Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] 13.12.2021 року звернулася до суду з даним позовом до відповідача та просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.05.2012 року №1-844, виданого Новосанжарською державною нотаріальною конторою. В належному їй будинку зареєстрована її дочка - [PERSON] , [INFO] , хоча фактично в зазначеному будинку вона не проживає близько 20 років. Зазначає, що не зняття відповідачки з реєстрації місця проживання створює їй суттєві перешкоди для здійснення її прав, як власника житла, тому за захистом свого права вона звернулася до суду. Ухвалою суду від 14.12.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних недоліків (а.с.11). Ухвалою суду від 24.12.2021 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 24.01.2022 року (а.с.19). Ухвалою суду від 24.01.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.02.2022 року (а.с.26-27). Позивачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 54,58), надавши заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 23). Відповідачка в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала. Судом направлялись судові повістки за адресою місця реєстрації відповідача [PERSON] . Крім того виклик відповідача до суду був здійснений й через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.26-27, 39). За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.05.2012 року (а.с.4) позивач [PERSON] є власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону N475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою позивачки [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.36). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради, відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.35), [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент обстеження заявник зареєстрована та проживає одна за адресою: [ADDRESS] . Свідки [PERSON] , яка є сусідкою, та [PERSON] , яка є соціальним працівником та здійснює догляд за позивачкою, в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] протягом тривалого часу. За свідченнями [PERSON] близько 20 років. Підстави вважати, що позивач чинить перешкоди відповідачу у користуванні житловим приміщенням, чи існують інші поважні причини не проживання відповідача у спірному будинку відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 317, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України та

Outcome: approved