Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

30.09.2021 р. до суду подано позов в якому представник позивача просить встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] перебувала на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] з січня 1961 р. до дня його смерті, тобто протягом не менше одного року; встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] фактично прийняла спадщину, вступивши у володіння, управління та розпорядження спадковим майном після смерті [INFO] [PERSON] ; встановити юридичний факт, що до складу спадщини після смерті [INFO] [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0216242, виданого на ім`я [PERSON] ; свої вимоги мотивує тим, що внаслідок смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Семиріцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, та належить спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0216242 та частина житлового будинку по [ADDRESS] ; єдиною спадкоємицею за законом цієї спадщини була [PERSON] , яка померла [INFO] , котра відповідно до довідок Семиріцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області № 422 та № 421 від 16.10.2020 р. проживала з [PERSON] однією сім`єю з 1961 р. по 1996 р. та була зареєстрована в [ADDRESS] ; померла [INFO] [PERSON] була непрацездатною та отримувала від [PERSON] постійну матеріальну допомогу, тобто перебувала на утриманні у [PERSON] не менше одного року до дня його смерті; [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] співмешканця [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, але за життя не зареєструвала своє право власності на нього; відповідно до рішення виконавчого комітету Семиріцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області від № 17 від 26.03.2008 р. «Про оформлення права приватної власності на кожного члена бувшого колгоспного двору по [ADDRESS] » вирішено оформити право приватної спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок на кожного члена бувшого колгоспного двору в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] ; оскільки, [PERSON] була членом колгоспного двору станом на 15.04.1991 р., до складу якого входило 2 чоловіки, то їй належить Ѕ частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд [ADDRESS] ; після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 0,5610 га та площею 2,1080 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Семиріцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області; права на частку пайового фонду майна КСП «Діброва», грошових вкладів; спадкоємцями за заповітом є позивач [PERSON] та [PERSON] , яка 05.05.2008р. звернулася в Державну нотаріальну контору з заявою про відмову у прийняті спадщини; [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк прийняв спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] , але реалізувати свої спадкові права на вищезазначене майно в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки не підтверджено документально факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , що стало підставою звернення заявника до суду із зазначеним позовом; крім того, перешкоджає оформленню спадкових прав заявника і той факт, що сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ВН № 0216242, який посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) в розмірі 2,02 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрований у Книзі реєстраціїї сертифікатів на право на земельну частку (пай) 23.05.1997 р., тобто після смерті власника, та зберігається у Відділі ГУ Держеокадастру у Вінницькій області; відповідно до відповіді ГУ Держеокадастру у Вінницькій області відділу у Гайсинському районі міжрайонного управління у Гайсинському та Іллінецькому районах [PERSON] був членом колгоспу в с. Семирічка Гайсинського району Вінницької області, був включений до списку пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають на території Семиріцької сільської ради Гайсинського району Вінницької області народних депутатів і бажають використовувати земельну частку у колективній власності, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю серії ВН № 0003; йому була виділена земельна частка (пай) та на його ім`я було виготовлено сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ВН № 0216242 розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах; сертифікат про право на земельну частку (пай) зареєстрований 23.05.1997 р. за № 272 на підставі розпорядження Гайсинської РДА від 14.10.1996 р. № 477, але не видано про що свідчить відсутність підпису про отримання в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Державний акт на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату виготовлено не було. Представник позивача адвокат Гуравська В.Ю. судове засідання не з`явилася, письмово просила справу розглянути у її та позивача відсутність,вимоги задовільнити (а.с.87). Представник відповідача Гайсинської міської ради в судове засідання не з`явився, письмово вимоги визнав повністю, справу просив розглянути без нього (а.с.86). За змістом абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. у разі безумовного визнання відповідачем позову, якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших (відмінних від відповідача) осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову з наведенням в мотивувальній частині рішення посилань лише на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 р.) дією, що свідчить про прийняття спадщини, є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Відповідно до ст.548 УК України (у редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», чинної на час відкриття спадщини, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Видана відповідним органом довідка про те, що особа перебувала на утриманні померлого, не виключає можливості встановлення у судовому порядку факту перебування на утриманні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, за якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.9 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», за яким документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, є рішення суду щодо права власності на нерухоме майно. У відповідності до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, що не заборонені законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 р. № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Відповідно до п.5 ст.315 ЦПК України, суд встановлює факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Оскільки [PERSON] як спадкоємець за заповітом спадщини після смерті [INFO] матері [PERSON] своєчасно прийняв спадщину, однак реалізувати свої спадкові права на вищезазначене майно в нотаріальному порядку позбавлений можливості, оскільки не підтверджено документально факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , що стало підставою звернення заявника до суду із зазначеним позовом; померла [INFO] [PERSON] за життя постійно проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , таким чином вступивши в управління та володіння спадковим майном. Крім того, встановлено, що до складу спадщини після смерті [INFO] [PERSON] входить право на земельну частку (пай) розміром 2,02 в умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0216242, виданого на ім`я [PERSON] ; позивач не може реалізувати своє право на спадщину, іншого порядку встановлення цих фактів законом не передбачено, чим порушується його право на спадщину, то з метою його захисту суд визнає за необхідне позов задовільнити.

Outcome: approved