Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом до відповідача, свої вимоги мотивує тим, що 19.06.2014 року уклала шлюб із відповідачем, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2017р. шлюб між сторонами розірвано. Згідно судового наказу від 23.04.2018р. суд постановив стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.04.2018р. до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що в даний час дочка проживає із нею та знаходиться повністю на її утриманні, оскільки відповідач не сплачує аліментів на утримання дочки, відмовився від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки, не цікавиться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймає, матеріально дитині не допомагає. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах відповідач станом на 27.10.2021р.має заборгованість в сумі 41435,24грн. Просить позбавити відповідача батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача - адвокат Давидов О.В. в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо заочного рішення в справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, не повідомив суд про причину своєї неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наданих документів та ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Із копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.02.2017р., встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії судового наказу виданого 23.04.2018р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області, встановлено, що згідно такого вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.04.2018р. до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, що наданий 27.10.2021р. Сокальським ВДВС, встановлено, що у відповідача [PERSON] наявна заборгованість із сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 41435,24грн. Із довідки наданої КЗ «Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області» від 09.11.2021р., встановлено, що позивач [PERSON] сама виховує дочку [PERSON] , яка навчається у вказаному навчальному закладі у 2-Б класі. Зі слів класовода, батько [PERSON] не звертався до неї з приводу шкільного життя своєї дитини, батьківські збори жодного разу не відвідував. Згідно висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради №358 від 08.12.2021р., служба вважає за доцільне просити суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, суд розцінює, як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, та свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони протягом шести місяців не виявляють у відношенні дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. З цих підстав суд задовольняє позовні вимоги позивачки в повному обсязі, оскільки відповідач не піклується про дитину, не утримує її матеріально, допустив заборгованість із сплати аліментів, не цікавиться дочкою, її життям та здоров`ям, чим усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved