Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати за ним, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , право на земельну частку (пай), розміром 1,96 га в умовних кадастрових одиницях, розташованого на території Голдашівської сільської ради, згідно сертифіката серії ВН 0283166, виданого на підставі розпорядження Бершадської РДА від 04.03.1997 року за №83. В обгрунтування позову зазначає, що [INFO] , в м. Свердловськ, Луганської області, помер батько позивача [PERSON] . Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2021 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] помер у м. Свердловськ Луганської області, на тимчасово окупованій території України. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на права на земельну частку (пай), яка розташована на території Голдашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом на майно померлого, спадщину у встановленому законом порядку прийняв та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернувся до приватного нотаріуса, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як ним не було надано документу, який посвідчував право власності на земельну частку (пай), [PERSON] , який [INFO] помер. Позивач [PERSON] до початку розгляду справи по суті, надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник відповідача Бершадської міської ради міський голова Віталій Драган також до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду письмову заяву, про розгляд справи без його участі та позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, судом встановлено наступне. [INFO] , в м. Свердловськ, Луганської області, помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бершадським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 17.06.2021 року встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , [INFO] помер у м. Свердловськ Луганської області, на тимчасово окупованій території України. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на права на земельну частку (пай), яка розташована на території Голдашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом на майно померлого, спадщину у встановленому законом порядку прийняв та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернувся до приватного нотаріуса, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як ним не було надано документу, який посвідчував право власності на земельну частку (пай), [PERSON] , який [INFO] помер, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2022 року №05/02-31, а також відомостями про визнання недійсним втраченого сертифікату на земельний пай у друкованому ЗМІ «Бершадський край». Вирішуючи дану справу, суд виходить з наступного. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Правовідносини виникли до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (редакції 1963 року), зокрема розділом VІІ "Спадкове право". Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність с/г підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. За змістом ст. 1 вказаного Закону право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до п. 2 ч. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). В силу приписів ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за законом, спадщину прийняв згідно діючого законодавства, належність спадкової маси спадкодавцеві підтверджено належними та допустимими доказами, однак відсутність правовстановлюючих документів позбавляє позивача права належним чином оформити свої спадкові права. Зважаючи на те, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування (лист ВССУ від 13.05.2013). З огляду на викладене суд дійшов до переконання, що обставини, які викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отож порушені права позивача підлягають захисту судом. Крім цього, відповідач надав суду заяву про визнання позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, суд приймає визнання ним позову та виносить рішення у підготовчому судовому засіданні про задоволення позову. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст. ст. 120, 121, 123, 525, 526, 527, 531, 548, 549, 553 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування",

Outcome: approved