Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачка в особі свого представника звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі - продажу будинку від 17.09.1999 року вона є власником 11/18 частин будинку та відповідної частини надвірних споруд, що знаходяться в [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.01.1979 року 7/18 частин зазначеного домогосподарства належать на праві власності відповідачам. Будинком та надвірними будівлями позивачка користується в повній мірі. Підтримує їх по мірі своїх сил і ніхто до неї жодних претензій з приводу володіння даною часткою домоволодіння не висував. Протягом більш ніж десяти років ні [PERSON] , ні [PERSON] в даному помешканні не з`являються, ніяким чином (ні особисто, ні через посередників) для підтримки належного стану домогосподарства коштів не надають. Претензій щодо припинення володіння вказаною частиною домогосподарства їй не заявляють. Дане домогосподарство перебуває у занедбаному стані, позивачка своїми силами та коштами намагається його утримувати, однак володіння лише частиною домогосподарства не дає їй можливості провести капітальний ремонт як житлового будинку, так і надвірних споруд. Оскільки [PERSON] добросовісно заволоділа і продовжує відкрито, безперервно володіти домогосподарством на протязі більш ніж десяти років, то вона вважає, що за нею може бути визнано право власності на 7/18 частин зазначеного нерухомого майна за набувальною давністю. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представниця позивачка в наданій заяві просила справу розглянути без її участі. Вимоги [PERSON] підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Лебединського районного суду Сумської області), але в судове засідання не з`явилися з невідомих причин і не подали відзив. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу будинку від 17.09.1999 року (а.с. 6) позивачка є власником 11/18 частини будинку дерев`яного, під літ. «А» жилою площею 55,6 кв.м., та відповідної частини надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці мірою 910 кв.м., на якій розташовані надвірні споруди: сарай дощатий під літ. «Б», льох цегляний під літ. «п/г», літня кухня шлакоблочна під літ. «В», сіни дощаті під літ. «в», колодязь металеві труби під лі г. «К», паркан дощатий під цифрами 1-2. Власниками 7/18 частин зазначеного домогосподарства є [PERSON] та [PERSON] . З часу набуття частки зазначеного нерухомого майна [PERSON] відкрито та безперервно користується всим домогосподарством як його власниця і ніхто не має до неї жодних претензій з приводу такого володіння. Оскільки [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більш ніж десяти років, то вона вважає, що за нею може бути визнано право власності за набувальною давністю на 7/18 частин вказаного домогосподарства, що належать [PERSON] та [PERSON] У відповідності зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ухвалюючи рішення, суд враховує й те, що згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З огляду на викладене, приймаючи до уваги той факт, що позивачка добросовісно заволоділа спірною часткою домогосподарства і відкрито та безперервно володіє нею більш ніж десять років, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для застосування положень ст. 344 ЦК України та визнання за [PERSON] права власності на 7/18 частин домогосподарства, розташованого по [ADDRESS] .

Outcome: approved