с.57). З даних акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13.04.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач працює помічником машиніста в Локомотивному депо Гребінка. Стосунки між позивачем та відповідачем зі слів відповідача, нормальні. Позивач не заперечує щоб відповідач спілкувався з дітьми. Останній раз спілкувався з дітьми 9,10 квітня 2022 року, зі слів відповідача стосунки з доньками у нього гарні. Створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку (а.с.56). Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області № 61 від 24.05.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . (а.с. 74-77). Щодо розірвання шлюбу. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За приписами частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо визначення місця проживання дітей. Приписами ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно із ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що висновок має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області № 61 від 24.05.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Також у вказаному висновку зазначено, що умови проживання позивачки є належними для проживання дітей. Вказано, що для дітей створені належні матеріально-побутові умови. Крім того, зазначено, що під час бесіди малолітня [PERSON] . [INFO] , повідомила, що їй не подобається, як тато поводиться з мамою. В будинку у бабусі де вони зараз мешкають, ніхто не свариться, тому вона хоче проживати з мамою. У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів с. 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи те, що відповідач, позов визнав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, суд приходить до висновку про визначення місця проживання спільних з відповідачем дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження понесення позивачем витрат на оплату судового збору в сумі 1816,00 грн. надано відповідні квитанції (а.с.1,2). З урахуванням викладеного, суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп.

Outcome: approved