Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Представник Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Городенківської міської ради звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав: [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] . Відомості про батька [PERSON] та [PERSON] записані згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідачка разом із дітьми, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] разом з малолітньою [PERSON] . Малолітні діти відповідачів у період з 31.01.2015 по 17.08.2015, з 05.04.2019 по 22.01.2021 перебували на обліку служби у справах дітей, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, а з 22 січня 2021 року по теперішній час на обліку дітей, позбавлених батьківського піклування. 27 березня 2019 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були вилучені з сім`ї та влаштовані в обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей обласної державної адміністрації, де перебували до 26 квітня 2019 року, а малолітній [PERSON] розпорядженням Городенківської районної державної адміністрації від 27.03.2019 № 80 влаштований до Надвірнянського будинку дитини, де перебував до 04 червня 2019 року. Рішенням Городенківського районного суду від 03 грудня 2020 року у матері [PERSON] відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а [PERSON] - у батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Городенківської міської ради від 15 січня 2021 року № 11 малолітнім [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Малолітні діти відповідачів з 13 лютого 2020 року по 29 квітня 2021 року перебували в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей, куди були влаштовані службою у справах дітей Городенківської РДА. Відповідачка [PERSON] відвідувала дітей в центрі протягом 2020 року декілька разів, та за період з грудня 2020 року до 29 квітня 2021 року дітей не провідувала. Під час перебування малолітнього [PERSON] на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській міській дитячій лікарні мати дитину не провідувала, тому дворічним хлопчиком опікувалися працівники центру та медперсоналу лікарні. Відповідач [PERSON] не відвідував дочку [PERSON] в центрі жодного разу. Відповідачі до центру телефонували та спілкувалися з дітьми, проте рідко. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Городенківської міської ради від 29 квітня 2021 року № 22/01-09 малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до пояснення прийомних батьків [PERSON] від 15.12.2021 відповідачі зв`язок з дітьми не підтримують, не відвідують, не телефонують. З метою вирішення питання повернення дітей до матері, обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин за місцем проживання матері, з`ясування подальших намірів матері щодо дітей, працівниками служби у справах дітей, старшим інспектором з ювенальної превенції, фахівцем із соціальної роботи КЗ ЦСО 11 січня 2022 року здійснено візит за місцем проживання матері, проте на момент обстеження будинок був зачинений. За зовнішніми ознаками житловий будинок перебуває в незадовільному стані, вхідні двері виламано, шибки у вікнах частково відсутні, подвір`я в занедбаному стані. Зроблено висновки, що матеріально-побутові умови проживання незадовільні. Відповідно до листа КЗ «Центр соціального обслуговування» від 17.01.2022 працівниками закладу здійснено виїзд за місцем проживання відповідачки [PERSON] та виявлено, що будинок має занедбаний вигляд, газопостачання відключено за несплату боргу. Умов для повернення дітей не створено. З часу прийняття судом рішення про відібрання дітей відповідачі жодного разу не поцікавились в службі у справах дітей чи в соціальних працівників про їх місце перебування та процедуру повернення, не здійснювали реальних кроків щодо вирішення питання повернення дітей. [PERSON] та [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини, що відбулась 21.01.2022 не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про дату, час та місце проведення засідання, чим підтвердили свою байдужість до долі дітей. Також представник позивача зазначив, що відповідачі неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Через невиконання батьківських обов`язків Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Провадження у даній справі відкрито 07.02.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28.03.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті та викликано начальника відділу соціальної роботи КЗ ЦСО «Центр соціального обслуговування» Городенківської міської ради у судове засідання як свідка. У судове засідання 26.04.2022 сторони не з`явились, розгляд справи відкладено. У судове засідання 10.05.2022 відповідач [PERSON] не з`явився. У судовому засіданні допитано свідка [PERSON] . Розгляд справи відкладено. У судове засідання 02.06.2022 відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, судові повістки надсилалися йому за адресою зареєстрованого місця його проживання. Судові повістки про виклик до суду повернуті до суду без вручення адресату з відміткою Укрпошти: «адресат тимчасово вибув», «адресат відмовився». Крім того, про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений через оголошення, розміщені на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З урахуванням наведеного, та положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач [PERSON] про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається такими, що не з`явився у судове засідання без поважних причин. Також ним не подано відзиву на позовну заяву. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . Суд, вислухавши представника позивача, відповідачку та свідка, дослідивши письмові докази, вважає за доцільне зазначити наступне. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи законних інтересів. Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що згідно копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.08.2018 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 97 від 23 грудня 2011 року. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2 від 11 лютого 2014 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 березня 2018 р. виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківській області, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , актовий запис № 1 від 02 березня 2018 р. Актовий запис про народження [INFO] [PERSON] та актовий запис про народження [INFO] [PERSON] складений Городенківським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 23.11.2011, виконавчим комітетом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 02.03.2018, реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я), (за вказівкою матері); актовий запис про народження 17 січня 2014 [PERSON] складений виконавчим комітетом Вербівцівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 11.02.2014, реєстрація народження проведена відповідно до ст.126 СК України, що стверджується копією повідомлення начальника Городенківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 26.03.2019 № 11/13.4.06-20. Згідно копії довідки №43, виданої 31.01.2022 Стрільченським старостинським округом Городенківської міської ради, відповідачка [PERSON] разом з дітьми [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає у [ADDRESS] ; разом з ним зареєстрована його дочка [PERSON] , [INFO] , однак за даною адресою не проживає, що стверджується копіями довідок, виданих Вербівцівським старостинським округом Городенківської міської ради № 274 від 07.12.2021 та № 21 від 01.02.2022. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2020 р. відібрано малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у матері [PERSON] та [PERSON] у батька [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав; передано малолітніх дітей Органу опіки та піклування Городенківської РДА для вирішення питання щодо їх подальшого влаштування. Діти відповідачів з 13.02.2020 по 29.04.2021 перебували в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологіної реабілітації дітей. Згідно листа директора Івано-Франківського центру соціально-психологічної реабілітації дітей відповідачка [PERSON] відвідувала дітей у центрі по одному разу у першій половині червня, на початку липня, наприкінці серпня, наприкінці вересня, 04.11.2020, 27.11.2020, але не бачилася із дітьми особисто через запроваджений в закладі карантин, пов`язаний із COVID-19. [PERSON] під час візитів передавала для дітей гостинці у вигляді солодощів, печива, фруктів, іграшок. Син відповідачки [PERSON] , перебуваючи у Центрі, знаходився на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківській міській дитячій клінічній лікарні з 27.03.2020 по 03.04.2020. Мати не відвідувала сина в лікувальному закладі, тому дворічним хлопчиком опікувалися працівники Центру та медперсонал лікарні. Відповідач [PERSON] не відвідував дочку [PERSON] в Центрі жодного разу. Згідно копії рішення виконавчого комітету Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 15 січня 2021 р. № 11 малолітнім [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Наказом служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області від 29.04.2021 № 22/01-09 надано дозвіл [PERSON] та [PERSON] на тимчасове влаштування неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що залишилися без батьківського піклування, через відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, до прийняття рішення щодо влаштування їх в сімейні форми виховання. Розпорядженням Калуської районної державної адміністрації від 23.06.2021 № 137 прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] поповнено дітьми, позбавленими батьківського піклування, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; на прийомних батьків покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток прийомних дітей. Копією письмового пояснення [PERSON] від 15.12.2021 стверджується, що батьки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зв`язок з дітьми не підтримують, не відвідують їх та не телефонують їм. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частин першої, четвертої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звернувшись до суду із позовом про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідача [PERSON] щодо [PERSON] , представник позивача посилається на те, що відповідачі не виконують покладених законом на батьків обов`язків: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечують їм необхідного догляду, повноцінного харчування, медичного догляду, здобуття освіти, гідних умов проживання та належного виховання. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Такий висновок зробив Верховний Суд усправі № 522/10703/18 від 29.04.2020 року. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 11.01.2022 житловий будинок по [ADDRESS] , де проживає відповідачка [PERSON] , перебуває в незадовільному стані, вхідні двері виламані, шибки у вікнах частково відсутні, подвір`я в занедбаному стані; матеріально-побутові умови проживання незадовільні, господарство перебуває в занедбаному стані. За даними копії повідомлення комунального закладу «Центр соціального обслуговування» Городенківської міської ради № 11 від 17.01.2022 умов для повернення малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за адресою місця проживання їх матері - відповідачки [PERSON] ( [ADDRESS] ) не створено. На вході в обійстя воріт немає, територія засмічена, літня кухня без дверей і без вікон, всередині смітник, вхідні двері у будинок зачинені на колодку, будинок має занедбаний вигляд, за несплату відключено газ. [PERSON] ночує у сусідів, знайомих, друзів. У телефонному режимі відповідачка повідомила, що дітей дуже любить, хоче повернути їх додому, однак не створила відповідних умов для їх виховання, проживання та гармонійного розвитку. Копією повідомлення ВП № 2 (М. Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 16.12.2021 № 10913/57-21 стверджується, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] притягувалися до адміністративної відповідальності, на обліку в відділенні поліції не перебувають. Згідно копії характеристики, виданої 31.01.2022 за № 9 старостою Стрільченського старостинського округу Городенківської міської ради, [PERSON] , 1989 р.н., за час проживання в с. Стрільче зарекомендувала себе посередньо, в громадських місцях поводить себе стримано, має нормальні стосунки з родиною та сусідами, раніше на неї надходили скарги від жителів с. Стрільче щодо неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків, алкоголем не зловживає. Допитана судом свідок [PERSON] , суду пояснила, що як працівник центру соціального обслуговування знає сім`ю відповідачки [PERSON] . У 2019 році влаштовувала дітей у центр психологічної реабілітації у зв`язку з тим, що малолітні діти відповідачів перебували на обліку служби у справах дітей як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах та з 2021 року - на обліку дітей, позбавлених батьківського піклування. Зазначила, що неодноразово виїжджала для здійснення оцінки потреб сім`ї [PERSON] та спостерігала неналежні умови проживання дітей, недотримання їхньої гігієни, будинок у занедбаному стані. Відповідачку неодноразово попереджували про необхідність належного догляду за дітьми та облаштування приміщення, де проживають діти, зокрема, облаштування місця для харчування та навчання дітей. Раніше директор школи організувала ремонт у будинку, де проживає відповідачка, проте на даний час будинок у занедбаному стані, зі слів сусідів [PERSON] ночує у сусідів та знайомих, за місцем проживання будинок за несплату відключено від газопостачання. Представник позивача у судовому засідання пояснив, що з 2015 року сім`я перебуває під наглядом служби у справах дітей. За цей час комісія, в яку входять різні фахівці, працюють із сім`єю. Зазначив, що з грудня 2020 року по квітень 2021 року відповідачка [PERSON] не провідувала дітей у центрі соціально-психологічної реабілітації, хоча знала про їхнє місце перебування. Також повідомив, що відповідачка не провідувала сина [PERSON] , коли той перебував на лікуванні у дитячій лікарні. Діти перебували у центрі соціально-психологічної реабілітації протягом року і двох місяців та за цей час відповідачі не змінили умов, щоб сприяли поверненню дітей у сім`ю. Зазначив, що діти проживають без мами протягом двох років та за цей час мами бачила дітей 5 разів, батько - жодного. Надав фото вигляду будинку та прибудинкової території відповідачки [PERSON] , на яких зображено одну кімнату у занедбаному стані та сміття навколо будинку. Крім цього, представник позивача надав копію заяви від прийомної матері [PERSON] , яка на даний час виховує малолітніх дітей відповідачки, що мати дітей за час їх перебування до прийомної сім`ї не зверталась, не телефонувала, зустрітись з дітьми не намагалась. Зазначила, що їхня сім`я не чинить перешкод у спілкуванні з дітьми, навпаки зацікавлені у їхньому спілкуванні. Діти за час перебування у прийомній сім`ї маму не згадують. Представник позивача надав у судовому засіданні висновок органу опіки та піклування про надання згоди на влаштування дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у прийомну сім`ю [PERSON] та звіт про стан виховання, утримання і розвитку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у прийомній сім`ї [PERSON] за 2021 рік та повідомив, що у зв`язку з воєнними діями на території України, на даний час діти відповідачки перебувають у Республіці Польща. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що з відповідачем у них троє спільних дітей, проте батьком відповідач [PERSON] записаний тільки щодо малолітньої [PERSON] . З батьком дітей спільно не проживають та не спілкуються. Підтвердила, що її сім`я перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідачка зазначила, що дітей від неї забирають вже вдруге. Першого разу їх повернули. Погодилась, що на даний час ще не зробила належні умови для проживання дітей, проте запевнила, що підключить будинок до газопостачання. Надала фото кімнати у її будинку. Зазначила, що того часу, як у неї забрали дітей, кілька разів приїжджала до них у центр соціально-психологічної реабілітації у м.Івано-Франківську. Про той факт, що син [PERSON] перебував у дитячій лікарні на лікуванні, її не повідомили. Також на неодноразові прохання представників служби у справах дітей повідомити, де знаходяться її діти, конкретної відповіді їй не було надано, не роз`яснено встановленого порядку спілкування з дітьми, не повідомлено номера телефону, за яким може з ними спілкуватися. Тільки під час судового розгляду справи відповідачці повідомили, що прийомна сім`я зателефонує до неї, проте на даний час з дітьми ще не спілкувалась. Зазначила, що дітей дуже любить, бажає з ними спілкуватися та після облаштування будинку хоче повернути їх додому. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку. Статтею 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Такий висновок має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Згідно висновку Органу опіки та піклування Городенківської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 25 березня 2022 р. № 315, орган опіки та піклування Городенківської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та батька [PERSON] стосовного його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У даному висновку зазначено, що за місцем проживання матері дітей [PERSON] за адресою: [ADDRESS] умов для повернення дітей не створено. З часу винесення Городенківським районним судом рішення про відібрання дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] вони жодного разу не поцікавилися в службі у справах дітей чи в соціальних працівників про процедуру повернення дітей до них, не здійснювали реальних кроків щодо вирішення питання повернення дітей. Суд звертає увагу на те, що висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав оцінюється судом як один із доказів, і суд може не погодитись з таким висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Оскільки у судовому засіданні з`ясовано обставини, що свідчать про небажання матері позбавляти її батьківських прав та бажання спілкуватися з дітьми та їх повернути у майбутньому додому, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, не враховує життєвих обставин, в яких опинилась матір дітей, та у висновку не з`ясовано ставлення батьків до виконання ними батьківських обов`язків. При цьому судом встановлено, що відповідачка не заперечує того факту, що її житло на даний час не зовсім придатне для повернення дітей, оскільки не газифіковане, проте у судовому засіданні запевнила що до кінця літа питання з підключенням газу спробує вирішити. Відключення газу, спричинене заборгованостю, пояснила відсутністю коштів, оскільки її заробіток недостатній. Відповідачка у судовому засіданні надала для огляду фото її житла, зроблені на телефон, де зображено облаштовану житлову кімнату. Суд розцінює такі дії відповідачки як бажання продемонструвати бажання змінити свою поведінку та спроби зробити житло придатним для проживання дітей. Під час судових засідань відповідачка неодноразово вказувала, що працівники служби у справах дітей на її звернення не надавали інформації щодо того, де знаходяться діти та номер телефону, за яким з ними можна зв`язатися. Наведене свідчить про бажання матері контактувати з дітьми, а тому доводи представника позивача, що позивачці байдуже до дітей є неспроможними. ЄСПЛ у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідачка у судовому засіданні заперечила щодо позбавлення її батьківських прав, що є аргументом на користь її інтересу щодо участі у вихованні дітей. Крім цього, листом Івано-Франківського обласного центру соціальної реабілітації дітей від 03.12.2021 №488/534 стверджується, що [PERSON] та [PERSON] до Центру телефонували та спілкувалися з доньками у телефонному режимі, проте рідко, що теж свідчить на користь небайдужого ставлення батьків до дітей. Щодо інформації про притягнення [PERSON] та [PERSON] до адміністративної відповідальності, суд, під час розгляду справи, з`ясував, що відповідачка [PERSON] усвідомлює необхідність змінити умови проживання дітей та ставлення до їхнього догляду та виховання. Суд не вважає правильним вирішення питання позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] без з`ясування його думки та ставлення до дитини, а неявка відповідача у судові засідання не може свідчити про небажання спілкуватися та виховувати дочку [PERSON] . Також матеріалами справи не підтверджується та у судовому засіданні не здобуто доказів того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо та остаточно знехтували своїми обов`язками щодо дітей, втратили цікавість до них, та представником позивача не доведено, що інтереси дітей вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідачів батьківських прав. Доцільно зазначити, що батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, матір та батько мають особливий зв`язок з дитиною, а тому недоліки у вихованні та недогляді дітей можуть мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Крім цього, суд вважає, що орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей є тим органом, що повинен координувати діяльність стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, допомагати змінити поведінку батьків на краще з метою забезпечення дотримання найкращих інтересів саме дітей. Позбавлення батьківських прав не може бути єдиним способом захисту прав дітей, що врахує їх інтереси. Навпаки, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї та такий захист повинен полягати не тільки у здійснення формальних процедур, а повинен бути спрямованим на підтримку, допомогу та сприяння тим особам, які цього потребують та яких це стосується, в тому об`ємі та з такою тривалістю, як цього вимагають обставини, заради того, щоб не розривалися сімейні зв`язки, що позбавляють дитину її коріння, спорідненості з батьками, оскільки таке може вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Таким чином, суд, враховуючи вищенаведене та те, що позбавлення батьківських прав несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, є травмуючим фактором для її здоров`я та психічного розвитку, вважає, що у даній справі неналежне виконання [PERSON] та [PERSON] батьківських обов`язків щодо їхніх малолітніх дітей не свідчить про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed