Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

До Полтавського районного суду Полтавської області звернулася із заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт спільного проживання з [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 1996 року по [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність заявника, заяву підтримав та просив задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, проте останнім було подано відзив, згідно якого прохав відмовити в задоволенні заяви. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , батько заявника, про що Абазівською сільською радою Полтавського району Полтавської області 20 серпня 2001 року видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Останні роки батько і мати заявника потребували фізичної допомоги по господарству і по догляду за ними тож заявник з 1996 року проживав в одному будинку з ними в [ADDRESS] . Після смерті батька заявник допомагав матері так як сама вона не мала здоров`я і не могла себе доглядати. [INFO] померла мати заявника, [PERSON] , після смерті якої заявник переїхав жити до своєї квартири, залишивши будинок батьків в с. Соломахівка. Документами для оформлення спадщини після батька, а саме, земельної ділянки та житлового будинку, але нотаріусом не було прийнято документи для оформлення спадщини так як спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Заявник не подавав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку ст. 1268 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Абазівської сільської ради від 06.11.2009 року № 595 спадкоємець [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом ведення господарства з батьками в [ADDRESS] , але в супереч тому у паспорті заявника є відмітка про реєстрацію місця проживання [ADDRESS] . Так, дійсно, заявник отримав квартиру за вищеназваною адресою і був зареєстрований там ще з 1977 року, але коли батьки стали похилого віку, переїхав до них проживати. Оскільки встановлювати факт спільного проживання не відноситься до компетенції органів нотаріату, нотаріусом було відмовлено спадкоємцю (заявнику) у відкриття спадкової справи після смерті його батька, [PERSON] . Заявник не пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, тому, що на той час він з ним проживав постійно, що відповідало умовам ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого прядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховували правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Факт проживання заявника із своїми батьками також підтверджено письмовими поясненнями свідка [PERSON] , яка проживала в с. Соломахівка по сусідству. Виходячи з викладеного, факт проживання спадкодавця і спадкоємця разом підтверджується довідкою Абазівської сільської ради від 06.11.2009 року № 595 та письмовими пояснення свідка. Згідно ч. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення заінтересовані особи визначаються залежно від мети встановлення фактів. В даному випадку заявник має намір встановити факт спільного проживання з метою прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом першої черги, крім самого заявника, не має. Отже, заінтересованою особою по даній справі є територіальна громада в особі Полтавської міської ради. Родинні зв`язки заявника та спадкодавця підтверджуються рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 липня 2020 р. по справі № 545/473/20 яким встановлено факт того, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначають, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст.1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч.2\~ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Факт про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту спільного проживання заявника [PERSON] разом з батьком [PERSON] на час його смерті, а саме [INFO] .

Outcome: approved