Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з повзовом до [PERSON] , третя особа- регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Закарпатській області про визнання права власності на автомобіль 27.08.2020 року [PERSON] придбав легковий автомобіль марки «Skoda Fabia» 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN)- [NUMBER] . За домовленістю сторін покупець [PERSON] передав грошові кошти а продавець [PERSON] прийняв кошти та передав автомобіль, що підтверджується розпискою та актом прийому-передачі автомобіля. Фактично договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов`язується передати річ у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну ціну, був виконаний. Укладення договору купівлі-продажу та реєстрація (перереєстрація) автомобіля відкладалася до жовтня 2020 року у зв`язку з тим, що [PERSON] , необхідно було виїхати в рейс по роботі, оскільки він працював водієм-далекобійником. Факт отримання грошей за автомобіль підтверджується розпискою. Автомобіль було фактично передано без належної реєстрації. Врахочуючи те, що даний автомобіль було ввезено на територію України у 2019 році та розмитнено на громадянина [PERSON] то перша реєстрація мала відбутися саме на [PERSON] . Але 28.09.2020 року [PERSON] постраждав в ДТП на автодорозі Мукачево-Рогатин, а згодом [INFO] помер в лікарні. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Відповідач не має майнових претензій до позивача відносно даного автомобіля про, що свідчить розписка від 06.08.2021 року. Позивач 15 липня 2021 року звернувся до адвоката за правовою допомогою. Останнім було направлено адвокатський запит до Регіонального центру ГСЦ МВС в Закарпатській області щодо надання інформації за вих. 2\\2 від 15.07.2021 року. Згідно відповіді на адвокатський запит для першої реєстрації транспортного засобу, потрібно подати до ТСЦ : Свідоцтво про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою , чи їх дублікати, або Копію рішення суду, засвідчену в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів іх складових частин; та митну декларацію на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видане іноземною установою, сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу та квитанції про сплату обов`язкових платежів. Таким чином для реєстрації транспортного засобу «Skoda Fabia» 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN)- [NUMBER] позивачу необхідно звернутись до будь-якого територіального сервісного центру РСЦ МВС в Закарпатській області та надати належним чином засвідчену копію відповідного рішення суду про визнання її власником зазначеного транспортного засобу. Окрім цього представник позивача звернувся до приватного нотаріуса задля встановлення факту відкриття спадкової справи за померлим [PERSON] . Не міститься інформації про існування заповіту від померлого або відкритої спадкової справи згідно до інформації із довідок №68016265 від 05.01.2022 р.; №68016232 від 05.01.2022 р. Таким чином, позивач вважає, що були вичерпані усі законні механізми щодо набуття за ним права власності на даний транспортний засіб. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про визнання заявлених до неї позовних вимог. Представник третьої особи- регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Закарпатській області Клижко О., подав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі третьої особи за наявними у справі письмовими доказами. Суд, розглянувши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч.1, 2 ст.12 ЦПК). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування,не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. За ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. З позову вбачається, що 27.08.2020 року [PERSON] придбав легковий автомобіль марки «Skoda Fabia» 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN)- [NUMBER] . За домовленістю сторін покупець [PERSON] передав грошові кошти а продавець [PERSON] прийняв кошти та передав автомобіль, що підтверджується розпискою та актом прийому-передачі автомобіля. Фактично договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов`язується передати річ у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну ціну, був виконаний. Укладення договору купівлі-продажу та реєстрація (перереєстрація) автомобіля відкладалася до жовтня 2020 року. Факт отримання грошей за автомобіль підтверджується розпискою. Автомобіль було фактично передано без належної реєстрації. Саме неможливість зареєструвати автомобіль на своє ім`я, і є свідченням порушенням права позивача, за захистом якого позивач звернувся до суду. Позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст.34 ЗаконуУкраїни «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі пунктів 6-32 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 . Згідно з пунктами 7, 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Відповідно до п.8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників та документів, які підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін в реєстраційні документи. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори купівлі продажу, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; договори, укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів: договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортні засоби договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішеннями власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило па транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноваженому органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Тобто, транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в сервісних центрах МВС відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, якою затверджений «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». При цьому сама по собі Розписка від 27.08.2020 року та Акт приймання-передачі від 27.08.2020 року вчинені у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця. Отже, спірний автомобіль у власність позивача [PERSON] не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, такі не містять доказів про звернення позивача до сервісного центру щодо реєстрації вказаного транспортного засобу, згідно «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів», так само і доказів неможливості його реєстрації у відповідних державних органах, тобто, позивачем не надано, зокрема, доказів, що підтверджують факт порушення права позивача. Згідно принципу диспозитивності регламентованого в ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що позивач [PERSON] щодо реєстрації транспортного засобу «Skoda Fabia» 2011 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN)- [NUMBER] , не дотримався «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів», тому його вимоги, про визнання права власності в судовому порядку є безпідставними, оскільки передумовою для застосування норми цієї статті є відсутність іншого, крім судового шляху для відновлення порушеного права. Враховуючи наведене, заявлений спір підлягає вирішенню в позасудовому порядку, який детально врегульований нормативним актом, а відтак підстав для задоволення позову немає. Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed