Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

31.01.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2022 року і до повноліття дітей. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 22.02.2008 року [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, від якого мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися з травня 2015 року. Відповідач не приймає жодної участі в утриманні та вихованні дітей, зв`язок не підтримує. Між ними не досягнуто угоди про утримання дітей, у зв`язку з чим просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2022 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с.17-18). Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 22.02.2008 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 189 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , у сторін народились [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що шлюбні відносини фактично припинилися з травня 2015 року. Відповідач жодної участі в утриманні дітей та їх вихованні не приймає. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням потреб дітей та матеріального становища позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп. за винесення рішення про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved