Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] у серпні 2021 року звернулась до суду з позовом до відповідачів про припинення іпотеки та вилучення запису про обтяження, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є законним власником об`єкту нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 785, посвідченого 26.05.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю. та зареєстрований нею згідно рішення про державну реєстрацію прав за №30321998 від 16.06.2011. Позивач постійно володіє вказаною квартирою та ніколи не передавала ї іпотеку будь-яким особам. Разом з тим, через тривалий проміжок часу, позивачем з`ясовано, що 21.06.2012 приватним нотаріусом Лісовенко В.В. зареєстровано обтяження у вигляді іпотеки за договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 114.840.08.14.1, 647, 21.06.2012, ПН Київського МНО Лісовенко В.В., об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] , іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», Код: 36799747, 04112, м. Київ, вулиця Танкова, будинок 8, поверх 6, іпотекодавець: [PERSON] , Код: [NUMBER] , [ADDRESS] , розмір основного зобов`язання: 385900,00 доларів США, строк виконання: 20.08.2011, заставна: Немає. За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодавцем є [PERSON] , однак вказана особа ніколи вказаною квартирою не володіла, прав на її розпорядження не мала, а відтак не мала права бути іпотекодавцем. Позивач не підписувала ні іпотечний договір, ні договір про відступлення права вимоги. Вказане обтяження чинить перешкоди позивачу у вільному користуванні, володінні та розпорядженні майном, що належить позивачу на праві власності, чим суттєво порушуються її права. Ухвалою суду від 20.08.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 13.10.2021 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач, та її представник, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, адвокат суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, відповідно до якої на задоволенні позовних вимог наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду письмові пояснення, відповідно до яких заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Інші відповідачі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзивів на позов не подали Зважаючи на те, що учасники справи були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання не з`явилися, суд, на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі доказів, що є в розпорядженні суду. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2011 [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру було зареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом №30321998 від 16.06.2011. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.11.2020 за №234102869 в Державному реєстрі іпотек наявний запис №11948569, зареєстрований 21.06.2012 про реєстрацію іпотеки, яка виникла на підставі договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором №114.840.08.14.1., 647, 21.06.2012,, посвідченого ПН Київського МНО Лісовенко В.В. Згідно цього запису іпотекодержателем вказано ТОВ «Кредекс Фінанс», а іпотекодавцем - [PERSON] . Таким чином, доводи позовної заяви про належність позивачеві квартири за адресою: [ADDRESS] , а також про наявність перешкод стосовно розпорядження спірним майном суд вважає доведеними та обґрунтованими. Досліджуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині усунення перешкод у здійсненні права власності судом встановлено, що строк виконання зобов`язань за договором іпотеки було встановлено до 20.08.2011, з чого випливає, що строк виконання зобов`язань на час розгляду спору сплив понад десять років потому. Жодних відомостей про виникнення спору щодо невчасного погашення боргу банком не надано. До того ж, відповідачем до відзиву не надано належних доказів укладення 20.08.2008 договору іпотеки між ПАТ «Банк Восток» (правонаступником якого є ТОВ «Кредекс Фінанс», яке відповідно до протоколу загальних зборів №01/08-2018 від 01.08.2018 було перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал») та [PERSON] , а також не надано доказів укладення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 21.06.2012. Крім того, у відповідь на ухвалу суду про витребування копій матеріалів щодо реєстрації обтяження (реєстраційний номер 11948569, тип обтяження: іпотека, зареєстровано 21.06.2012 19:07:19 год) ПН КМНО Лісовенко В.В., з Київського державного нотаріального архіву отримано відповідь, що вказані катеріали у Архіві відсутні. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ утручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним ублічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених конвенцією прав, відповідно до ст. 13 цього міжнародно-правового акту повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша); право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частина друга); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (частина четверта); примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості; примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану (частина п`ята). Із приписів Конституції України випливає, що кожен, хто не є власником, не має права створювати перешкод власнику у здійсненні належного йому права, а також вчиняти будь-які інші дії, спрямовані на порушення або обмеження правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження майном; права володіння, користування та розпорядження власністю є рівними для всіх осіб (власників). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи, що іпотекодавець [PERSON] спірною квартирою не володів, прав на її розпорядження не мав, а позивач не підписувала ні іпотечний договір, ні договір про відступлення права вимоги, іпотека має бути припинена у зв`язку з відсутністю у позивача основного зобов`язання, оскільки воно не виникло для неї. Наявність записів щодо обтяження нерухомого майна у Державному реєстрі іпотек позбавляє позивача, як власника квартири за адресою: [ADDRESS] , можливості реалізувати свої права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, можемо прийти до висновку, що запис про іпотеку слід вилучити з Державного реєстру іпотек як існуюче обтяження. Іпотека припиняється, в тому числі, у разі припинення основного зобов`язання, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; що також кореспондується з ч. 1 п. 1 ст. 593 ЦК України (ст. 17 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з приписами цієї статті, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Пунктом 1 ч. І ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме айно. Згідно з п.1 ч.2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене, проаналізувавши встановлені обставини справи, оцінивши надані докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у позивача існують перешкоди у реалізації належного її права власності, які виникли внаслідок бездіяльністі відповідачів, та вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, заява відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки, як встановлено судом, позивачка дізналася про існуючі обтяження її квартири безпосередньо перед зверненням до суду, тобто в межах встановленого процесуальним законом тритрічного строку позовної давності. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору, у сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved