Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

09.02.2022 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив визнати виконавчий напис від 24.01.2020 року № 4911, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в розмірі 24513 грн. 56 коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути 27564 грн. 92 коп. в рахунок повернення сплаченого за виконавчим написом. Свої вимоги мотивував тим, що сума боргу не є безспірною,виконавчий напис вчинений нотаріусом без підтверджуючих документів, зокрема без первинних документів, наданих банком та без доказів направлення йому повідомлень про вчинення виконавчого напису. Крім того, кредитний договір, за яким стягується борг на підставі виконавчого напису нотаріуса, повинен бути нотаріально посвідчений. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Антоненко І.Є. в судове засідання не з`явилися. У наданій заяві просили суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» в судове засідання не з`явився з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належим чином. Про причини неявки не повідомив. У визначений судом строк відзиву не подали. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.М. в судове засідання не з`явилися з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомили. Неявка представника відповідача та третіх осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні постановою від 29.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Табінським О.М., відкрито виконавче провадження за № 63151165 на підставі виконавчого напису за № 4911, вчиненого 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованості в загальному розмірі 27564 грн. 92 коп (а.с. 10). Згідно вищезазначеного виконавчого напису запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» заборгованість в сумі 24513 грн. 56 коп, відповідно до кредитного договору № 001-24227-181012 від 18.10.2012 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». За приписами ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», якою визначено умови вчинення виконавчих написів, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Положенням ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначає позивач у позовній заяві сума боргу не є безспірною, виконавчий напис вчинений нотаріусом без підтверджуючих документів, зокрема без первинних документів, наданих банком та без доказів направлення йому повідомлень про вчинення виконавчого напису. Крім того, кредитний договір, за яким стягується борг на підставі виконавчого напису нотаріуса, повинен бути нотаріально посвідчений. З матеріалів справи вбачається, що постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.10.2020 року у виконавчому провадженні № 63151165 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який отримує дохід ТОВ «Містіндустрія» у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 27564 грн. 92 коп. (а.с. 11), із яких: 24513 грн. 56 коп. в рахунок боргу за кредитним договором на рахунок ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами», 2451 грн. 36 коп. та 600 грн на рахунок приватного виконавця Табінського О.В., як основна винагорода приватного виконавця та витрати на проведення виокнавчий дій, відповідно. Звітом ТОВ «Містіндустрія» підтверджено факт здійснення відрахувань із заробітної плати [PERSON] у виконавчому провадженні № 63151165 за період з 01.10.2020 року по 31.12.2021 року в сумі 27564 грн. 92 коп. У матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Як зазначив Верховний Суд у справі №310/9293/15-ц від 23 січня 2018 року, умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Тому зазначений виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, стягнувши з відповідача 27564 грн. 92 коп. в рахунок повернення сплаченого за виконавчим написом. Відповідач в судове засідання не з`явився та не спростував доводів позивача. У визначений судом строк відзиву не подав. Відповідно до ч. 1 та ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1984 гривні 80 копійок в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору та з урахуванням категорії справи та об`єму роботи представника позивача 2500 гривень в рахунок повернення витрат за правову допомогу, які підтверджені документально (а.с. 6-7).

Outcome: approved