Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

В Рівненський міський суд з позовом до [PERSON] , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНТ ГРУП» про відшкодування шкоди, завданої в ДТП звернувся [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 1019,45 грн. та 3% річних в розмірі 496,82 грн., а всього 1516,28 грн.; стягнути на користь [PERSON] з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» пеню в розмірі 13200,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 18400,00 грн. та 3% річних в розмірі 8868,49 грн., а всього 40468,49 грн.; стягнути на користь [PERSON] з ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» пеню в розмірі 6649,27 грн., інфляційні втрати в розмірі 9108,00 грн. та 3% річних в розмірі 4410,25 грн., а всього 20167,52 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи 23 березня 2022 року без її участі. В подальшому, в судове засіданні 27 травня 2022 року відповідач не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавала. В судове засідання представник відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Згідно поданого письмового відзиву на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, провести розгляд справи без участі їх представника. В судове засідання представник відповідача приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНТ ГРУП» не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Згідно поданого письмового відзиву на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити, провести розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Судом встановлено, що 08 березня 2016 року о 16 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Чоп (М06) поблизу села Бабин Гощанського району Рівненської області відбулося ДПТ за участі автомобілів Ford Galaxy д.н.з. [NUMBER] , AUDI Q7 д.н.з. [NUMBER] , Hyundai Elantra д.н.з. [NUMBER] . Обставини ДТП, розмір шкоди, розмір договірних та деліктних зобов`язань відповідачів було встановлено рішенням Рівненського міського суду у цивільній справі №569/18822/17 від 27 квітня 2021 року за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншурант Груп» про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказаним рішенням позов позивачів задоволено частково; стягнуто солідарно з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] шкоду завдану здоров`ю в розмірі 367,44 грн.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 100 000 грн.; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49 500 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 5540,50 грн.; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено; а також стягнуто понесені судові витрати по справі. Рішення суду набрало законної сили 23 вересня 2021 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Galaxy 1,9Tdi д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження в ДТП становить 216847,12 грн. Ринкова вартість вказаного автомобіля після ДТП (працездатних складових) становить 62506,62 грн. різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди складає 154340,50 грн. Відповідач [PERSON] зобов`язана сплатити позивачу [PERSON] завдані збитки в сумі 6890,50 грн. (4840,50 + 1350,00 + 700,00) відповідно до вимог ст.ст.22,1194, ч.2 ст.1188 ЦК України. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» зобов`язаний сплатити страхове відшкодування позивачу [PERSON] в розмірі 100000,00 грн., що відповідає сукупному ліміту за шкоду, завдану майну відповідно до умов поліса обов`язкового страхування АІ/8430603 від 28.08.2015 та договору добровільного страхування №370011/4409/1000063 від 28.08.2015). Відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНТ ГРУП» зобов`язаний сплатити страхове відшкодування позивачу [PERSON] в розмірі 49500,00 грн., що дорівнює ліміту за шкоду, завдану майну за мінусом франшизи, відповідно до умов поліса обов`язкового страхування. Відповідно до п.36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вин страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тобто, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНТ ГРУП» зобов`язані сплатити [PERSON] пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідно до п.12.3. умов договору добровільного страхування №370011/4409/1000063 від 28 серпня 2015 року, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені у розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше ніж у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за відповідний період. Щодо відповідальності перед потерпілою особою, а не страхувальником, вказаний договір не містить жодних обмежень чи зауважень, а тому слід застосовувати розмір пені, встановлений ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань», відповідно до якого розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року звернула увагу на те, що позивач (потерпілий), хоча й не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі №6-927цс16). Тому, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, всі відповідачі по справі мають зобов`язання перед позивачем по сплаті інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені); 2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості. Як було встановлено в судовому засіданні про розмір боргу відповідачам було відомо не пізніше моменту отримання позовної заяви з додатками після відкриття провадження у цивільній справі №569/18822/17 від 08 грудня 2017 року, а страховикам ще раніше - до моменту відкриття провадження із змісту заяв на виплату страхового відшкодування, які подавалися позивачем в 2016 році. Однак, свої зобов`язання відповідачі почали виконувати після набрання вищезазначеним рішенням Рівненського міського суду законної сили. Відповідачем [PERSON] було сплачено позивачу [PERSON] частину суми збитків 13 жовтня 2021 року в розмірі 5540,50 грн. Відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було сплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування 01 жовтня 2021 року двома платежами в розмірі по 50000,00 кожне, на загальну суму 100000,00 грн. Відповідачем ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНТ ГРУП» було сплачено позивачу [PERSON] страхове відшкодування 06 жовтня 2021 року в розмірі 49500,00 грн. Згідно поданого письмового розрахунку до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає: з [PERSON] інфляційні втрати в розмірі 1019,45 грн. та 3% річних в розмірі 496,82 грн., а всього 1516,28 грн.; з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» пеню в розмірі 13200,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 18400,00 грн. та 3% річних в розмірі 8868,49 грн., а всього 40468,49 грн.; з ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» пеню в розмірі 6649,27 грн., інфляційні втрати в розмірі 9108,00 грн. та 3% річних в розмірі 4410,25 грн., а всього 20167,52 грн. Вказані розрахунки відповідачами не спростовані, а тому вони приймаються судом, як достовірні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачами, а тому вони підлягають до повного задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. згідно квитанції про сплату №80006 від 21 жовтня 2021 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved