Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 92681,21 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 гривень. Позов мотивовано тим, що 16 березня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір №АІ/9198257 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпеченим транспортним засобом за яким є автомобіль марки «МАЗ 5551», реєстраційний номер [NUMBER] . 02 вересня 2016 року на 10км+90м автодороги М-10 Львів-Краковець відповідач, керуючи забезпеченим транспортним засобом марки «МАЗ 5551», реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Mini Coopеr», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в подальшому зіткнувся з транспортним засобом марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого самовільно залишив місце події. На підставі вимоги ТзДВ «СК» Гарант і Я» про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, було виплачено 92681,21 грн страхового відшкодування. Згідно з підпунктом в пункту 38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Крім того, відповідно до підпункту "ґ" пункту 38.1.1 ст.38, а також пункту 33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпечуваного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав страховику повідомлення встановленого зразка про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідач зазначених вимог Закону не виконав, будь-якого письмового повідомлення про настання означеної події до ПрАТ « Страхова компанія «УНІКА» не надав, внаслідок чого позивач, для запобігання необґрунтованим виплатам, був позбавлений можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами. Приймаючи до уваги, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач самостійно залишив її місце, а також те, що відповідачем не було виконано вимоги Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмового надання страховику повідомлення встановленого зразка про дорожньо-транспортну пригоду, позивач набуває права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування 92681,21 грн. Добровільно відшкодувати заподіяний збиток відповідач не бажає. Надіслану на його адресу претензію, було залишено без відповіді. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Карпин І.І. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено Поворозника Д.Б. У судове засідання представник позивача ПАТ «СК «УНІКА» не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача згідний на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Суд встановив, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9198257 від 12 березня 2016 року, між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умовами якого, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «МАЗ 5551», реєстраційний номер [NUMBER] . 02 вересня 2016 року, о 07 год 00 хв, на 10км+90м автодороги М-10 Львів-Краковець, відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «МАЗ 5551», реєстраційний номер [NUMBER] , будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змін, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Mini Cooptr», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в подальшому зіткнувся з транспортним засобом марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , після чого самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п.2.3 «б», 2.10 «а», 12.1,ю 13.1 ПДР, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст.122-4, 124 КУпП. Зіткнення відбулося в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Яворівського районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі № 460/4533/16-п, де в описово-мотивувальній частині встановлено вину [PERSON] . Також з даної постанови судом встановлено, що окрім вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, є також вина [PERSON] . Однак провадження у вказаній справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.122-4, 124 КУпАП відносно [PERSON] було закрито в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Частиною 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення). Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Таку позицію висловив у своїй постанові від 18 липня 2019 року справа № 754/413/19 Верховний суд. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, щодо винуватості [PERSON] , не потребують доказування, оскільки встановлені постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. Також судом встановлено, що 17 січня 2015 року між [PERSON] та ТзДВ «Гарантія і Я» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (крім залізничного) №031-605-0/15, відповідно до якого застрахованим автомобілем є «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку із настанням страхового випадку [PERSON] звернувся до ТзДВ «Гарантія і Я» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується його заявою від 01 грудня 2016 року. Вартість відновлюваного ремонту з урахування коефіцієнту фізичного зносу, завданого власникові автомобіля марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження на дату оцінки становить 192634,01 грн, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та ринкової вартості КТЗ №245 від 20 вересня 2016 року. На підставі договору добровільного страхування та страхових актів, ТзДВ «Страхова компанія «Гарантія і Я» згідно із заявою [PERSON] від 26 січня 2016 року проведено виплату страхового відшкодування шляхом перерахунку грошових коштів на рахунок СТО в загальній сумі 185362,42 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №1200, №1201 від 29 грудня 2016 року та №1202, №1203, №1204 від 29 грудня 2016 року. У зв`язку із виплатою страхового відшкодування [PERSON] ТзДВ «Страхова компанія «Гарантія і Я» звернулося до ПрАТ «СК «УНІКА» із вимого про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 92681,21 грн. Відповідно до платіжного доручення №030093 від 27 червня 2018 року ПрАТ «СК «УНІКА» здійснила страхове відшкодування ТзДОВ СК «Гарантія і Я» за договором №014068/4430/9198257 в розмірі 92681,21 грн. Крім цього, відповідно до платіжного доручення №5190 від 20 червня 2018 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила страхове відшкодування ТзДОВ СК «Гарантія і Я» в порядку регресу за David Prokopiuk ( [PERSON] ,) за договором PL-02/35091925 в розмірі 92681,21 грн. ПрАТ «СК «УНІКА», після здійснення страхового відшкодування ТзДОВ «СК «Гарантія і Я», звернулося з претензією (в порядку регресу) про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 92681,21 грн до [PERSON] , що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України до страхової організації, що сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Згідно із п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до підпункту ґ) пункту 38.1.1 ст.38, а також пункту 33.1 ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності страховик, після виплати страхового відшкодування, має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпечуваного транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав страховику повідомлення встановленого зразка про дорожньо-транспортну пригоду. У зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~ [PERSON] \~після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої отримав пошкодження застрахований в ТзДВ «Страхова компанія «Гарантія і Я» транспортний засіб марки «Volkswagen Touran», реєстраційний номер [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «СК «Уніка» виплатило ТзДВ «Страхова компанія «Гарантія і Я» страхове відшкодування в розмірі 92681,21 грн, у позивача, відповідно до п. 38.1.1 «а, в» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] щодо повернення виплаченого страхового відшкодування на суму 92681,21 грн. В свою чергу відповідач жодних пояснень та доказів на спростування таких тверджень позивача не надала. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення в порядку регресу з відповідача в користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 92681,21 гривень. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1762 гривень 00 копійок. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: approved