Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 12.09.1998 року до 12.09.2012 року перебував у шлюбі із відповідачкою [PERSON] , від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Із 2014 року син постійно проживає із позивачем, який забезпечує належний рівень життя для свого сина, піклується про його стан здоров`я та сприяє задоволенню його інтересів, матеріально забезпечує його, доглядає і виховує сина. Мати дитини - [PERSON] не приймає участі у житті дитини взагалі, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я і т.д. Позивач має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, тому вважає, що у кращих інтересах сина проживати разом із батьком, оскільки позивачка своєю поведінкою негативно впливає на процес виховання дитини. У зв`язку з чим просить визначити місце проживання [PERSON] за місцем проживання його батька [PERSON] . Ухвалою від 15.04.2022 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час судового розгляду. 19.05.2022 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про визнання позову та про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримала, додала висновок служби у справах дітей. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 12.09.1998 року до 12.09.2012 року, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 12.09.2012 року (а.с.9). Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 01.04.2022 року, згідно його заяви, позивач разом із сином [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] з 04.03.2022 року у знайомих. Будинок зі зручностями, сучасним ремонтом, укомплектований меблями та обладнаний необхідною побутовою технікою, достатньо речей для повсякденного вжитку. Батько із сином мають окрему кімнату. Батьки дитини разом не проживають із 2012 року. Зі слів [PERSON] , мати участі у житті сина не приймає, не цікавиться успіхами та станом здоров`я, аліменти на утримання сина не сплачує. Взаємовідносини між батьком та сином доброзичливі, щирі (а.с.8). Далі встановлено, що висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Карлівської міської ради від 16.05.2022 року встановлено, що під час вирішення спору про місце проживання дитини особливу увагу звертають на вік та особисту думку дитини. Згідно ч.3 ст.60 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. З [PERSON] проведена розмова з даного приводу та з`ясовано, що він бажає і наділі проживати із батьком. Враховуючи, що батько [PERSON] сам забезпечує належний рівень життя сина, піклується про його стан здоров`я, сприяє задоволенню його потреб та інтересів, а також враховуючи бажання [PERSON] проживати разом із батьком, служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти задоволення позову та визначення місця проживання сина [PERSON] з його батьком [PERSON] , про що направила до суду 19.05.2022 року відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В силу ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.2, 3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства , кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд, виходячи виключно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах закону, в інтересах самої дитини, з метою якнайкращого забезпечення прав та інтересів дитини вважає, що проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] відповідає його інтересам, оскільки, батько має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved