Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251206, виданого 13 липня 2006 року на ім`я її батька - [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . За життя останній набув право на земельну ділянку, а після його смерті на його ім`я був виданий вказаний вище державний акт. Позивач прийняла спадщину належним чином, тобто фактичним вступом в управління та володіння спадковим майном. При цьому вона не може реалізувати успадковане майнове право та отримати в натурі у власність земельну ділянку, оскільки оспорюваний державний акт видано у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON] і це призвело до порушення її прав. У зв`язку з цим позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним. У судове засідання позивач не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, зі змісту якої вбачається, що позовні вимоги визнаються ним повністю. Учасники справи інших заяв та клопотань до суду не подавали. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Враховуючи те, що представник відповідача позов визнав повністю, згідно статей\~200,\~206 ЦПК України\~суд у підготовчому судовому засіданні ухвалив перейти до вирішення питання щодо задоволення позову за наявності для того законних підставі. Як встановлено, [INFO] в с. Ларинівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 4). Останній за життя набув право на земельну ділянку розміром 5,99 умовних кадастрових гектарів як член КСХП «Родина» за рахунок земель вказаного сільськогосподарського підприємства, розташованих на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується листом відділу у Новгород-Сіверському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідно до якого [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0137869 (а.с. 9). При цьому, вже після смерті [PERSON] , на ім`я останнього Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №251206 від 13 липня 2006 року, яким посвідчувалося право власності на земельну ділянку площею 3,1282 га (а.с. 8). Відповідно до частини другої\~статті 9 ЦК УРСР\~(в редакції на день смерті спадкодавця) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі\~статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Аналогічні положення містяться у\~статті 25 ЦК України, чинного на день видачі оспорюваного державного акту. Частиною першою\~статті 125 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 126 Земельного кодексу України\~(на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача на ім`я [PERSON] , після смерті останнього, державного акту на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] , як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17\~розділу Х Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після його смерті державного акту на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входить до складу спадщини [PERSON] і було успадковане позивачем, став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача та унеможливлює набуття останнім, яка особою, що має право на земельну частку (пай), права на відповідну земельну ділянку. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність підстав для визнання оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і відповідно визнання позову відповідачем та необхідність задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved