Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] в с. Степові Хутори Носівського району Чернігівської області помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧН № 032443 земельну ділянку площею 5,20 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Степовохутірської сільської ради. На день смерті [PERSON] проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] , яка відмовилася від спадкування після смерті сина та померла у 2017 році. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2011 року [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно неї (позивача), але це не позбавляє її права на спадкування. Спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом є його рідний брат [PERSON] . Вона (позивач) у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що протягом строку для прийняття спадщини була вагітною, вагітність була ускладнена різними хворобами. У зв`язку із цим вона (позивач) не могла пересуватися, неодноразово перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у КЛПЗ «Ніжинський міський пологовий будинок». 26 травня 2015 року вона (позивач) народила дитину, пологи пройшли з ускладненнями, а тому їй була проведена операція. Після пологів вона (позивач) проживала одна та мала статус матері одиначки.\~\~\~\~\~ [PERSON] просила суд визначити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просили їх задовольнити. У судовому засіданні позивач на запитання відповіла, що в кінці лютого 2015 року їй дали документи для оформлення спадщини після смерті батька. До нотаріуса відразу не звернулася тому, що не планувала хворіти. Вона (позивач) навчалася в педінституті по індивідуальному графіку. У неї (позивача) була індивідуальна програма навчання. Вона (позивач) приходила до викладачів та здавала сесії, могла відвідати нотаріуса, але цього не зробила. Вона (позивач) протягом року проживала в м. Ніжин разом із дитиною на орендованій квартирі, ходила в педінститут. У судове засіданні представник Макіївської сільської ради Ніжинського (Носівського) району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада позов визнає, просив його задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що він вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У обґрунтування позову позивач посилається лише на свій неналежний стан здоров`я в незначний період, що не можна ототожнювати із терміном «тривала хвороба». Позивачем не надано обґрунтованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заява [PERSON] про відмову від обов`язкової частки у спадщині не може мати юридичних наслідків, так як така заява може мати місце лише у випадку спадкування за заповітом. Після смерті [PERSON] його мати [PERSON] не відмовлялася від усієї спадщини, відповідної заяви не писала. [PERSON] просив розгляд справи проводити без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника Макіївської сільської ради Ніжинського (Носівського) району Чернігівської області та відповідача [PERSON] за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, суть яких зводиться до того, що у 2015 році вона дійсно посвідчувала заяву [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті свого сина [PERSON] . Заява була посвідчена у двох екземплярах. [PERSON] мала намір відмовитися як від усієї спадщини, так і від обов`язкової частки. Їй (свідку) не відомо чому [PERSON] не подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. У зв`язку із неявкою 24 травня 2022 року всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення позивача, його представника, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). З матеріалів справи (а.с. 24-27) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, останній за життя заповіту не складав. Таким чином, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2011 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 7; 12). Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Разом із тим, позбавлення батьків батьківських прав не впливає на право дитини бути спадкоємцем після смерті батьків. Таким чином, [PERSON] має право на спадкування після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У судовому засіданні встановлено, що на день смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом із ним проживала та була зареєстрована його мати [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14). З матеріалів справи (а.с. 13) вбачається, що 3 березня 2015 року секретарем Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області була посвідчена заява [PERSON] , якою вона відмовилася від обов`язкової частки у спадщині після смерті свого сина [PERSON] . Частиною 1 ст. 1273 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У матеріалах справи відсутні докази того, що заява [PERSON] від 3 березня 2015 року протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] була подана нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а тому ця заява не має жодних юридичних наслідків. Таким чином, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , спадщину після її смерті прийняв [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 37; 84-90). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті батька. Причинами пропуску цього строку зазначила вагітність, яка була ускладнена різними хворобами. [PERSON] не могла пересуватися, неодноразово перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у КЛПЗ «Ніжинський міський пологовий будинок». [INFO] [PERSON] народила дитину, пологи пройшли з ускладненнями, а тому їй була проведена операція. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацом 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У судовому засіданні встановлено, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 14 червня 2015 року. З довідки КНП «Ніжинський міський пологовий будинок» Ніжинської міської ради Чернігівської області № 8 від 2 червня 2020 року (а.с. 10) вбачається, що [PERSON] з 28 жовтня 2014 року по 26 травня 2015 року знаходилася на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності. Акушера-гінеколога відвідала 9 разів. Вагітність ускладнилась загрозою передчасних пологів, з приводу чого [PERSON] знаходилася на лікуванні в акушерському відділенні з 13 березня по 17 березня 2015 року та з 21 квітня по 15 травня 2015 року. 26 травня 2015 року відбулися пологи, які ускладнились дефектом плідних оболонок. У зв`язку із цим [PERSON] була проведена інструментальна ревізія стінок матки.\~ Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] у період вагітності мала змогу пересуватися, відвідувала акушера-гінеколога, на лікуванні загалом перебувала 30 днів, тобто мала достатньо часу та можливостей для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Доводи позивача про те, що вона не могла пересуватися, перебувала на лікуванні, що і стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд визнає необґрунтованими та такими. Що спростовуються добутими доказами. Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини суд не може визнати поважними, тобто такими, що були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а тому приходить до висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed