Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1. [PERSON] (далі -позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації Одеської області (далі - третя особа) в якому просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] . 2. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували певний час у шлюбі. В період шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з [PERSON] , однак пізніше перейшов жити до позивача, де є проживає по теперішній час з новою родиною [PERSON] . До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Зараз дитина мешкає разом з позивачем. Син досяг десяти років та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Однак до теперішнього часу, враховуючи той факт, що дитина проживає в позивачем, відповідачка продовжує вимагати виплату аліментів з позивача через виконавчу службу, а при їх виплаті сину грошові кошти не віддає. Позивач вважає, що в інтересах сина буде проживати саме з ним, а не з його матір`ю. Позивач має постійну роботу та можливість взяти вихідні дні за необхідності, тому має час відводити дитину до школи, займатися із ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього, підтвердженням цього є покращення в навчанні. [PERSON] має стабільний самостійний не малий дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивач проживає разом зі дружиною, яка має також дітей від першого шлюбу, однак вона має сили і бажання доглядати за сином позивача, доки його немає вдома, що вона й робила у той час, коли син перебував у нього, коли він знаходився на роботі. На думку позивача, проживання дитини з ним буде меншою мірою впливати на його моральний стан та психіку, так як після кожного відвідування відповідачки дитина приходить додому нервово збуджена та пригнічена. Позивач проживає у комфортабельному власному будинку, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В даному будинку також обладнана кімната для дитини, щоб [PERSON] міг мати здоровий сон, навчатися, гратися. Дитина має добрі стосунки з матір`ю - [PERSON] . З самого народження позивач постійно піклується про дитину, допомагає матеріально: купує одежу, сплачує аліменти. Напротязі всього часу, з моменту розірвання шлюбу, [PERSON] постійно вказує на своє бажання жити разом з позивачем, у зв`язку з тим, що дуже прив`язаний до нього, йому подобається у батька, окрім того є можливість культурного розвитку дитини через наявність культурно-масових закладів. Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, [PERSON] не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері. Спиртними напоями позивач не зловживає, за місцем роботи і проживання характеризуюся позитивно, добре відноситься до сина. Позивач вважає, що перебування сина в сім`ї відповідача негативно впливає на його виховання та здоров`я. Батько бажає дати дитині освіту і добробут. Проживання сина разом з позивачем відповідає його інтересам.Відповідач не може дати дитині ані належного виховання та розвитку, ані матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дитини умов проживання.Згідно з актом обстеження спеціалістів служби у справах дітей, для виховання, розвитку, проживання та утримання сина [PERSON] , позивач забезпечив всі необхідні умови.На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з вказаним позовом до суду. 3. Відповідач до суду відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовільнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 41) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2020 року, цивільну справу № 496/2828/20, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 24.07.2020 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 7. Ухвалою суду від 19.08.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 8. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) - шляхом надсилання судової повістки, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 10. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 11. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 10) 12. Згідно розпорядження № 372/РА-2019 від 05.09.2019 року, Біляївська районна державна адміністрація Одеської області вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , за його місцем проживання. Рекомендовано [PERSON] , [INFO] , не чинити матері дитини - [PERSON] , [INFO] , перешкод у вихованні та спілкуванні з малолітнім [PERSON] , [INFO] . (а.с. 11) 13. Згідно довідки Великодальницького НВК «Школа-Гімназія» № 58/05-02 від 04.02.2020 року, [PERSON] , 2006 року народження, навчається у вказаній установі у 8-Б класі. (а.с. 12) 14. Згідно довідки виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 298 від 03.02.2020 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації, та знаходиться на його утриманні. (а.с. 13) 15. Згідно характеристики Великодальницької НВК «Школа-Гімназія» № 57/05-02 від 04.02.2020 року, [PERSON] навчається у вказаній установі з 1-го класу. Дитина характеризується позитивно. Батьки приділяють належну увагу навчанню та вихованню сина, відвідують загальношкільні та класні батьківські збори, прислуховуються до порад вчителів та класного керівника. На даний час дитина проживає з батьком - [PERSON] у новій сім`ї. Мати учня - [PERSON] , продовжує цікавитися поведінкою та навчанням сина [PERSON] . (а.с. 14) 16. Згідно характеристики виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області № 92 від 13.02.2020 року, [PERSON] за місцем мешкання характеризується позитивно. Скарг та заяв до сільської ради не надходило. (а.с. 15) 17. Згідно табелю навчальних досягнень за 2019-2020 роки у Великодальницькому НВК «Школа-гімназія», [PERSON] навчається добре, отримує оцінки від 6 до 12. (а.с. 16) 18. Згідно довідки фахового коледжу нафтогазових технологій, інженерії та інфраструктури сервісу ОНАХТ № 229 від 16.08.2021 року, [PERSON] є студентом І курсу денного відділення вказаної установи, навчається на бюджетній формі навчання. (а.с. 42) V. Оцінка Суду. 19. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 20. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 21. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 22. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 23. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 25. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 26. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 27. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 28. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 29. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 30. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 31. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 32. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції) 33. У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. 34. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. 35. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». 36. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. 37. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. 38. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 39. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. 40. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. 41. При вирішенні питання про визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем - [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на його виховання та розвиток, бажання самої дитини проживати з батьком, приходить до висновку про обґрунтованість позову та визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком. 42. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання останнього з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно нього та участі у його вихованні. 43. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved