Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2004 року, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2018 року розірвано. Зазначає, що в лютому 2019 року відповідач звернулася в суд про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2020 року по справі № 161/2568/19 було розглянуто позовні вимоги [PERSON] одночасно із зустрічним позовом позивача та ухвалено рішення про поділ майна. Однак, під час розгляду справи не все спільне нажите майно було включено в перелік спільної власності, що підлягає поділу, а саме, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2920 га, кадастровий номер 0724583000:01:001:0084, що знаходиться в с. Кременець Луцького (Рожищенського району), яка була придбана в шлюбі, але зареєстрована за відповідачем [PERSON] та автомобіль Nissan Primasstar, номерний знак [NUMBER] . На підставі наведеного, з врахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, просив визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частку земельної ділянки, кадастровий номер 0724583000:01:001:0084, визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частку земельної ділянки, кадастровий номер 0724583000:01:001:0084. Судові витрати покласти на відповідача. 27 вересня 2021 року згідно ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 вересня 2021 року до Рожищенського районного суду Волинської області за підсудністю надійшла цивільна справа № 161/15576/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 28 вересня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 15 листопада 2021 року о 14 год 00 хв. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 15 листопада 2021 року за клопотанням представника відповідача підготовче засідання відкладено на 13 год 00 хв 08 грудня 2021 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 08 грудня 2021 року постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, поданий 22 листопада 2021 року представником відповідача, адвокатом Бондаренком В. Г. відзив на позовну заяву - залишено без розгляду, підготовче засідання відкладено на 11 год 00 хв 04 січня 2022 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04 січня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 год 00 хв 27 січня 2022 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 січня 2022 року витребувано з територіального сервісного центру № 5641 (м. Рівне) інформацію про те, за ким зареєстрований транспортний засіб марки Nissan Primastar, номер кузова\~ [NUMBER] та на підставі чого була проведена відповідна реєстрація, з наданням належним чином засвідчених копій документів, що слугували підставою для реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 09 березня 2022 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 14 год 00 хв 05 квітня 2022 року. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05 квітня 2022 року витребувано з територіального сервісного центру № 5644 (смт. Володимирець) інформацію про те, за ким зареєстрований транспортний засіб марки Nissan Primastar, номер кузова [NUMBER] та на підставі чого була проведена відповідна реєстрація, з наданням належним чином засвідчених копій документів, що слугували підставою для реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 05 травня 2022 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частку автомобіля марки Nissan Primasstar, номерний знак [NUMBER] , визнання за [PERSON] права спільної часткової власності на Ѕ частку автомобіля марки Nissan Primasstar, номерний знак [NUMBER] - залишено без розгляду. 20 грудня 2021 року представником відповідача, адвокатом Бондаренком В. Г. подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що земельну ділянку та автомобіль було придбано за його фінансової участі та вкладу його грошових коштів, а відтак заявляти про те, що майно було спільно куплено подружжям не відповідає дійсності. Після укладення шлюбу та по фактичне припинення шлюбних відносин [PERSON] ніяким чином не брав участі у матеріальному забезпеченні сім`ї, а також в управлінні майном. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про поділ майна подружжя, а питання про поновлення такого строку [PERSON] не ставить. На підставі вищезазначеного просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовити. 23 грудня 2021 року представником позивача - адвокатом Пащуком В. С. подано письмові пояснення, згідно яких зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 22 липня 2008 року подружжям було придбано земельну ділянку, площею 0,54 га, яка включала в себе дві земельні ділянки: кадастровий номер 0724583000:01:001:0084 та кадастровий номер 0724583000:01:001:0083. При розгляді справи № 161/2568/19 відповідач в позовній заяві вказувала, що земельна ділянка, площею 0,54 га в с. Кременець є спільною сумісною власністю, оскільки купувалась за спільні кошти. Вказана обставина встановлена також на першій сторінці рішення Луцького міськрайонного суду у справі № 161/2568/19. Щодо посилань відповідача на те, що земельна ділянка кадастровий номер 0724583000:01:001:0084 зареєстрована за відповідачем зазначає, що реєстрація не надає їй правового статусу особистої власності, як і земельній ділянці кадастровий номер 0724583000:01:001:0083, яка рішенням суду вже визнана спільною сумісною власністю. 27 січня 2022 року представник відповідача адвокат Бондаренко В. Г. подав суду доповнення до відзиву на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя та просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, в тому числі у зв`язку із пропуском позовної давності. 05 травня 2022 року представник позивача адвокат Пащук В. С. подав суду заяву про залишення позовних вимог щодо визнання права спільної часткової власності на Ѕ частку автомобіля марки Nissan Primasstar, номерний знак [NUMBER] без розгляду. 16 травня 2022 року на електронну адресу суду представник відповідача адвокат Бондаренко В. Г. надіслав суду заяву про визнання позову в частині поділу земельної ділянки. 17 травня 2022 року представник відповідача адвокат Бондаренко В. Г. на електронну адресу суду надіслав додаткові пояснення по суті справи відповідно до яких вказує, що розмір витрат на правову допомогу є непропорційним до предмета спору та у зв`язку з визнанням позову просить стягнути з відповідача на користь позивача 50% судового збору. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання 19 травня 2022 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання 19 травня 2022 року не з`явився, 05 травня 2022 року на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання 19 травня 2022 року не з`явились. 16 травня 2022 року на електронну адресу суду представник відповідача надіслав заяву в якій у зв`язку з оголошенням воєнного стану та його мобілізацією до лав Збройних сил України, просив розгляд справи проводити у відсутності відповідача та представника відповідача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України) та Цивільного кодексу України(далі - ЦК України). У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що з 12 листопада 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2018 року розірвано. 22 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,54 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,29 га, яка розташована на території Кременецької сільської ради Рожищенського району Волинської області, який посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Волинської області Павлюк Р. П. та зареєстрований в реєстрі за № 2674. На підставі вищевказаного договору купівлі-продажу відповідачу [PERSON] головою Кременецької сільської ради видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 308078, відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,29 га, кадастровий номер 0724583000:01:001:0084. Рішенням Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 21\~січня 2020\~року позов\~ [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~спільного майна\~подружжя задоволено\~частково. Визнано за\~ [PERSON] \~право спільної\~часткової власності\~на Ѕ\~частину житлового\~будинку [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Визнано за\~ [PERSON] \~право спільної\~часткової власності\~на Ѕ\~частину земельної\~ділянки,\~кадастровий номер\~0724583000:01:001:0083. Визнано за [PERSON] право спільної часткової власності на Ѕ частину земельної ділянки, кадастровий номер 0724583000:01:001:0083. В решті заявлених вимог відмовлено. В позові [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю - відмовлено. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Одним із таких прав, що виникає після реєстрації шлюбу, є право спільної сумісної власності подружжя, до якого належить майно, набуте подружжям за час шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 1, 2\~ст. 372 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми ст. 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. За змістом ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, іхніх представників. Таким чином, за встановлених обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд доходить висновку, що земельна ділянка придбана сторонами в період шлюбу є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та визнання права спільної часткової власності по 1\\2 за позивачем та відповідачем. Позивачем при подачі позову за вимогу про поділ земельної ділянки було сплачено 908 грн судового збору. Доводи представника відповідача про те, що стягненню з відповідача підлягає лише 50 відсотків судового збору не ґрунтуються на вимогах закону з огляду на таке. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позов під час судового розгляду, тому з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 908 грн судового збору сплаченого позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved