Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

12.01.2022\~ з\~ Шевченківського районного суду міста Києва до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки стягувачем не було надіслано на адресу боржника вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначенням суми погашення. Вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав документів, передбачених Переліком документів, на підставі яких стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.\~ Крім того вказує, що сума витрат на проведення виконавчих дій, що зазначена у постанові від 15.09.2021 не відповідає сумі, яка зазначена у постанові про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.08.2021, де зазначена сума витрат виконавчого провадження в розмірі 300 грн., а не 2500 грн., тобто сума витрат на виконавче провадження збільшена приватним виконавцем безпідставно та немотивовано. Крім того, наказом Міністерства юстиції № 321/5 від 29.01.2020 приватному нотаріусу Бригіді В.О. було анульовано доступ до державних реєстрів. Тим самим він був позбавлений можливості реєструвати будь-які нотаріальні дії, що ним вчинялися, в державному реєстрі нотаріальних дій, в зв`язку з чим не мав повноважень вчинювати нотаріальний напис № 19582 від 28.07.2021. До того ж неотримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та вчиненням виконавчого напису позбавило можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.\~ У матеріалах виконавчого провадження відсутній оспорюваний виконавчий напис, в зв`язку з чим позивач не може перевірити і строки давності щодо права вимоги до неї про стягнення заборгованості. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Прохає суд визнати виконавчий напис № 19582 від 28.07.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» заборгованості в розмірі 31278 грн, який перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, таким, що не підлягає виконанню та стягнути на її користь сплачений нею судовий збір. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14.01.2022 провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Прохур Н.І. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала та прохала задовольнити. Відповідач, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «СМАРТФІНАНС», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач,\~ приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. до суду не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Згідно інформаційної довідки, діяльність приватного нотаріуса Павелків Т.Л. зупинена. Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що по справі можливо прийняти рішення на підставі наданих суду доказів. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимром Олександровичем на підставі статей 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 19582 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТФІНАНС» заборгованості за Кредитним договором № 102510525 від 15.12.2012 року, укладеним між нею та ПАТ «Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги боргового зобов`язання ТОВ «СМАРТФІНАНС» згідно із\~ Договором відступлення прав вимоги\~ боргових зобов`язань № 25/02/20 від 25.02.2020. Заборгованість за період з 18.08.2018 року по 01.06.2021 2021 року, в розмірі: 20823,30 грн - заборгованість за сумою кредиту; 8905,40 грн - заборгованість за процентами; 450 грн.- плата за пропуск мінімальних платежів; 1100,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, а всього в сумі 31278,70 грн (а.с. 88). 27.08. 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною на підставі заяви про примусове виконання від 28.07.2021 року, відкрито виконавче провадження ВП № 66631001, про що винесено постанову про стягнення з боржника: заборгованість в сумі 31278,70 грн , основної винагороди в сумі 3127,87 грн, загальної суми мінімальних втрат в сумі 300 грн. У межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. 27.08.2021 року була винесена постанова про арешт коштів боржника та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 20-29, 91). Судом також встановлено, що 15.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Русский стандарт» укладено Договір про надання та використання платіжної картки № 102510525. Зазначений договір нотаріально не посвідчений (а.с.89-90). Доказів терміну дії договору, отримання позивачем грошових коштів, доказів суми заборгованості матеріали, на підставі яких було вчинено виконавчий напис та надані приватним нотаріусом на запит суду, не мають. Також відсутні докази щодо отримання позивачем\~ вимоги ТОВ «СМАРТФІНАНС» щодо погашення заборгованості. Суд, дослідивши\~ вищевказані докази, зазначає, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім цього, дані документи свідчать про недбалість нотаріуса при перевірці поданих документів відповідачем. Суд не погоджується з твердження представника позивача про те, що приватний нотаріус Бригіда В.О. не мав повноважень на\~ вчинення нотаріального напису № 19582 в зв`язку з анулюванням йому доступу до державних реєстрів, оскільки, як вбачається з постанови шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 приватному нотаріусу Бригіді В.О. було анульовано доступ лише до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.33-43) За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-ХІІ виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі й унаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону «Про нотаріат»). Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить й Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. При цьому, ст. 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2020 року у справі № 674/918/17). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 19582, вчиненого 28.07.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем. Разом з тим, відповідно до чч.1, 3 ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст.48 ЦПК визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). У постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц викладено висновок ВП ВС про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Позивачем позов пред`явлено, в тім числі до\~ приватного нотаріуса та приватного виконавця Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Дане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 14.08.2019 в справі № 519/77/18. Також суд вважає, що приватний виконавець також є неналежним відповідачем у цій справі. Будь-які дії чи бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні №66631001 позивачем не оскаржувались, постанови, зокрема, про відкриття виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; про стягнення з боржника основної винагороди; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - незаконними не визнавались. У приватного виконаця немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса чи виконавця, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус чи виконавець може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Враховуючи вищевикладене суд доходить до висновку про часткове задоволення позову : в частині вимог до ТОВ «СМАРТФІНАНС». А в частині задоволення позовних вимог до приватного нотаріуса та приватного виконавця необхідно відмовити в зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial