Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмежено відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий газ, в якому просили суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] , в розмірі 17038,58 грн., інфляційні витрати в розмірі 2225,12 грн., 3% річних в розмірі 742,24 грн., судові витрати по справі в сумі 1135 грн. з кожного на користь ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». В обґрунтування позову ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в особі свого представника Масальської Ю.О. зазначила, що постачання природного газу для споживачів здійснює газопостачальне підприємство ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Відповідачі є споживачами природного газу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за адресою: [ADDRESS] . Споживачі отримували послуги постачання природного газу, що свідчить про фактичну згоду споживачів про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання). Відповідач умови договору виконує не належним чином, плату за поставлений природний газ не здійснює, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.12.2018 року до часу відключення до 08.07.2021 року. Відповідачу в період з 01.12.2018 року по 08.07.2021 року було поставлено природного газу на загальну суму 17038,58 грн. В результаті чого залишається несплаченою заборгованість відповідачів за спожитий природний газ в розмірі 17038,58 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, посилаючись на вимоги ст. 625 ЦК України представник позивача просила суд стягнути з відповідачів інфляційні витрати в розмірі 2225,12 грн., 3% річних в розмірі 742,24 грн. та сплачений за звернення до суду з вказаним позовом судовий збір у розмірі 1135 грн. з кожного. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 15 лютого 2022 року відповідачам був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Крім того, розміщено оголошення про виклик відповідачів через офіційний портал судової влади. Відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надійшло. Відповідачі вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явились в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши докази, подані позивачем в обґрунтування позовних вимог, встановивши правовідносини, які виникли між сторонами та яка правова норма підлягає застосуванню до них, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] зареєстрованою за вказаною адресою не значиться, що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи від 07.02.2022 року та 14.02.2022 року. Постачання природного газу відповідачам (споживачам) за адресою: [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в результаті неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати послуг газопостачання за період з грудня 2018 року до часу відключення - липня 2021 року в останніх утворилась заборгованість у розмірі 17038,58 грн. (а.с.10). Об`єм спожитого газу визначався за показниками лічильника і на момент припинення газопостачання 08 липня 2021 року оператором ГРМ було зафіксовано останні показники лічильника газу, що підтверджується Актом №1435 про відключення (припинення) газопостачання (розподілу природного газу)та його відновлення АТ «Криворіжгаз». (а.с.15) Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов Договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Отже, враховуючи фактичне споживання боржником природного газу відповідач приєдналася до умов Типового договору постачання природного газу № 2500. Згідно з договором постачання природного газу побутовим споживачам Постачальник (позивач) зобов`язується постачати природний газ Споживачу (відповідачу) в необхідних для останнього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Відповідно до вимог частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору. Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) - у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 2 частини першої\~статті 5 Закону № 2189-VIII, до житлово-комунальних послуг віднесено: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої\~статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктом 5 частини другої\~статті 7 Закону № 2189-VIII\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина третя\~статті 9 Закону № 2189-VIII). Відповідно до правового висновку Великої палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постановах ВС КЦС від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника\~покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачем всупереч статті 81 ЦПК України доказів відсутності вказаної заборгованості суду не надано. Крім того, суд встановив, що відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в спіриний період, однак [PERSON] зареєстрованою за вказаною адресою не значиться. Позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач [PERSON] проживала та користувалась його послугами за вказаною адресою у період заборгованості, або є власником будинку, в який здійснюється постачання газу. Таким чином, оскільки позивач свої зобов`язання за Договором виконував, але відповідач [PERSON] в повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість, враховуючи те, що Відповідач [PERSON] не проживала та не користувалась його послугами за вказаною адресою у період заборгованості суд вважає задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з Відповідача [PERSON] заборгованість, яка становить 17038,58 грн. Внаслідок неналежного виконання відповідачем основного зобов`язання за Договором, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні витрати в розмірі 2225,12 грн., 3% річних в розмірі 742,24 грн. З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законні та обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2270,00 грн. сплачений ним при подачі позову, тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.526, 598, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України та

Outcome: approved