Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

06.04.2022 року до суду звернувся представник Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» з позовом до [PERSON] , просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №2020/І_С/326-001668 від 31.08.2020 року в розмірі 12917,79 грн. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №2020/І_С/326-001668 на встановлення дозволеного ліміту овердрафту, банк встановив відповідачу ліміт кредитування у національній валюті України (картрахунок) в розмірі 10000,00 грн. на строк 12 місяців з 31.08.2020 року по 30.08.2021 року, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 42,0%, річнихпроцентна ставка за прострочену заборгованість - 48 % річних. Згідно умов договору Відповідач зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов`язання згідно умов договору. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 31.05.2021 року утворилась заборгованість в розмірі 12917,79 гривень, саме: 9995,03 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 2182,33 грн. - заборгованість за процентами (прострочена); 740,43 грн. заборгованість за процентами за ч. 2 ст. 625 ЦК України, що підтверджується розрахунком заборгованості. Тому просить стягнути з відповідача вказаний розмір заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15.04.2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.19). Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідмоленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.21,26). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідмоленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 22,25) Відзиву на позов не надав. Ухвалою суду від 07.06.2022 року встановлено заочний розгляд справи. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 31 серпня 2020 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №2020/І_С/326-001668, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту овердрафту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування таким кредитом, шляхом підписання Заяви-Договору № №2020/І_С/326-001668 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» . Розділом 4 «Паспорт споживчого кредиту» заяви-договору встановлено основні умови кредитування, а саме: програма кредитування - «Еко-кредитка»; мета кредиту - споживчі цілі; тип кредиту - ліміт дозволеного овердрафту; валюта кредиту - національна валюта України - гривня; строк кредитування - 12 місяців; порядок надання кредиту - безготівковий; погашення кредиту - в кінці строку; порядок сплати відсотків - щомісячно; тип фіксованої ставки - фіксована; строк дії договору з 31 серпня 2020 року по 30 серпня 2021 року; орієнтовна сума кредиту 10 000,00 грн; можлива сума кредиту - 300 000,00 грн; відсоткова ставка - 42,00 % річних; відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48,00 % річних; реальна відсоткова ставка - 49,73 %; загальні витрати за кредитом - 2951,89 грн.(а.с.7). Окрім, того у Заяві-Договорі зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця Заява-Договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування. Згідно Заяви-Договору, 31 серпня 2020 року відповідачу відкрито обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором карткові рахунки (основний балансний та субрахунки), а також видано платіжну картку для використання ним отриманого кредиту. Як вбачається з виписки по картковим рахункам за період з 31 серпня 2020 року по 31 травня 2021 року, відповідач отримав обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення ліміту овердрафту та користувався ними протягом зазначеного періоду (а.с.11). Разом з тим, відповідач порушив умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість щодо сплати кредиту та відсотків за користування овердрафтом. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка згідно з наданим предстаником позивача розрахунком (а.с.10) станом на 31.05.2021 становить - 12917,79 грн, а саме: 9995,03 грн - заборгованість по кредиту (прострочена); 2182,33 грн - заборгованість по процентам (прострочена); 740,43 грн - заборгованість за процентами (ст.625 ЦК за період з 09.04.2021 по 31.05.2021). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. В свою чергу, розрахунок банку про наявність у відповідача заборгованості за основним боргом та простроченими відсотками відповідач не спростував. Відповідач заперечень щодо правильності наданого ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» розрахунку сум заборгованості не заявляв; належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має менший розмір, ніж зазначено позивачем, не надав; власний розрахунок не надавав. Натомість, копією виписки по особовому рахунку [PERSON] за період 31.08.2020 по 31.05.2021 (а.с.11) підтверджується, що відповідач користувався грошовими коштами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання (ст.259 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач не виконує умов кредитного договору №2020/І_С/326-001668 від 31.08.2020 року і добровільно не сплачує визначені договором платежі, з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитом (прострочена) у сумі - 9995,03 грн. та заборгованість за відсотками (прострочена) - 2182,33 грн. Щодо позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] 740.43 грн. - заборгованості по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України, то суд зазначає наступне. Статтею 599 ЦПК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦПК України у разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків та збитки від інфляції, відповідно до вимог ст.625 ЦК України, підлягають задоволенню за період прострочення грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 ЦК України. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої ст. 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Для вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, обов`язковим є встановлення строку кредитування. Отже, відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, кінцевий термін (строк) виконання кредитного зобов`язання відповідає строку дії договору - до 30 серпня 2021 року (включно). Вимоги же про стягнення заборгованість по процентам за ст.625 ЦК України в розмірі 740,43 грн заявлені за період з 09.04.2021 по 31.05.2021, тобто в період дії договору та визначеного в ньому строку кредитування. При цьому вимоги щодо стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими за період прострочення грошового зобов`язання, тобто після 31 серпня 2021 року позивачем заявлені не були. Доказів же отримання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту від 01 березня 2021 року № 329/6919/2021 (а.с. 12), в якій ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України звернулося до позичальника з вказаною вимогою протягом тридцятиденного строку з моменту отримання вказаної вимоги та зміною строку кредитування, надано не було. Крім того, як убачається із розрахунку, наданого відповідачем останній розраховував платежі відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому у договорі на рівні 42% річних. Однак, у заяві позичальника від 31.08.2020 року процентна ставка за ч.2 ст. 625 ЦК України не зазначена. При цьому, матеріали справи не містять й буд- яких інших тарифів банку (в тому числі Правил відкриття та обслуговування рахунків), в яких зазначалась би інша відсоткова ставка, ніж встановлена законом (три відсотки). Отже, відсутнє підтвердження про те, що відповідач ознайомився і погодився щодо сплати відсотків за ч.2 ст. 625 ЦК України в розмірі, зазначеному позивачем. Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] 740,43 грн. - заборгованості по платежах за ч.2 ст.625 ЦК України задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 12 177,36 грн. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2481 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 94,27 % з розрахунку: 12 177,36 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 12917,79 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 94,27 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 2338,84 грн. з розрахунку: 2481 грн. (сума сплаченого судового збору) х 94,27 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі ст. ст. ст. 526, 549, 611, 1049, 1054, 1066, ст.1069 ЦК України,

Outcome: partial