Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] у якій просила суд змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2008 року по справі № 2-2494/2008 з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що син [PERSON] , [INFO] , вже досяг вісімнадцятирічного віку, то відповідно розмір аліментів на утримання молодшого сина [PERSON] , [INFO] , складає 1/6 частину усіх видів доходу щомісяця, що у недостатній мірі покриває витрати на утримання дитини. Вважає, що розмір аліментів на утримання сина [PERSON] необхідно збільшити у розмірі до 1/4 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У судове засідання представник позивача - адвокат Гусакова О.Б. не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив відзиву на позов не надав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина перебуває на утриманні у позивача. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2-6607/2008 від 02 квітня 2008 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття(а. с. 4-5). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, зважаючи, що відповідач інших утриманців не має, суд приходить до висновку законності та обґрунтованості позовних вимог про збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітнього сина - з 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до 1/4 частку від заробітку (доходу) щомісячно, оскільки саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та справедливості. Суд приходить до висновку про збільшення розміру аліментів починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, починаючи з дня звернення до суду суд зазначає, що згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: partial