Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

01.06.2022 року [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою, в якій просить встановити факт смерті батька - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Донецька область, м. Донецьк, який помер [INFO] в м. Донецьку, Донецької області у віці 80 роки. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що його батько - [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . 24.08.2020 року [PERSON] у зв`язку з природними причинами у віці 80 років в м. Донецьку, де і був похований. Заявник звернувся до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для реєстрації смерті батька. Однак, Комунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовив у реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, оскільки заявником було надано медичні документи, оформлені медичними закладами на території, що непідконтрольна українській владі. Крім того, Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) роз`яснено заявнику, що рішення суду про встановлення факту смерті є єдиною підставою для державної реєстрації смерті особи. З цих підстав, заявник просить суд встановити факт смерті [INFO] , в м. Донецьку, Донецької області, [PERSON] , [INFO] , громадянина України, місце народження: Україна, Донецька область, м. Донецьк, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня. Ухвалою суду від 01.06.2022 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у своїй заяві просив суд справу розглядати за його відсутності. Представник заінтересованої особи до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду лист про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на таке. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545. Відповідно до положень вказаного вище наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Судом встановлено, що заявник - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.06.1969 року серії [NUMBER] , актовий запис №795. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена вище обставина також підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30.08.2017 року №0000312279. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність ІІІ ступеня, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 24.08.2020 року №168 та довідкою про причини смерті від 24.08.2020 року №168. З метою отримання свідоцтва про смерть батька, [PERSON] звернувся до Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), однак отримала усну відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] . Отже, оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] видано на тимчасово окупованій території в м. Донецьк, Донецької області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, то останнє є недійсним та не створює жодних правових наслідків. Враховуючи, що заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та, відповідно, на його підставі зареєструвати смерть батька - [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану, суд дійшов висновку до про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, що є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved