Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

02 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айконс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, де просила визнати виконавчий напис №1309 вчинений 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що 23.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис № 1309 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №3405714308/556976 від 16.09.2020 укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Європейська кредитна група», правонаступником прав та обов`язків якого на підставі Договору Факторингу №1-20/08/21 від 20.08.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті Фінанс», правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1-25/08/2021 від 25.08.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Айконс», за період з 16.09.2020 по 30.08.2021 в сумі 18 140 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12 940 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису. Вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з підстав незаконності вчинення його приватним нотаріусом та з підстав неправомірності вимог стягувача. Так, приватним нотаріусом не були враховані вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат» в частині необхідності документального підтвердження безспірності заборгованості, яка на момент його вчинення була спірною, нотаріус вчинив виконавчий напис по кредитному договору, який не був нотаріально посвідчений, вона не отримувала письмової вимоги від банку про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором та повідомлення про зміну кредитора у зобов`язанні. Ухвалою судді від 21 грудня 2021 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Айконс» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причин неявки не повідомив. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., приватний виконавець міста Києва Журид С.М. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, причин неявки не повідомили. Суд, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин. Установлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. 23 вересня 2021 року вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1309 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айконс» заборгованості за кредитним договором № 3405714308/556976 від 16.09.2020 за період з 16.09.2020 по 30.08.2021 в сумі 18 140 грн., в т.ч.: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4 000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 12 940 грн. та 1 200 грн. за вчинення виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид С.М. відкрито виконавче провадження № 67253689 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Айконс» заборгованості в розмірі 18 140 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику та ст. 27 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" шляхом надіслання перед початком процедури звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду виловленою в постанові від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однак відповідач та приватний нотаріус не надали суду жодних доказів безспірності заборгованості. Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису розрахунок заборгованості вчинено в період з 16.09.2020 по 30.08.2021 включно. Підстави нарахування заборгованості саме в зазначений період не вказано. Вказаний період є необґрунтованим. За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. Крім того, нотаріус вчинив виконавчий напис по кредитному договору, який не був нотаріально посвідчений, що не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позов задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 362 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved