Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач в січні 2022 року звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що з відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, стало відомо, що 25.08.2016 Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві на підставі ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт всього майна в результаті примусового виконання виконавчого листа №756/18288/14-ц від 23.06.2021, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 26041 грн. 52 коп. Листом від 05.11.2020 Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на адвокатський запит повідомив, що 03.10.2016 державним виконавцем Гусєвою А.Я. на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ разом з пакетом документів направлений для подальшого виконання до Дніпровського районного ВДВС ГТУЮ у м.Києві. На адвокатський запит, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив, що згідно АСВП виконавче провадження № 5297637 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756150015 від 23.06.2016 у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві під час реєстрації виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, документознавцем, вказаного відділу допущено описку під час зазначення номера виконавчого листа - даний висновок викладений у листі Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві № 29984/2-21 від 20.07.2021, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 26041,52 грн. 20.06.2017 завершено згідно п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». 15.05.2017 року ухвалою Оболонського районного суду м.Києва заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 22.05.2015 року у справі №756/18288/14-ц за позовом ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 26041 грн.52 коп. скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку у відкритому судовому засіданні. 12.02.2018 року ухвалою Оболонського районного суду м.Києва позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] залишено без розгляду. На адресу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 12.03.2021 року адвокатом в інтересах [PERSON] , подано заяву про зняття арешту з усього майна за виконавчим провадженням № 51301091. 04.06.2021 листом б.н. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив, що у відділі відсутні матеріали виконавчого провадження на підставі якого винесено постанову про арешт від 25.08.2016 року. У зв`язку з цим, рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту. У зв`язку з відсутністю будь-яких виконавчих проваджень відкритих відносно позивача, що підтверджується скріншотом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а також, що арешт усього майна позивача був заходом виконання рішення суду, яке ухвалою Оболонського районного суду м.Києва скасоване, вважає, що обтяження всього майна позивача обмежує його права як власника даного майна на володіння, користування та розпорядження ним. Просить суд зняти арешт з усього майна [PERSON] , накладений Оболонським районним відділом державної виконавчої служби у м.Києві Головного територіального управління юстиції у м.Києві, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25.08.2016 в рамках виконавчого провадження № 51301091. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 31.01.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Відповідач направив суду відзив на позов в якому зазначав, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, а тому він не може пред`явити позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом УІІ ЦПК України. Вказана правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження 61-4726сво19). Посилаючись на п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України просили суд закрити провадження по справі. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи 18.02.2008 року між [PERSON] та Банком було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання Анкети-Заяви № б/н, згідно якої [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 1,65 % на місяць. Через невиконання договірних зобов`язань [PERSON] банк звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом про стягнення заборгованості. Під час розгляду справи було встановлено, що боржник [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку з чим судом в якості правонаступника залучено його спадкоємця - [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 22.12.2015 року стягнуто з [PERSON] 1660,71 доларів США боргу, що еквівалентно 25783,69 грн. та 257,83 грн. судових витрат. 25.03.2016 року на підставі вказаного судового рішення Банком було отримано виконавчий лист про стягнення загальної суми боргу 26041,52 грн. 02.06.2016 року державним виконавцем Оболонського районного ВДВС у м.Києві за заявою банку було відкрито виконавче провадження № 51301091 на підставі виконавчого листа №756/18288/14-ц зі стягнення з [PERSON] боргу у сумі 26041 грн. 52 коп. 25.08.2016 у зв`язку з несплатою боржником [PERSON] боргу у встановлений державним виконавцем строк для самостійного виконання рішення суду, державним виконавцем Оболонського районного ВДВС у м.Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 03.10.2016 року ВП № 51301091 було закінчено у відповідності до п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» - направлено за належністю до іншого відділу ДВС за місцем отримання пенсії. На адвокатський запит, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив, що згідно АСВП виконавче провадження № 5297637 з примусового виконання виконавчого листа №2/756150015 від 23.06.2016 (у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві під час реєстрації виконавчого провадження в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, документознавцем, вказаного відділу допущено описку під час зазначення номера виконавчого листа - даний висновок викладений у листі Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві № 29984/2-21 від 20.07.2021, виданого Оболонським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми боргу в розмірі 26041,52 грн. 20.06.2017 завершено виконавче провадження згідно п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. 15.05.2017 року ухвалою Оболонського районного суду м.Києва заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 22.05.2015 року у справі № 756/18288/14-ц за позовом ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 26041 грн.52 коп. скасовано, призначено справу до розгляду в загальному порядку у відкритому судовому засіданні. 12.02.2018 року ухвалою Оболонського районного суду м.Києва позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] залишено без розгляду. На адресу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), 12.03.2021 року адвокатом в інтересах [PERSON] , подано заяву про зняття арешту з усього майна за виконавчим провадженням № 51301091. 04.06.2021 листом б.н. Оболонський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив, що у відділі відсутні матеріали виконавчого провадження на підставі якого винесено постанову про арешт від 25.08.2016 року. У зв`язку з цим, рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту. Про відсутність виконавчого провадження повідомив і Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження". В своєму клопотанні відповідач просить суд закрити провадження по справі з посиланням на позицію викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі 712/12136/18 , разом з тим вказана постанова стосується саме боржника у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення. В своїй постанові Верховний суд зазначив, що установивши, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Однак суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження по справі, оскільки судове рішення від 22.12.2015 року на виконання якого накладено арешт постановою від 25.08.2016 року скасовано ухвалою від 15.05.2017 року, а виконавче провадження завершено 20.06.2017 року відповідно до п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» до скасування судового рішення. Виконавчою службою надано роз`яснення позивачу щодо питання зняття арешту з майна в якому відділом повідомлено, що статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав щодо відновлення виконавчого провадження, однак ухвала про скасування заочного рішення до цього переліку не входить. У зв`язку з чим відмовлено у відновленні виконавчого провадження та скасування арешту майна. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим, зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч.1 ст.321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Враховуючи те, що на даний час у виконавчій службі не перебуває виконавче провадження в межах якого було накладено арешт на майно позивача, у державного виконавця відсутні повноваження за межами будь-якого виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії і у [PERSON] втрачено статус боржника у зв`язку зі скасування судового рішення та подальшим залишенням позову без розгляду, вказаний арешт позбавляє позивача розпоряджатися власністю у зв`язку з цим, суд доходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved