Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Представник позивача адвокат Мерцалова Н.В. звернулася до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Київський обласний державний нотаріальний архів, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що до [PERSON] звернувся приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. з повідомленням про те, що відносно нього відкрито виконавче провадження №59691905 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 5744 виданого 04.07.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про «звернення стягнення на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 844219312135, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власником предмета іпотеки є [PERSON] . За рахунок коштів отриманих від реалізації вищезазначеного майна, задовольнити стягувача ПАТ "ПУМБ" у розмірі заборгованості, в загальній сумі 165352,01 грн.». На запит адвоката Мерцалової Н.В. від приватного виконавця було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №59691905 від 01.08.2019 року з ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчого провадження. Ознайомившись з електронними матеріалами ВП №59691905, стало відомо, що виконавчий напис № 5744 виданий 04.07.2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. вчинено на окремому нотаріальному бланку серії ННІ №213293, який є скріпленим з іпотечним договором №204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року. Відповідно до змісту виконавчого напису №5744 виданого 04.07.2018 року, предмет іпотеки (квартира за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 844219312135) на підставі Договору іпотеки №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 року було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань відповідно до Кредитного договору №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 року. Вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства та повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так, 28.04.2016 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 від 28.04.2016 року до кредитного договору №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 р. Відповідно до п.1.1. даної Додаткової угоди №1, «сторони прийшли до згоди про додаткове надання Позичальнику відповідно до умов цієї Додаткової угоди другого і третього траншів (частин) кредиту за Договором:1.1.1. другого траншу кредиту в розмірі 87 273,52 (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят три гривні 52 копійки) гривень (UAH);1.1.2. третього траншу кредиту в розмірі 87 273,52 (вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят три гривні 52 копійки) гривень (UAH),з яких сума в розмірі 174 547,04 (сто сімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок сім гривень 04 копійки) гривень (UAH) еквівалентна заборгованості за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту) в розмірі 6167,74 (шість тисяч сто шістдесят сім Євро 74 центи) EUR (Євро)». Відповідно до п.1.2.1. даної Додаткової угоди №1, «другий і третій транші кредиту надаються виключно на рефінансування (погашення) в повному обсязі заборгованості Позичальника за кредитом в іноземній валюті (першим траншем кредиту)».Таким чином, [PERSON] здійснив рефінансування (погашення) свого первинного боргу за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 р. в повному обсязі, отримавши додатковий кредит, графік сплати якого визначений окремо. На сьогоднішній день [PERSON] не має простроченої заборгованості перед АТ «ПУМБ» ні за першим траншем від 15.09.2008 року (у зв`язку з його рефінансуванням Додатковою угодою №1), ні за другим і третім траншами (у зв`язку із вчасною сплатою платежів відповідно до узгодженого з Банком графіку). Крім того, АТ «ПУМБ» вже звертався з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 р. Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18травня 2017року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.04.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року по справі №194/36/16-ц у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Перший Український Міжнародний Банк до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 р. та договором поруки № 204ДЖ/30/08И-1 від 15.09.2008 р. відмовлено. В своїй постанові суд встановив, що на час ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року вона була рефінансована (погашена) відповідно до додаткової угоди №1 від 28 квітня 2016 року. Також, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають, оскільки після подання позову сторони узгодили погашення виниклої заборгованості, що є предметом спору, шляхом укладення додаткової угоди. Таким чином, на час ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором була погашена, а тому відсутні підстави для стягнення її в судовому порядку. Відповідно ж до виконавчого напису № 5744 виданого 04.07.2018 року приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., стягувана заборгованість за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року була сформована за період з 15.09.2008 по 03.05.2018 року, що не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується Додатковою угодою №1 від 28.04.2016 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року по справі №194/36/16-ц. Таким чином, вказана у виконавчому написі інформація про розмір та період формування заборгованості не відповідає дійсності, та, відповідно, стягнення такої заборгованості з [PERSON] буде порушувати його право. Перелік документів не міг бути поданий АТ «ПУМБ» до приватного виконавця Хара Н.С., оскільки письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання з відміткою стягувача про непогашення заборгованості [PERSON] після укладення Додаткової угоди №1 від 28.04.2016 року до кредитного договору №204ДЖ/30/08И від 15.09.2008 р. не надсилалася. Отже, при вчиненні виконавчого напису порушено також вимоги ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.2, п. 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки після набрання рішенням суду про визнання незаконною та не чинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у відповідності до вимог ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, зазначена постанова Кабінету Міністрів України не застосовується в частині, яка визнана незаконною та не чинною. [PERSON] вважає, що виконавчий напис було здійснено на підставі документів, які не підтверджують безспірність заборгованості, які не підтверджують розмір заборгованості, що говорить про те, що виконавчий напис вчинявся на підставі неналежних документів. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5744 виданий 04 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., судові витрати покласти на відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Київського обласного державного нотаріального архіву в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідно до іпотечного договору № 204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року, укладеного між ЗАТ «Донгорбанк» та [PERSON] , останньому передано в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме двокімнатна квартира [ADDRESS] . Вартість предмета іпотеки складає 110449, 00 грн. За рахунок предмету іпотеки задовольняються всі вимоги іпотеко держателя за кредитним договором № 204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також будь-яке збільшення цієї суми та/або процентів за основним зобов`язанням. Строк повернення коштів 13 вересня 2023 року. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 28 квітня 2016 року до кредитного договору № 204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року, укладеної між ПАТ «ПУМБ», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ЗАТ «Донгорбанк», та [PERSON] , останньому надано 174547,04 грн. в якості рефінансування, зі сплатою відсотків. Строк повернення грошових коштів до 28 серпня 2023 року. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2020 року (справа № 194/36/16-ц) залишено без задоволення заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки. Вищезазначеною ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області встановлено, що заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки були задоволені та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року, а саме: - заборгованість за кредитом в сумі 6390 євро 54 євроценти; заборгованість по непогашеним відсоткам за користування кредитом в сумі 25 євро 20 євроцентів а разом стягнути 6415 євро 74 євроценти. Крім того, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» понесені по справі судові витрати в сумі по 1209, 65 грн. з кожного. Рішення суду набрало законної сили 29 серпня 2017 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року (справа № 194/36/16-ц) заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року скасоване. У задоволені позовних вимог ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки відмовлено. Суд встановив, що на час ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року вона була рефінансована (погашена) відповідно до додаткової угоди №1 від 28 квітня 2016 року. Також, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають, оскільки після подання позову сторони узгодили погашення виниклої заборгованості, що є предметом спору, шляхом укладення додаткової угоди. Таким чином, на час ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором була погашена, а тому відсутні підстави для стягнення її в судовому порядку. 04 липня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5744, про звернення стягнення на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 844219312135, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Власником предмета іпотеки є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 вересня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. Зазначений предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки № 204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року з усіма додатками та додатковими угодами, укладено між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] . За рахунок коштів отриманих від реалізації вищезазначеного майна, задовольнити стягувача ПАТ "ПУМБ" у розмірі заборгованості, що виникла за період з 15 вересня 2008 року по 03 травня 2018 року в загальній сумі 158666,97 грн., та за вчинення виконавчого напису стягнуто плату з стягувача в розмірі 2500,00 грн. Загальна сума що підлягає до стягнення складає 165352,01 грн. На підставі виконавчого напису № 5744 від 04 липня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. 01 серпня 2019 року винесена постанова по ВП 59691905 про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 591/3779/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 511/2748/17. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Так, матеріалами справи доведено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року (справа № 194/36/16-ц) заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року скасоване. У задоволені позовних вимог ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором та договором поруки відмовлено. Суд встановив, що на час ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором №204ДЖ/30/08И від 15 вересня 2008 року вона була рефінансована (погашена) відповідно до додаткової угоди №1 від 28 квітня 2016 року. Також, колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги банку задоволенню не підлягають, оскільки після подання позову сторони узгодили погашення виниклої заборгованості, що є предметом спору, шляхом укладення додаткової угоди. Таким чином, на час ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором була погашена, а тому відсутні підстави для стягнення її в судовому порядку. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання за кредитним договором із зазначенням у листі вимоги щодо усунення порушених зобов`язань, у зв`язку з чим, останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «ПУМБ», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20). Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що відповідачем для вчинення виконавчого напису надавався нотаріусу кредитний договір, який був нотаріально посвідченим. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі з дотриманням строків давності заборгованості, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, та чи надавався відповідачем для вчинення виконавчого напису нотаріусу іпотечний договір, який був нотаріально посвідченим. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідачем не визнано позовні вимоги позивача, а нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Судові витрати складаються з судового збору у розмірі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви та 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Згідно ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання до суду позовної заяви та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved