Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на сина [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 2 350 грн. та на сина [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 2 225 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 26 жовтня 2021 року вказане рішення набрало законної сили. Від шлюбу у сторін народилося двоє спільних дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Також, рішенням Рівненського міського суду від 21 вересня 2021 року місцем проживання обох синів визначено з матір`ю. 24 січня 2022 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області було стягнено аліменти на утримання дітей. Згідно з медичним висновком №318 від 02 липня 2020 року одному з синів - [PERSON] встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10. У зв`язку з чим йому потрібний пильний догляд, дотримання дієти, постійний контроль рівня глюкози в крові, сечі та введення інсуліну на кожен прийом їжі, спеціальний раціон харчування, який є дуже дороговартісним. Позивачка вимушена купувати дитині спеціальні сенсори для вимірування рівня цукру в крові, що являється додатковими витратами на утримання дитини. Також, нещодавно для старшого сина Нестора у стоматолога провели лікування карієсу та пульпітів зубів, на що були понесені додаткові витрати, відшкодування половини вартості яких повинен понести відповідач. У зв`язку з наявними хворобами дітей та особливістю їх розвитку, вони потребують додаткових витрат на лікування, та забезпечення щоденних потреб. Понесені позивачкою додаткові витрати складають: 21 квітня 2021 року - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 20 грудня 2021 року - 1 450 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); 25 січня 2022 року - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); 09 лютого 2022 року - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ). Загальна сума додаткових витрат за період з квітня 2021 року по лютий 2022 року становить 9 150 грн., що підтверджується копіями товарних чеків, квитанцій. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати на користь позивачки половину вартості понесених додаткових витрат на лікування дітей, що в загальній сумі становить - 4 575 грн. Ухвалою суду від 05.04.2022 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. 22 квітня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позивачка зловживає своїми правами, оскільки рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2022 року у справі №569/22960/21 з нього вже було стягнено аліменти та додаткові витрати на утримання дітей, які позивачка повторно вказала у своєму позові. При цьому зазначає, що він доглядає за своїм рідним дядьком, який є інвалідом І групи. Окрім соціальної допомоги по догляду, інших доходів немає. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 26 квітня 2022 року від представниці позивачки - адвокат Штогрін В.С. надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала, що потреба в придбанні сенсора для визначення вмісту цукру в крові сина виникає щомісяця те саме стосується і лікування зубів старшого сина, а тому, з боку позивачки жодним чином не було допущено зловживання правами. Стверджує, що питання щодо стягнення додаткових витрат, які заявлені у цьому позові, не вирішувалися судом під час розгляду справи №569/22960/21. Просить суд врахувати дану відповідь на відзив при винесенні рішення у справі. Представниця позивачки - адвокат Штогрін В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити. Відповідач та його представниця - адвокат Коробова Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, судом встановлено таке. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2022 року у справі №569/22960/21 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти та додаткові витрати на утримання дітей. Вказаним рішенням встановлено, що "у зв`язку з наявними хворобами дітей та особливістю їх розвитку, вони потребують додаткових витрат на лікування, та забезпечення щоденних потреб. Понесені нею додаткові витрати складають: 21 квітня 2021 р. - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 21 червня 2021 р. - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1 850 грн. (придбання сенсору [PERSON] , голки [PERSON] ); [INFO] - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); [INFO] - 1500 грн. (придбання сенсору [PERSON] " Крім того у рішенні вказано, що "кошти у розмірі 4700,00 грн. були витрачені позивачкою на лікування (стоматологічні послуги) сина Нестора, проте позовна заява не містить вимоги щодо відшкодування понесених витрат на лікування сина [PERSON] . Відтак, виходячи з принципу диспозитивності, суд вважає, що зазначені кошти не можуть бути враховані як понесені додаткові витрати на лікування у даній справі." Таким чином, судом у справі №569/22960/21 вирішувалося питання щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , у зв`язку з придбанням сенсору [PERSON] за період з червня 2021 року по жовтень 2021 року. При цьому, питання щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у зв`язку з лікуванням зубів (стоматологічні послуги) сину [PERSON] судом не вирішувалося. Згідно з медичним висновком № 318 від 02 липня 2020 року, сину [PERSON] встановлена підгрупа «А» як інваліду з дитинства віком до 18 років внаслідок цукрового діабету І типу форми Е10. Відповідно до копій квитанцій та товарних чеків, що долучені до матеріалів справи, понесені позивачкою додаткові витрати складають: 21 квітня 2021 року - 4 700 грн. (стоматологічні послуги); 20 грудня 2021 року - 1 450 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); 25 січня 2022 року - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ); 09 лютого 2022 року - 1 500 грн. (придбання сенсору [PERSON] ). Отже, позивачкою були понесені додаткові витрати за стоматологічні послуги в сумі 4 700 грн. та за придбання сенсору [PERSON] за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року в сумі 4 450 грн. Загальна сума додаткових витрат становить 9 150 грн. Суд зазначає, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (частина перша\~статті 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що\~СК України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується\~стаття 185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами. Виходячи із аналізу\~статті 185 СК України\~та встановлених обставин справи, суд вважає, що позивачкою додаткових витрат на дітей, а саме: придбання сенсору [PERSON] для вимірування рівня цукру в крові та стоматологічні послуги є тими особливими обставинами, щодо яких передбачено стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відповідно до положень\~статті 185 СК України. За частиною другою\~статті 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Суд враховує, що відповідач є працездатним, має задовільний стан здоров`я, інших дітей не має, аліменти не сплачує нікому, тільки на користь спільних з позивачкою дітей, отже, відповідач має можливість оплатити половину додаткових витрат на дітей. Окрім того, виходячи із вимог закону, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Таким чином, встановивши наявність у позивачки, з якою проживають малолітні діти, особливих обставин у додаткових витратах, суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення (розвиток здібностей дітей, стан здоров`я; матеріального стану позивача та відповідача (який є працездатним, має задовільний стан здоров`я) дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених позивачкою додаткових витрат в загальному розмірі 4 575, 00 грн. При цьому суд звертає увагу, що відсутність офіційного працевлаштування не звільняє відповідача від батьківського обов`язку щодо участі у додаткових витратах на дитину. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову. При вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про оплату додаткових витрат на дитину, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992,\~40\~грнпідлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved