Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Заявник, 12 жовтня 2021 року звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним [PERSON] , [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що [PERSON] , має психічний розлад, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час він проживає в Горохівському психоневрологічному інтернаті і знаходиться на повному державному утриманні. Зазначаючи, що рішенням органу опіки і піклування виконавчим комітетом Горохівської міської ради, рекомендовано визнати недієздатним [PERSON] . На підставі наведеного, просить визнати недієздатним [PERSON] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 18 жовтня 2021 року прийнято до розгляду заяву та відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 04 листопада 2021 року в справі призначено судову психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження в справі зупинено. Ухвалою суду від 21 березня 2022 року, провадження у даній справі поновлено. Представник заявника 17 травня 2022 року подала заяву про зміну позовних вимог, а саме просила суд визнати обмежено дієздатним [PERSON] та призначити йому піклувальника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд у її відсутності, заявлені вимоги визнає повністю. Дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення за наступних підстав. Відповідно до ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч.1 ст.36 ЦК України, суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено в законному порядку. Відповідно до ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу», кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону, визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч. 1 ст. 7 Закону). Статтею 299 ЦПК України, визначено, що справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її обмежено недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Особа, відносно якої розглядається питання про визнання особи недієздатною [PERSON] , не з`явилась Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №41 від 08 лютого 2022 року [PERSON] страждає на психічний розлад в формі психоорганічного синдрому з психопатоподібними змінами особистості та когнітивним зниженням. Наявний у [PERSON] психічний розлад істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ст.37 ЦК України, над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. Особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Таким чином, оскільки [PERSON] страждає на психічний розсуд, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому йому слід обмежити цивільну дієздатність та встановити над ним піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved