Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

16 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому вказувала, що 15 липня 2007 року вона уклала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі цього в сім`ї постійно відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сім`ю немає, подружні відносини припинилися з лютого 2011 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, направленого за адресою зареєстрованого місця його проживання, відповідач ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позову та доданими до неї документами не отримав, однак відповідно до положень частини 8 статті 128 ЦПК України ці документи вважаються йому врученими, відзив до суду не подавався. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Із матеріалів справи вбачається, що з 15 липня 2007 року [PERSON] , 1977 року народження, та [PERSON] , 1982 року народження, перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 300 (а.с. 2). Від подружнього життя сторони по справі мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Судом встановлено, що позивач зареєстрована в [ADDRESS] (а.с. 8). Місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Відповідно до частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань (стаття 51 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що мають істотне значення. За встановлених обставин щодо відсутності між сторонами взаєморозуміння, поваги, спільного вирішення сімейних проблем, а також того, що сторони протягом тривалого часу спільно не проживають та спільне господарство не ведуть, відмовляються від поновлення та продовження подальших, у розумінні статті 3, частин 5, 6 статті 7, статті 51 СК України шлюбних відносин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що в силу частини 2 статті 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя. Тому позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved