Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

18.01.2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що 14.04.1984 року уклала шлюб з [PERSON] .. Спільне життя з останнім не склалося, оскільки дуже часто виникали сварки в сім`ї, постійні погрози, насилля в сім`ї, в зв`язку з цим 27.08.2019 року шлюб було розірвано. На теперішній час заявник з [PERSON] проживають за однією адресою в одному будинку, який належить відповідно до правовстановлюючих документів [PERSON] . Під час спільного проживання заявниці з [PERSON] , останній постійно підіймав руку на [PERSON] , висловлювався нецензурною лайкою, завдавав тілесних ушкоджень, ображав, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого заявниця постійно викликала поліцію. В зв`язку з вищевикладеним просить суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким заборонити останньому перебувати за місцем проживання заявника [ADDRESS] , наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання заявниці, заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з [PERSON] .. Заявник в судове засідання не з`явилася, її інтереси в судовому засіданні представляв представник. Представник заявника в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав викладених у заяві. Представник зацікавленої особи пояснила, що власником житлового будинку є [PERSON] , який успадкував дане житло після смерті батька. Заявник незаконним шляхом оформила вказане житло на себе, чим порушила права останнього, тому проти задоволення заяви заперечувала. Заінтересована особа в судовому засіданні просив відмовити з тих підстав, що ніякого насилля до [PERSON] не вчиняв. Суд дослідивши докази та вивчивши матеріали справи в повному обсязі, вважає, що заява не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 27.08.2019 року Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 7). Згідно постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24.06.2020 року гр. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за що було покарання у вигляді штрафу 170 грн.. Згідно постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2020 року гр. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП провадження по справі було закрито в зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУПАП України. (а.с. 9). Згідно постанови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2021 року гр. [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за що було покарання у вигляді штрафу 340 грн. (а.с. 10-12). Згідно талону-повідомлення єдиного обліку № 5007 про прийняття і реєстрацію заяви повідомлення про кримінальне правопорушення, заяву [PERSON] , щодо протиправних дій [PERSON] , було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України»(а.с. 13). Згідно повідомлення від 27.10.2021 року т.в.о. начальника ВП №8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області Бриндака О. звернення [PERSON] було розглянуто та перевірку припинено. За фактом спричинення тілесних ушкоджень сину [PERSON] було відкрито кримінальне провадження (а.с. 14). При вирішенні заяви суд виходить з наступного. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України). Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2ст. 76 ЦПК). Матеріали справи свідчать про те, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, виникають конфліктні ситуації. Разом з тим, враховуючи характер правопорушень, їх періодичність та сплив понад 1 рік з дати вчинення зазначених дій [PERSON] на момент звернення заявника до суду, суд приходить до виснвоку, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного чи матеріального насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, а тому вважає недоведеним, що на час звернення заявника до суду з заявою про видачу обмежувального припису існувала вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed