Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є власником вищевказаної квартири та у такій, окрім неї, зареєстрована відповідач [PERSON] . Проте, незважаючи на реєстрацію відповідача за вказаною адресою, остання у такій квартирі не проживає протягом тривалого часу, не вносить плату за комунальні послуги, не отримує кореспонденцію, її особистих речей у квартирі немає, при цьому жодних перешкод у користуванні квартирою останній не чинилось. Домовленостей щодо збереження за відповідачем житлової площі немає. Зі слів попередніх власників квартири [PERSON] протягом двадцяти років проживає за кордоном. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, позбавляє права встановити субсидію. Факт непроживання відповідача за адресою місця реєстрації підтверджується актами ТзОВ «Сихів-Стимул». У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрована в квартирі, але в такій не проживає понад встановлений законом строк, існують підстави для визнати останньої такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позов підтримав з підстав, що у такому викладені. В судове засідання від 03.06.2022 не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд за його відсутності та не заперечив щодо заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання , причин неявки не повідомила та не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України судом здійснено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування квартири, укладеним 18.06.2019 з [PERSON] , та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170733728 від 18.06.2019. Вищевказане нерухоме майно [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] , від імені яких та на підставі довіреностей діяла [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2019, посвідченим нотаріально та зареєстрованим за №432. Відповідно до статей 317 , 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Згідно з довідкою з місця проживання №679 від 02.12.2021, виданою ТОВ «Сихів-Стимул», відомостями з будинкової книги, у квартирі [ADDRESS] , з 07.03.1991, окрім позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстрована відповідач [PERSON] , [INFO] . Як видно з актів ТОВ «Сихів-Стимул» від 10.08.2021, 27.09.2021, 19.11.2021, складених за участі сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , 1972 р.н., зареєстрована, однак не проживає у квартирі [ADDRESS] протягом двадцяти років. Крім цього, відповідно до письмових пояснень [PERSON] , який є братом колишнього чоловіка [PERSON] , з приводу отримання ним за своїм місцем проживання судової повістки на ім`я відповідача, остання понад двадцять років з сім`єю на території України не проживає. Вищевказане відповідає інформації, отриманій позивачем від попередніх власників квартири. Факт непроживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] протягом тривалого часу також встановлено постановою Львівського апеляційного суду від 22.05.2018 у справі №464/2575/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про припинення права на частку у спільному майні, якою вказаний позов задоволено. Таким чином, відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, наявності поважних причин непроживання чи перешкод вказаній особі у користуванні, а також існування будь-яких домовленостей з приводу користування не встановлено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. Окрім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 грн.

Outcome: approved