Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , мати дитини [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису №417 про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , виключивши відомості про батька дитини - [PERSON] , [INFO] , зазначивши у графі батько: [PERSON] , [INFO] , громадянин України, та змінити прізвище дитини: на " [PERSON] " по батькові дитини: на " [INFO] ". Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2019 році позивач та [PERSON] познайомились, та з серпня 2021 року стали проживати однією родиною, як чоловік та дружина. Відповідач [PERSON] з 28 травня 2013 року перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 28.05.2013 року , актовий запис № 290. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідачі у 2019 році остаточно припинили сімейні відносини, однак, свій шлюб одразу не розірвали. Відповідачка переїхала проживати до помешкання позивача разом зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON] . Від цивільних відносин в позивача з відповідачкою [INFO] народилась донька [PERSON] . Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Разом з відповідачкою та двома дітьми вони проживають разом за адресою вказаною у довідці з місця проживання від 21 липня 2021 року. Відповідачка під час перебування у шлюбі з відповідачем, завагітніла та народила дитину [INFO] . Однак, для належної реєстрації народження їхньої дитини, де б був записаний батьком дитини, необхідною була присутність відповідача в органах РАЦС або нотаріальна його заява про невизнання батьківства подана до органів ДРАЦС. Однак, у зв"язку з тим, що відповідач був відсутній на території України та перебував на заробітках в Італії, відібрати таку заяву у нього не вдалося. Тож, за вказаних підстав відповідача було записано батьком дитини позивача. За рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 10 червня 2021 року по цивільній справі № 348\\2040\\20 шлюб відповідачів розірвано. Вказана цивільна справа розглядалась судами тривалий час у зв"язку з зміною підсудності суду, оскільки за час розгляду справи судом відповідачка змінила місце своєї реєстрації. Новонароджена донька, [PERSON] - є бажаною дитиною у їхній з відповідачкою родині. Позивач є біологічним батьком новонародженої дитини. Однак, батьком записано відповідача по справі [PERSON] , оскільки він був чоловіком відповідачки на момент народження дитини, хоча батьком дитини не є. Оглянувши свідоцтво про народження дитини позивач був обурений тим, що батьком дитини позивача зазначено іншу особу. Після чого, позивач звернувся до посадових осіб Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Мелітополі з проханням вказати у свідоцтві батьком саме його, вони йому пояснили, що цього зробити не можуть, так як реєстрація народження вже проведена, потрібно було раніше звертатися до відділу РАЦС з відповідними заявами і йому та відповідачам по справі, оскільки таких заяв не надійшло, то батьком дитини записано автоматично чоловіка матері дитини відповідно до закону, і що потрібно звертатися до суду за визнанням батьківства. Відповідач [PERSON] обізнаний про те, що не він не є батьком дитини і цілком погоджується на те, щоб дитина була записана на справжнього батька , однак тепер коли свідоцтво про народження дитини вже видано, урегулювати це питання у позасудовому порядку не вдається. Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач має всі підстави стверджувати, що він є батьком дитини доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому на позовних вимогах наполягають. Відповідачі у справі, [PERSON] та [PERSON] проти позову не заперечують, просять розглянути справу за їхньої відсутності. Крім того, [PERSON] у своїй заяві підтвердив той факт, що дитина народжена відповідачем [PERSON] у квітня 2021 року, не є його біологічною дитиною, оскільки він з [PERSON] з початку 2019 року не бачились та не підтримують сімейних відносин. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у 2019 році позивач та [PERSON] познайомились, та з серпня 2021 року, стали проживати однією родиною, як чоловік та дружина. Відповідач [PERSON] з 28 травня 2013 року перебувала з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про що видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 28.05.2013 року , актовий запис № 290. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідачі у 2019 році остаточно припинили сімейні відносини, однак свій шлюб одразу не розірвали. Відповідачка переїхала проживати до помешкання позивача разом зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON] . Від цивільних відносин в позивача з відповідачкою [INFO] народилась донька [PERSON] . Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Разом з відповідачкою та двома дітьми вони проживають разом за адресою вказаною у довідці з місця проживання від 21 липня 2021 року. Таким чином, відповідачка під час перебування у шлюбі з відповідачем завагітніла та народила дитину [INFO] . Однак, для належної реєстрації народження їхньої дитини, де б був записаний батьком дитини, необхідною була присутність відповідача в органах РАЦС або нотаріальна його заява про невизнання батьківства подана до органів ДРАЦС. Однак, у зв"язку з тим, що відповідач був відсутній на території України та перебував на заробітках в Італії, відібрати таку заяву у нього не вдалося. Тож, за вказаних підстав відповідача було записано батьком дитини позивача. Новонароджена донька, [PERSON] - є бажаною дитиною у їхній з відповідачкою родині. Позивач є біологічним батьком новонародженої дитини. Однак, батьком записано відповідача по справі [PERSON] , оскільки він був чоловіком відповідачки на момент народження дитини, хоча батьком дитини не є. Відповідач [PERSON] з початку 2019 року не підтримує будь-яких відносин з [PERSON] . Крім того, відповідно до рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 10 червня 2021 року по цивільній справі № 348\\2040\\20 шлюб між відповідачами розірвано. За час розгляду справи судом, відповідачка змінила місце своєї реєстрації, що підтверджується довідкою з місця проживання від 21 липня 2021 року . Відповідно до положень ст.ст.124,125,126 СК України, у свідоцтві про народження дитини батьком дитини зазначено іншу особу, тобто , відповідача [PERSON] . Після чого, позивач звернувся до посадових осіб Відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Мелітополі з проханням вказати у свідоцтві батьком саме його, вони йому пояснили, що цього зробити не можуть, так як реєстрація народження вже проведена, потрібно було раніше звертатися до відділу РАЦС з відповідними заявами і йому та відповідачам по справі, оскільки таких заяв не надійшло, то батьком дитини записано автоматично чоловіка матері дитини відповідно до закону, і що потрібно звертатися до суду за визнанням батьківства. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У відповідності до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно до ч.1 ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Відповідно до ч.1 ст.138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved