Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Вострикова О.І., про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання незаконним та скасування акту на право власності на землю, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, скасування реєстрації об`єкта нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована та постійно проживала в с. Гродзево, Уманського району, Черкаської області. Ще за свого життя [PERSON] розпорядилася своїм майном та 25.08.2001 р. склала заповіт, за яким все її майно заповіла [PERSON] . На даний час вказаний заповіт не змінений і не відмінений. Спадщина після смерті [PERSON] складалася із земельної ділянки площею 0,33 га, в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] , переданої їй у власність для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів №58 від 10.11.1995 року. Вказана обставина підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серія ЧР №15-10-105 від 27.04.1998 року та Архівним витягом з Рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів №58 від 10.11.1995 року про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,35 га по [ADDRESS] . Крім того, спадщина після смерті [PERSON] складалася також і із житлового будинку [ADDRESS] . Після відкриття спадщини спадкоємець за заповітом, який був і єдиним спадкоємцем першої черги за законом, син спадкодавця [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв по факту, зокрема перекрив дах у вказаному будинку, побудував новий паркан та весь час користувався, як зазначеним житловим будинком з господарськими спорудами, так і вказаною земельною ділянкою, із часу відкриття спадщини. Однак, вчасно оформити належним чином вказану спадщину, отримавши в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену нерухомість, [PERSON] можливості не мав за відсутності коштів та станом свого здоров`я, а також і у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, адже він був збудований ще у 1955 році і на той час ніяких правовстановлюючих документів на нерухомість в селі не видавалось. [INFO] її батько [PERSON] помер, на час смерті був зареєстрованим та постійно проживав в с. Гродзеве, Уманського району, Черкаської області. Мати - [PERSON] , померла раніше батька - [INFO] , та на час смерті була зареєстрована та постійно проживала в с. Піківець, Уманського р-ну, Черкаської обл. Отже, вона - [PERSON] (прізвище змінене у зв`язку з реєстрацією шлюбу з [PERSON] ) є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , на якого були відсутні правовстановлюючі документи, та земельна ділянка площею 0,33 га в межах згідно з планом, що розташована на території [ADDRESS] , призначена для ведення особистого підсобного господарства, надана у власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів №58 від 10.11.1995 року. Зазначає, що вчасно звернулася до Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , однак, 29.09.2020 року отримала відмову у видачі Свідоцтва, так як на спадкове майно, а саме зазначений вище житловий будинок, були відсутні правовстановлюючі документи, тому вимушена була за захистом своїх прав звернутися до суду. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області №705/4863/20 2/705/2556/20 від 22.01.2021 року її позов - [PERSON] до Дмитрушківської ОТГ (с. Гродзево) було задоволено та визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Вказане рішення суду ніким не оскаржено та на даний час набрало законної сили. Разом з тим, оформити належним чином спадщину після смерті її батька [PERSON] у вигляді земельної ділянки площею 0,33 га, що розташована на території [ADDRESS] , на даний час Дмитрушківської, Уманського району, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, виданої його матері [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів №58 від 10.11.1995 року, на якій розташований і зазначений житловий будинок з господарськими нежитловими спорудами, вона також можливості не має, адже ще за життя спадкодавця [PERSON] , коли він фактично спадщину після смерті своєї матері [PERSON] прийняв та володів і користувався нею, тобто з 08.05.2002 року, Гродзевська сільська рада Уманського району 22.01.2010 року прийняла Рішення за №335-ІІ/V, яким передала у власність [PERSON] зазначену земельну ділянку площею 0,3518 га, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства. Вказана обставина підтверджується Державним актом на право власності на землю площею 0,3518 га, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529, виданим [PERSON] 28.12.2010 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011071940068. Тобто, на вказану земельну ділянку знаходилося на той час два Державних акта на право власності на одну і ту ж землю. Вказує, що дізналась про наявність ще одного Державного акту, виданого 28.12.2010 року її брату [PERSON] , і у зв`язку з чим вона отримати вказану спадщину можливості не має, лише в той час, коли звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Вважає, що не пропустила строк позовної давності за зверненням до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, хоч не знала і не мала можливості знати про прийняте Рішення №335-ІІ/V Гродзевської сільської ради Уманського району від 22.01.2010 року про видачу 28.12.2010 року Державного акту [PERSON] , так як таке рішення на той час її не стосувалося. Разом з тим, [INFO] [PERSON] помер. Ще за свого життя, [PERSON] , наскільки їй відомо, розпорядився своїм майном та склав заповіт, в якому все своє майно заповідав своїй дружині [PERSON] , яка спадщину прийняла та оформила її нотаріально. Просить: скасувати Рішення Гродзевської сільської ради Уманського району №335-ІІ/V від 22.01.2010 року про видачу 28.12.2010 року [PERSON] Державного акту на право власності на землю площею 0,3518 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529; визнати недійсним Державний акт на право власності на землю, кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529, виданий [PERSON] 28.12.2010 року на підставі Рішення Гродзевської сільської ради Уманського району№335-ІІ/V від 22.01.2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011071940068; визнати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 375, видане 20.06.2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востріковою Оксаною Іванівною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1855887871243, в частині отримання у спадщину земельної ділянки площею 0,3518 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,3518 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529, внесений 20.06.2019 року о 11 год. 30 хв. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Востріковою Оксаною Іванівною, номер запису про право власності: 32074827. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву, просить позов задоволити в повному обсязі та зазначила, що спірна земельна ділянка має належати їй та спадкуватись її дітьми, вона розуміє, що розміри земельної ділянки є різними, вважає це опискою, яку необхідно виправити, та не розуміє чому у Державному акті не зазначено номер будинку [ADDRESS] . Представник Дмитрушківської сільської ради в судове засідання не з?явився, попередньо сільський голова Т. Шевчук подала суду заяву в якій просить справу слухати у відсутність їхнього представника та винести рішення у відповідності до правових вимог законодавства України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Попередньо, 12.10.2021 р. [PERSON] подала на адресу суду Відзив на позовну заяву в якому зазначила, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України). За приписами частин першої-другої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до державного земельного кадастру. Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. В позові заявлено 4 самостійні позовні вимоги, з яких сплачено судовий збір, однак нормативно-правової кваліфікації обставин, з якими, з врахуванням кількості заявлених позовних вимог та їх правового регулювання, позивач визначає предмет і підстави позову, - позивач в позові не зазначає. В позовній заяві навпаки суб?єктивно інтерпритуються фактичні обставини, на користь заявлених позовних вимог, без належного нормативного та матеріально правового обгрунтування (в тому числі, що стосується фактичних обставин справи), з врахування об?єкту, підстав та порядку спадкування та спадкодавців. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Тобто, спадкодавець може залишити у спадок спадкоємцю лише ті об`єкти нерухомого майна які належали йому на момент смерті. Позивач [PERSON] в позові посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом після смерті свого батька спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . В позові позивач дослівно зазначає: « ...позивач [PERSON] позбулася спірної земельної ділянки внаслідок незаконного розпорядження нею Гродзевською сільською радою Уманського району, яка прийняла протиправне рішення №335-ІІ/V від 22.01.2010 року про надання права власності [PERSON] на вказану землю, незважаючи на те, що вказана земельна ділянка вже перебувала у власності спадкодавця, [PERSON] за виданим раніше її ж рішенням ...». Отже, в позові позивач [PERSON] посилається на порушення її прав, зокрема права власності, оскільки вона є спадкоємцем за законом після смерті її батька [PERSON] і « ... Вичерпавши самостійно всі можливі та доступні варіанти вирішення питання щодо отримання зазначеної спадщини у вигляді земельної ділянки площею 0,3518 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] , призначеної для ведення особистого підсобного господарства, кадастровий номер: 7124382000:01:000:0529, після смерті свого батька спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка [PERSON] і вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав і інтересів, оскільки і у відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів ...». Відповідач зазначає, що дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] і, після його смерті, належним чином, у встановленому законом порядку, оформила свої спадкові права на підставі заповіту, в тому числі і на об`єкт нерухомості - земельну ділянку кадастровий номер 7124382000:01:000:0529, яка належала спадкодавцю [PERSON] , що підтверджується документально. Отже, будь-яких правових та фактичних підстав скасовувати рішення Гродзевської сільської ради Уманського району Черкаської області №335-11/V від 22.01.2010 року, визнавати недійсним в судовому порядку Державний акт на право власності на землю, кадастровий номер 7124382000:01:000:0529, що був виданий при житті [PERSON] , спадкоємцем якого є вона - [PERSON] , та визнавати частково недійсним Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія та номер 375, виданого їй 20.06.2019 року, видавник: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Вострикова О.І., - на земельну ділянку кадастровий номер 7124382000:01:000:0529, як спадкоємцю за заповітом і скасовувати в судовому порядку запис про державну реєстрацію права власності за нею, [PERSON] , на земельну ділянку кадастровий номер 7124382000:01:000:0529, площа земельної ділянки - 0,3518 га, що була набута нею відповідно до вимог чинного законодавства України у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , - у позивача не має. За змістом статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із статтею 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ «Про державний земельний кадастр» (далі - Закон № 3613-VІ) державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Тобто, на момент успадкування відповідачем [PERSON] , після смерті чоловіка [PERSON] , земельної ділянки площею 0,3518 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, вона була сформована. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В позовній заяві не має будь-яких належних обгрунтувань з приводу незаконності акту індивідуальної дії - рішення Гродзевської сільської ради Уманського району Черкаської області №335-11/V від 22.01.2010 року та яким чином і які саме права в даному випадку захищає позивач, звернувшись до суду з відповідним позовом. Вважає, що в даному випадку предмет спору взагалі відсутній. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Музуренко Ю.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] посилаючись на те, що позивач не надала доказів на обгрунтування позовних вимог. З позову не можливо встановити ні предмет позову, ні підстави. Не зрозуміло про яку саме земельну ділянку йдеться в позові, оскільки розмір земельної ділянки різний. В державному акті на який посилається позивачка розмір земельної ділянки інший ніж той, що зазначено нею в позові, не вказано місце розташування (конкретну адресу) земельної ділянки. Право власності на житловий будинок по [ADDRESS] визнано за позивачем на підставі рішення суду проте, не встановлено на якій земельній ділянці розташований житловий будинок. Позивач зазначає відповідачем [PERSON] проте не зазначає, які її права порушила [PERSON] . Відповідач по справі [PERSON] належним чином оформила свої спадкові права і ніяким чином не порушує права позивача. Позивачем зазначено також відповідачем Дмитрушківську сільську раду при цьому не обґрунтовано чому саме вказана сільська рада є відповідачем, враховуючи що в позові йдеться про рішення Гродзівської сільської ради. Крім того, в результаті розгляду справи у разі задоволення позову позивач не набуває права власності на земельну ділянку, тобто обрано не вірний спосіб захисту. Позивач ставить питання про скасування рішення органу місцевого самоврядування при цьому не надає його суду та не можливо встановити чи будуть порушені права інших осіб внаслідок скасування зазначеного рішення. Третя особа приватний нотаріус Вострикова О.І. в судове засідання не з`явилася, попередньо подала на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи та правовідносини, що врегульовані нормами права, що їм відповідають. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00026464026 від 27.05.2020 в с. Гродзеве, Уманського р-ну, Черкаської обл. [INFO] народився [PERSON] , батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.38). Згідно Архівного витягу з рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів від 10.11.1995 р. № 58 Про розгляд заяв громадян села [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,35 га по [ADDRESS] , що наданий архівним відділом Уманської районної державної адміністрації Черкаської області 27.05.2020 р. за № 04-05/154 (а.с.25). В Державному акті серія ЧР 15-10-105 від 27.04.1998 р. зазначено, що [PERSON] , на підставі рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів від 10.11.1995 р. № 58 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с.26). Згідно Заповіту від 25.08.2001 р., зареєстрованого в реєстрі за № 49, [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.05.2002 р. (а.с.20). Згідно довідок Гродзівської сільської ради Уманського району Черкаської області [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала і була зареєстрована на день смерті в [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою залишився житловий будинок з надвірними спорудами. На протязі шести місяців будинком став управляти син померлої [PERSON] . Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, приватизована (а.с.23,24). [INFO] в с. Гродзево Уманського р-ну, Черкаської обл. народилася [PERSON] (після укладення шлюбу з [PERSON] прізвище змінене на [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.05.1967 р. (а.с.18). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2019 р. (а.с.27). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.08.2019 р. (а.с.28). При огляді в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 705/4863/20 2/705/2556/20, яка перебувала в провадженні судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Білик О.В. з 08.12.2020 р. по 22.12.2020 р., встановлено, що після смерті [PERSON] його дочка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Уманської районної державної нотаріальної контори Черкаської області Діброви Л.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька, однак, постановою нотаріуса від 29.09.2020 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначений житловий будинок. 08.12.2020 р. [PERSON] звернулася за захистом свого права до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовною заявою про визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок. Рішенням від 22.12.2020 р. визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS] , що залишився після смерті її батька [PERSON] . При ухваленні рішення суд зокрема в якості доказів дослідив по господарські книги на будинок, технічний паспорт, довідки Гродзівської сільської ради, документи, що встановлювали факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем. Однак, як в матеріалах цивільної справи № 705/4863/20 2/705/2556/20, так і в матеріалах наданих [PERSON] до теперішньої позовної заяви, відсутні відомості щодо земельної ділянки, а саме не надано документів про перехід права власності від першочергового власника земельної ділянки до наступних спадкоємців та належного оформлення земельної ділянки наступними власниками. Тим часом, ще за життя [PERSON] , [PERSON] (зі слів позивача це син [PERSON] та брат позивачки) видано 28.12.2010 р. Державний акт на право власності на земельну ділянку. Земельна ділянка передана у власність [PERSON] на підставі рішення Гродзівської сільської ради № 35-11/V від 22.01.2010 р. площею 0,3518 га, для ведення особистого селянського господарства, розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124382000:01:000:0529 (а.с.44,45). Тобто, виходячи із хронології подій, пояснень учасників процесу та відсутність позиції Дмитрушківської сільської ради, з наданих сторонами доказів слідує, що при передачі у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , Гродзевською сільською радою виникли розбіжності у розмірі земельної ділянки: в архівному витязі з рішення від 10.11.1995 р. № 58 [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,35 га, однак, у Державному акті серія ЧР 15-10-105 від 27.04.1998 р. зазначено, що [PERSON] , на підставі цього ж рішення виконавчого комітету Гродзевської сільської Ради народних депутатів від 10.11.1995 р. № 58 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,33 га. Тобто, починаючи з 1995 року і до моменту ухвалення Гродзевською сільською радою рішення № 35-11/V від 22.01.2010 р. про передачу спірної земельної ділянки іншому власнику [PERSON] площею уже 0,3518 га, земельна ділянка не була переоформлена спадкоємцями належним чином про що свідчить не виправлена розбіжність у площах земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2021 р. (а.с.39). Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку успадкувала його дружина [PERSON] (а.с.42,43). За змістом статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із статтею 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. З наведеного слідує, що покійний [PERSON] належним чином оформив право власності на спірну земельну ділянку та їй присвоєно кадастровий номер у Державному земельному кадастрі. Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В матеріалах позовної заяви не має будь-яких належних обгрунтувань з приводу незаконності акту індивідуальної дії - рішення Гродзевської сільської ради Уманського району Черкаської області №335-11/V від 22.01.2010 року. Позивач [PERSON] у позовній заяві посилається на ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Однак, покійний батько позивача [PERSON] не був власником спірної земельної ділянки, оскільки не оформив на неї таке право власності, а отже [PERSON] не набула прав власності на земельну ділянку як спадкоємець. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо порушення її прав, свобод чи законних інтересів відповідачами, оскільки, з досліджених судом матеріалів справи вбачається, що саме [PERSON] не набув права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , як спадкоємець після смерті [PERSON] , та сторона позивача не зверталася до відповідних організацій з метою належного упорядкування документації щодо спірної земельної ділянки, адже навіть розмір площі у рішенні сільської ради та у Державному акті є різним, що є неприпустимим. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed