Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання для дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування якого покликається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.02.2021 року. Від шлюбу мають дітей неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Жодного матеріального утримання для дитини відповідач не надає, відповідач офіційно не працевлаштований, однак отримує дохід від тимчасових заробітків, є працездатним, інших утриманців не має. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трьох річного віку, тому ніде не працює, доходів немає. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , у розмірі 2500 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.04.2022 року і до досягнення дитиною повноліття; а також утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO] , починаючи з 05.04.2022 року. Клопотання, процесуальні дії у справі. 07.04.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що відповідач фізично здоровий, працездатний, працює не офіційно. Вона отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн., однак цих коштів не вистачає, так як дитина знаходиться на штучному годуванні. [PERSON] вказала, що з відповідачем не проживають спільно близько чотирьох місяців, чоловік лише періодично надає незначну допомогу купує суміші для годування, однак грошові кошти не надає. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву вимоги [PERSON] визнав частково вказавши, що брати участь у вихованні не відмовляється, купує дитячі речі та продукти, тому погоджується сплачувати 1050 грн. щомісячно, оскільки ніде не працевлаштований, доходів інших не має. [PERSON] вказує, що сума утримання дружини значно завищена, не заперечує сплачувати 500 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, наголосив на тому, що не відмовляється від утримання неповнолітньої дитини, допомагає і надає кошти. Позов просить задовольнити частково. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Із свідоцтва про одруження встановлено, що [PERSON] та [PERSON] одружились 02.02.2021 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 22.09.2021 року, [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Соснівської селищної ради Рівненського району Рівненської області від 24.05.2022 року за №223, [PERSON] , 1994 року народження, дійсно ніде не працює, трудової книжки зі слів не має. Відповідно до довідки Березнівської філії РОЦЗ за №197 від 24.05.2022 року, [PERSON] , [INFO] станом на 24.05.2022 року на обліку в Березнівській РФ Рівненського ОЦЗ та інших центрах зайнятості України не перебуває. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію\~ратифіковано Законом\~№475/97-ВР\~від 17.07.1997\~року) передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину, а тому з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка має право на утримання від своїх батьків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України). Визначаючи розмір аліментів, суд приймає до уваги наступні обставини. Відповідно до положень ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню дитини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення 3 років. Враховуючи вищевикладені обставини, вік дитини та її потреби, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, суд вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача утримання для дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн., щомісячно до досягнення дитиною [PERSON] трьохрічного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у справі зі сплати судового збору, відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial