Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

1.Описова частина До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що виконавчим написом № 147157 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 11.06.2021 року стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 1 598 095,60 гривень за кредитним договором № 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року, який укладений із первісним кредитором ТОВ «Український промисловий банк» право вимоги за яким відступлене до нового кредитора ПАТ «Дельта банк», правонаступник якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору № 2258/К про відступлення право вимоги від 15.06.2020 та підписаного Додатку № 1 до Договору 2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року та стягнення 50,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусу. Тоді як заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року у справі № 521/18112/14-ц, позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 586 602,57 гривень. Тобто, сума визначена в виконавчому написі нотаріуса не є безспірною. Також, позивач зазначає, що відповідно до п. 1 Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затв.\~Постановою КМУ\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року для одержання нотаріально посвідченого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), однак договір № 120-0131007/ФКВ-08 було укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 21.09.2021 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 22.09.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 24.09.2021 року позов було залишено без руху. 07.10.2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою (вх. № 47580) про усунення недоліків. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2021 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 року підготовче провадження по цивільній справі було\~закрито та признаено справу до\~судового розгляду по суті. Представник позивач надав до суду клопотання, згідно якого проси справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причина неявки суду не відома, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином,\~причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. перебуває виконавчий напис нотаріуса № 147157 виданий 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 1 598 095,60 гривень за кредитним договором № 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року, який укладений із первісним кредитором ТОВ «Український промисловий банк» право вимоги за яким відступлене до повного кредитора ПАТ «Дельта банк», правонаступник якого ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на підставі договору № 2258/К про відступлення право вимоги від 15.06.2020 та підписаного Додатку № 1 до Договору 2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року та стягнення 50,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусу. 07.10.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір №120-0131007/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30055,04 доларів США з розрахунку 12,10% річних на строк з 07 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2015 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а останній в свою чергу - зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Виконання основного зобов`язання було забезпечене порукою. В подальшому ТОВ «Український промисловий банк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за низкою кредитних договорів та договорів забезпечення. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року у справі № 521/18112/14-ц, позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 586 602,57 гривень. Тобто, спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року вже було вирішено в судовому порядку. 05 жовтня 2020 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» із заявою, в якій, зокрема, посилався на ті обставини, що 15 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» був укладений Договір №2258/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, зокрема, відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №120-0131007/ФКВ-08 від 07 жовтня 2008 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року у справі № 521/18112/14-ц було замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчих листів у цивільній за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В свою чергу\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII\~(надалі за текстом - Закон) передбачає, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону (в редакції чинній на час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі за текстом - Порядок). Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно підпунктів 3.2. і 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до підпункту 5.1. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. При цьому, згідно підпунктів 6.1. і 6.2. пункту 6 глави 16 розділу ІІ Порядку, за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Відповідно до підпунктів 7.1. і 7.3. пункту 7 глави 16 розділу ІІ Порядку, у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172,\~для\~одержання\~виконавчого напису\~подаються:\~оригінал\~нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання Як зазначив\~Верховний Суд\~України в\~своїй постанові\~від 05\~липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 і від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц з подібних правовідносин. Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти стягненню на кошти боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19) та застосований Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 202/2506/17-ц (провадження № 61-35277св18). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап\~\~\~\~- учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша\~статті 89 ЦПК України). Положеннями частин 1-3\~статті 13 ЦПК України\~також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням ч.2 і 3\~ст. 83 ЦПК України\~встановлено процесуальні обов`язки позивача подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Крім того, пункт 4 ч.2\~ст. 43 ЦПК України\~передбачає обов`язок учасників справи подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу відповідач не надав до суду ні відзиву на позовну заяву, ні жодних доказів щодо виконання ним обов`язку про повідомлення боржника стосовно порушення кредитного зобов`язання. В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження отримання позивачем вимоги від відповідача, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити вимогу або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Згідно змісту виконавчого напису він вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Установлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 19.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Відповідачем ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та третьою особою - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. суду не було надано доказів того, що кредитний договір № 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року, укладеним із ТОВ «Український промисловий банк», був посвідчений нотаріально. При цьому, сам зміст копії даного кредитного договору не підтверджує його нотаріальне посвідчення, оскільки останній не містить відповідного посвідчувального напису нотаріуса, та не виконаний на спеціальному бланку. В подальшому ТОВ «Український промисловий банк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за низкою кредитних договорів та договорів забезпечення. Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2014 року у справі № 521/18112/14-ц, позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] і [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 586 602,57 гривень. Тобто, спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року вже було вирішено в судовому порядку. 05 жовтня 2020 року до суду звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» із заявою, в якій, зокрема, посилався на ті обставини, що 15 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» був укладений Договір №2258/К про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, зокрема, відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №120-0131007/ФКВ-08 від 07 жовтня 2008 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2020 року у справі № 521/18112/14-ц було замінено стягувача у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчих листів у цивільній за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір№ 120-0131007/ФКВ-08 від 07.10.2008 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки застосовані Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в своїх постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) і від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Відповідно до Постанови ВП ВС від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічна позиція закріплена в Постанові ВС від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, відтак позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 \~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved