Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті батька [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,98 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 795915, виданого 26 січня 2009 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 23 травня 2007 року за № 217, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0109834100026, кадастровий номер 7421780400:04:000:0635. Як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом він своєчасно прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , але не може її належним чином оформити, оскільки втрачені правовстановлюючі документи на земельну ділянку, які б підтверджували право власності померлого на дане спадкове майно. Крім того, він не може належним чином юридично оформити свої спадкові права, оскільки у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку помилково вказано по батькові померлого батька « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », як зазначено у свідоцтві про смерть та свідоцтві про шлюб померлого, свідоцтві про народження позивача, в довідках та інших правовстановлюючих документах. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить встановити факт належності [PERSON] вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 795915 та визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] , право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В підготовче судове засідання [PERSON] не з`явився, в позові просив суд розглядати справу без його участі. Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи документами. Проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6) та копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,98 га, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 795915, виданого 26 січня 2009 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 23 травня 2007 року за № 217, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0109834100026, кадастровий номер 7421780400:04:000:0635 (а.с.7-8), виданого на ім`я « [PERSON] ». За життя 14 лютого 2020 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений в.о. старости Андріївського старостинського округу Ічнянського району Чернігівської області, реєстр № 16, яким все своє майно заповів позивачу [PERSON] (а.с.9). Відповідно до копії довідки, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 31 січня 2022 року № 33/07-1-15 (а.с. 10), [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] разом з дружиною (матір`ю позивача) [PERSON] , яка згідно ст. 1261 ЦК є спадкоємицею першої черги за законом після померлого чоловіка та згідно ст. 1241 ЦК України, як непрацездатна пенсіонерка за віком, має право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом. Як вбачається з копії спадкової справи № 116/2021, заведеної приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер С.В. до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.24-28), дружина померлого [PERSON] відмовилася від належної їй обов`язкової частки у спадщині, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 24). У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Згідно ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. П. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагер С.В. від 19.01.2022 року № 7/01-16 [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , так як ним не подано правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій (а.с.14). Як видно з матералів справи, правовстановлюючі документи на земельну ділянку були втрачені, в зв`язку з чим [PERSON] не міг надати їх до нотаріальної контори (ас.15). Положення ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, своєчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Ічнянської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 116/2021 (а.с.24-28), користується та розпоряджається спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки втрачений оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а тому суд вважає, що позивач правомірно набув право власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим за ним слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування. Що стосується позовних вимог встановлення факту належності правовстановлюючого документу, з яким звернувся позивач до суду, у відповідності до положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази в сукупності, в судовому засіданні з достовірністю, на підставі підтверджуючих документів, встановлено факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в с. Андріївка Прилуцького (колишнього Ічнянського) району Чернігівської області, Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 795915, виданого 26 січня 2009 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 23 травня 2007 року за № 217, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 0109834100026 кадастровий номер 7421780400:04:000:0635 на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (колишньої Андріївської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області), надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,98 га, виданого на ім`я « [PERSON] », оскільки у вищевказаному Державному акті дійсно допущена помилка в написанні по батькові власника Державного акту, що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб [PERSON] (а.с. 11) та про смерть (а.с. 6), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 12), копією заповіту, вчиненого [PERSON] (а.с. 9), а встановити даний факт іншим чином неможливо. Суд, враховуючи вищенаведене та проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, адже встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не суперечать закону та не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved