Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] 20 квітня 2022 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності документу. Заявник у своїй заяві посилається на те, що вона в 1979 році поступила до Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту на факультет Будівельних конструкцій за спеціальністю «Конструкція промислових та цивільних будинків», після закінчення Дніпропетровського інженерно-будівельного інституту отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Промислове та цивільне будівництво» та здобула кваліфікацію інженера будівельника, 03 липня 1984 року було видано диплом серія [NUMBER] на ім`я « [PERSON] », де було невірно зазначено прізвище, замість вірного « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки у позивача виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та дипломом про здобуття вищої освіти. У зв`язку з чим виникла необхідність встановити факт належності документу, а саме диплому серія [NUMBER] , який виданий Дніпропетровським інженерно-будівельним інститутом 03 липня 1984 року та саме через це позивач була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. 21 квітня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні з викликом сторін. Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягала. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, відповідних заяв та/або клопотань не надав. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної зацікавленої особи відповідно до\~ст. 223 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що дійсно в дипломі серії [NUMBER] , виданого «« [PERSON] » Дніпропетровським інженерно-будівельним інститутом 03 липня 1984 року (а.с.13) прізвище не співпадає з даними паспорта серії [NUMBER] « [PERSON] » (а.с.6-10) та РНОКПП виданого на ім`я « [PERSON] » (а.с.11), яке при перекладі на українську мову зазначено було зазначено не вірно. В свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24 квітня 1982 року прізвище змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (російською мовою). Суд вважає вимоги заяви підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлено, що в дипломі прізвище, ім`я та по батькові заявника вказано російською мовою як « [PERSON] » (а.с.14-15), в архівній довідці виданою в 11.09.2002 році зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 16-18). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 квітня 1982 зазначено наступні дані « [PERSON] », дата народження « [INFO] », та присвоєне прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] » російською мовою (а.с. 12). Відповідно до паспорта заявника серії [NUMBER] виданого Дніпропетровським РВ ДМУ України у Дніпропетровській області 25.12.1996 року прізвище зазначено « [PERSON] » проте інші данні, такі як: ім`я, по батькові, дата народження та місце народження співпадають. Диплом є документом про здобуття вищої освіти, який підтверджує його кваліфікацію та в подальшому може мати суттєве юридичне значення і необхідно для обрахунку трудового стажу та призначення пенсії. Встановити факт належності диплома про вищу освіту в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги. Факт належності заявнику диплому серії [NUMBER] доведений в судовому засіданні вищевказаними доказами. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно п.п. 4, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Помилка у правовстановлюючому документі допущена у зв`язку з невірним перекладом прізвища, ім`я та по батькові заявника з російської на українську мову. Таким чином, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] диплому про вищу освіту серії ЛВ №369021, виданого 03 липня 1984 року на ім`я « [PERSON] » Дніпропетровським інженерно-будівельним інститутом. Судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved