Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

20.04.2022 року представник заявника звернулась до суду з вищеназваною заявою, вказуючи, що [INFO] померла мати заявника - [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина. Заявник звернувся до державної нотаріальної контори з метою оформити спадщину, але отримав відмову через розбіжності у написанні його прізвища та прізвища матері в свідоцтві про його народження. Заявник бажає реалізувати своє право на належне йому спадкове майно, тому він звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Представник заявника, посилаючись на обставини викладені у заяві та на ст. ст. 293, 315-319 ЦПК України, просить суд: -звільнити заявника від сплати судового збору, як учасника бойових дій; -встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] . Ухвалою суду від 22.04.2022 року провадження у справі було відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку окремого провадження. 23.05.2022 року на розгляд справи заявник та його представник не з`явилися на адресу суду надійшла заява, якою представник [PERSON] просить суд розгляд справи провести за їх відсутності та задовольнити вимоги заявника ( а.с.26). Заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Володарська районна державна нотаріальна контора ( державний нотаріус Дяченко Л.Є.) на розгляд справи не з`явилися, подали до суду заяви, якими не заперечували проти встановлення факту родинних відносин та просили суд розгляд справи провести за їх відсутності ( а.с.27, 28, 29). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись з заявою, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, приходить висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( а.с.6). Заявник [PERSON] у зв`язку зі смертю матері, звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадщини як спадкоємець 1-ої черги. Під час подання документів при встановленні родинних зв`язків державний нотаріус виявила невідповідність букв у написанні прізвища у свідоцтві про народження заявника та у документах, що посвідчували особу спадкодавиці. Так у свідоцтві про народження [NUMBER] матір`ю - [PERSON] зазначена [PERSON] ( а.с.7). Зі змісту Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00035399100 від 15.04.2022 року [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », після реєстрації шлюбу 26.11.1959 року отримала прізвище « [PERSON] » ( а.с.8-9). Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 00035399485 від 15.04.2022 року після розірвання шлюбу за рішенням суду від 16.01.1968 року [PERSON] повернула прізвище « [PERSON] » ( а.с.10). В подальшому 14.07.2011 року матір заявника зареєструвала шлюб з [PERSON] та їй надано прізвище « [PERSON] », витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00035399776 від 15.04.2022 року ( а.с.11) . Відповідно до паспорту громадянина України серія [NUMBER] заявник має прізвище « [PERSON] », в той час, як в свідоцтві про його народження він зазначений під прізвищем « [PERSON] » ( а.с. 4,7). На підставі викладеного суд дійшов висновку та вважає встановленим той факт, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до частини 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 та частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в статті 315 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Системний аналіз вищевикладених норм ЦПК України дає суду підстави для висновку про те, що справам окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, притаманні такі ознаки, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження, конкретна мета встановлення факту, а також його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Тобто, заявник повинен надати докази того, що станом на час розгляду справи встановлення певного факту має юридичне значення для його суб`єктивних матеріальних прав. За змістом пунктів 1, 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі. Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як встановлено в ході судового розгляду, метою встановлення факту родинних відносин є оформлення спадкових прав заявника після смерті матері [PERSON] , встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved