Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивачі звернулись до суду і з позовом про зміну статусу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно. У зв`язку з тим, що будинок має статус квартирного приміщення, позивачі позбавлені можливості виготовити технічну документацію на земельну ділянку та отримати її у власність. Просили змінити статус нерухомого майна з квартири [ADDRESS] на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та визнати право власності за кожним у відповідності до часток співвласників. Представник позивачів у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду не з"явився з невідомих суду підстав, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання. Від третьої особи, Коломацької сільської ради попередньо до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти вирішенні справи по суті поклались на розсуд суду. Враховуючи подані заяви, неявку відповідача та від якого не надійшов відзив на позов чи будь-які інші клопотання по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, суд ухвалив: проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна\~ сторона\~ зобов`язана\~ довести ті обставини,\~ на які вона посилається як на підставу своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20 травня 2000 року позивачі отримали у власність квартиру [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло, яке було належним чином зареєстроване в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації Інвентаризатор у реєстровій книзі за № 2-249. Позивач [PERSON] на дату отримання свідоцтва мав прізвище [PERSON] , яке у грудні 2000 року було змінено на [PERSON] , що підтверджується витягом з ДРАЦС про внесення до актового запису змін, доповнень. Назва вулиці Жовтнева була змінена на вул. Центральна на підставі рішення сесії VІІ скликання Степненської сільської ради Про перейменування вулиці в с. Степне Полтавського району Полтавської області на території Степненської сільської ради, що підтверджується довідкою Коломацької сільської ради від 28.12.2021 р. № 2215. Із позову також вбачається, що предмет спору є квартира позивачів, яка є фактично частиною одноповерхового будинку на земельній ділянці, де розташовані господарські будівлі і споруди. Квартира позивачам була передана у власність Дослідним господарством Степне, яке надавало своїм працівникам житлові приміщення в одноповерхових будинках (як правило один будинок на дві сім`ї). З метою покращення житлово-побутових умов позивачі здійснили реконструкцію власної частини будинку (квартири) та добудували на своїй частині подвір`я сарай Б1 та гараж Б. Як встановлено, позивачі: [PERSON] та [PERSON] звертались до Коломацької сільської ради Полтавської області Полтавського району із заявою про виділення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд для подальшого введення в експлуатацію реконструкції житлового приміщення та реєстрації права власності на господарські будівлі, що фактично їй належить згідно технічного паспорту, але рішенням від 24.11.2021 р. їй було відмовлено мотивуючи тим, що позивачі мають правовстановлюючий документ на квартиру, а не на житловий будинок. А чинним законодавством не передбачено відведення земельної ділянки для обслуговування квартири. Також вбачається, що позивачі звернулись до відповідача із проханням про поділ житлового будинку із спільної часткової власності шляхом укладення нотаріального договору про поділ нерухомого майна, але відповідач відмовився пояснюючи це тим, що йому непотрібні витрати, крім того, він там не проживає. Відповідно до Технічного паспорту виготовленого КП Бюро технічної інвентаризації та містобудування Полтавського району від 05.01.2018 р., встановлено, що до складу садибного житлового будинку в [ADDRESS] відносяться господарські будівлі і споруди: гараж Б, сарай Б1, сарай (тимчасовий) В, погріб під частиною будівлі в, сарай Г, погріб під частиною будівлі г, хвіртка №1, хвіртка №2, огорожа №3. Суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] являє собою частину житлового будинку, що розташована на земельній ділянці комунальної власності. Територія подвір`я огороджена огорожею, на подвір`ї розташовані господарські будівлі та споруди, що вище перелічені, тому технічна характеристика нерухомого майна як зазначена в технічному паспорті повністю відповідає житловому будинку садибного типу. Нерухоме майно розташоване на земельній ділянці і окрім будинку на земельній ділянці розміщені господарські будівлі та споруди, а згідно чинного законодавства, земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями є садибою. Згідно технічного паспорту, також вбачається, що будинок складається із двох частин. Кожна частина має окремий вхід, опалення, кухню та інші комунікації, що дозволяють самостійно існувати одна від одної. Між частинами будинку несуща перегородка. Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Статтею 382 ЦК України визначено поняття квартири. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За таких підстав можна зробити висновок, що квартира це житлове приміщення, яке складається із декількох кімнат, має окремий вхід і набір необхідних інженерних систем (опалення, каналізація, вентиляція). Розміщується у окремому блоці, де поряд розміщено ще декілька таких приміщень. Будинок - це окреме житлове приміщення, яке має окремий вхід і повний набір автономних комунікацій. Головною відзнакою квартири і будинку є відособленість. Квартира розміщуються у житловому блоці, де знаходиться ще декілька аналогічних приміщень. Будинок відособлений від других обєктів нерухомості, всі комунікації, розміщені у ньому, автономні. Інженерні системи квартири є централізованими, це стосується водопостачання, опалення, електрики. При цьому весь будинок є неділимим, у квартирі є елементи, що знаходяться у спільному користуванні (труби, коридори, сходи). У будинку є відособлений вхід, у квартири тількі вхідні двері. Наявність земельної ділянки до будинку приєднана невелика територія, а квартира земельної ділянки позбавлена. Виділити земельну ділянку для обслуговування цього будинку все ж таки можливо, за умови зміни статусу квартирного будинку на житловий (садибний). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. З огляду на вищенаведене, беручи до уваги всі докази подані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved