Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить усунути відповідача [PERSON] , [INFO], від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , смерть якого настала [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що вона була цивільною дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Померлий залишив у спадок ѕ частки будинку [ADDRESS] усовує від спадкування доньку померлого - відповідача [PERSON] по закону. У передбачений законом шестимісячний термін вона звернулася із заявою про прийняття спадщини, як цивільна дружина, до Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 у вже відкриту спадкову справу № 243, заведену 10.05.2018 року донькою спадкодавця - відповідачем [PERSON] . Вважає, що відповідач по справі має бути усунена від спадкування, так як вона вчиняла протиправні дії відносно спадкодавця, що підтверджується відповідними зверненнями спадкодавця [PERSON] із заявами до правоохоронних органів, голови квартального комітету, суду на дії відповідача і саме такі дії стали наслідком до його захворювання та причиною смерті її чоловіка - спадкодавця. Відповідач заявила право на спадкове майно ѕ частини по будинку [ADDRESS] у якому за життя не мав можливості проживати [PERSON] , як і померти, так як рідна його людина - донька [PERSON] , яка мала б піклуватись про свого похилого віку батька, причинила шкоду спадкодавцю - хворому інваліду війни, який фактично збудував будинок з першою своєю дружиною і мав юридичне право власника цієї приватної власності, а після смерті дружини став власником ѕ частин будинку. Відповідач після смерті матері набула права на ј частину помешкання та після цього відчула себе повноправною господинею цілого будинку. Через постійні сварки, бійки домоглася того, що батько покинув власне своє помешкання і шукав притулку, вимушений був блукати по звалищах у пошуках даху над од головою. Така подія і дія рідної доньки висвітлювалась у друкованих ЗМІ. Відповідачка умисно, заздалегідь спланувала протиправні дії, розуміючі всі наслідки, стан спадкодавця, який зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою, каліцтвом, самостійно не міг забезпечувати умови свого життя і потребував стороннього догляду, допомоги та піклування, вбачала для себе корисливий наслідок. За таких обставин, заради правди і справедливості, щоб спадкоємець який заявляє право за законом спадковості, мав обов`язок перед близькою людиною і не залишав у безпорадному стані вона змушена звернутися до суду з дано вимогою і посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 04.03.2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 28.03.2019 року відповідачем подано відзив на позов. 02.04.2019 року позивачем подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 02.04.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено спадкоємця - [PERSON] . 06.05.2019 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов. 22.05.2019 року позивачем подано відповідь на відзив. Ухвалою суду від 12.07.2019 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву про неможливість прибути до суду та відкласти розгляд справи до закінчення воєнних дій. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] , її представник, представник відповідача [PERSON] - адвокат Клюкіна С.М. в судовому засіданні позов не визнала, подали суду відзиви на позов та посилаючись на викладені в них обставини, просили відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлявся, причини неявки суду не повідомлено. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, допитаних свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Нормами статті 1224 ЦК України визначено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти, а також інші особи, які ухились від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилилась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі і тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. У справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність обставин: -ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; -перебування спадкодавця в безпорадному стані; -потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Вказане кореспондується і п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 яким роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статі 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України в своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 4): - відсутність спілкування протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом; - для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання; - ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. - для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в позові зазначає, що вона була цивільною дружиною померлого [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кропивницький міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1230. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцем першої черги за законом є його донька - відповідача по справі: [PERSON] , факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про її народження, виданим міськ. бюро ЗАГС м. Кіровограда 21.07.1967 року, актовий запис № 1439, яка, відповідно до закону, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від 10.05.2018 року, заява № 584. Із заявами про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] звернулись також онука померлого - [PERSON] (заява від 06.06.2018 року № 710) та позивач по справі - [PERSON] (заява від 16.05.2018 року № 612). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.11.2018 року № 3015/02-01 Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , так як нею не надано документи, що підтверджують належність її до кола спадкоємців. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2021 року (цивільна справа № 405/8333/19) в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 06.10.2021 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, тобто рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.04.2021 року набрало законної сили. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтуваннярішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що дійсно [PERSON] мав інвалідність II групи з діагнозом - хронічний остеомієліт берцової кістки, наріцева форма, укорочення лівої н/к, був забезпечений транспортним засобом, самостійно пересувався, самостійно отримував у поштовому відділенні по [ADDRESS] пенсію щомісячно, якою розпоряджався на свій розсуд, також пересувався на велосипеді. Планово проходив лікування у Кіровоградському обласному госпіталі інвалідів вітчизняної війни, але не перебував у безпорадному стані, і не потребував сторонньої допомоги. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Із медичної документації, витребуваної судом, вбачається, що [PERSON] потрапив до КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда» 04.05.2018 року з діагнозом: пневмонія та помер [INFO] . Як зазначає відповідач, вона ніколи не ухилялась від надання будь-якої допомоги батьку та потрібної підтримки, незалежно від того, що є працюючою і на утриманні має неповнолітню доньку, що потребує також належного виховання, будучи одинокою самостійно несе витрати за утримання будинку, який належить в частках і їй і батьку. Після смерті батька вона замовила та оплатила пам`ятник на могилу батька. В судовому засіданні позивачем не доведеносукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування відповідача, відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цих осіб. Враховуючи вищевикладене, вимоги ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів перебування спадкодавця [PERSON] у безпорадному стані й потреби допомоги саме відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд відносить понесені позивачем судові витрати по даній справі, за її рахунок.

Outcome: dismissed