Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

24.03.2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок садибного типу(літера «А-1»), загальною площею 73,2 кв. м., з неї житлова - 47,0 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня (літера «Б»), сарай (літера «В»), убиральня (літера «Г»), сарай (літера «Д»), сарай (літера «Ж»), сарай (літера «З»), погріб (літера «П»), що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] , котра померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.04.2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. Позовна заява обгрунтована тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , після смерті котрої відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя померла заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 13.01.2022 року № 368081027, виданою Сколівською державною нотаріальною конторою. Окрім позивачки до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] увійшли її діти - відповідачі у справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Такі за своєю волею спадщину за законом після смерті матері не прийняли, оскільки не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину. 13.01.2022 року позивачка звернулася до Сколівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак отримала відмову у видачі такого через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, внаслідок чого вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але попередньо її представник - адвокат Змінчак Л.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі довірительки. Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо подавши заяви про визнання позовних вимог. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.01.2000 року Козівською сільською радою Сколівського району Львівської області згідно актового запису № 3. [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.03.2021 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до актового запису № 5. Родинні відносини [PERSON] з покійними [PERSON] , [PERSON] підтверджується наступними доказами: -згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 березня 1966 року, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . -відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 01 березня 1997 року Орявською сільською радою Сколівського району Львівської області, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб та присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , який вона успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON] спільно з ним проживаючи, шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном відповідно до норм частини 1статті 549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, однак юридично не оформила спадкові права. Про належність вказаного домоволодіння [PERSON] свідчить виписка з погосподарської книги Козівської сільської Ради народних депутатів № 6 на 1996-2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої 21.01.2022 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області за № 20. Крім цього, за померлим рахувалася земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,25 га. Крім того, про факт прийняття спадщини матір`ю позивачки - [PERSON] після смерті свого чоловіка - [PERSON] свідчить виписка з погосподарської книги Козівської сільської Ради народних депутатів № 5 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , виданої 21.01.2022 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області за № 21. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), сформованої 13.01.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 68080961, за параметрами запиту у Спадковому реєстрі щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] - інформація відсутня. Згідно довідки № 26, виданої 24.01.2022 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області, до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] , окрім позивачки, входять [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначені особи є відповідачами у справі, однак, як встановлено судом, у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли та не претендують на спадкове майно. Крім цього, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), сформованої 13.01.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 68081066, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкоємцем до дня смерті відповідно до норм ч. 3 ст.1268 ЦК України, де зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Про спільне проживання позивачки разом з матір`ю за одною адресою свідчить відмітка про реєстрацію її місця проживання по [ADDRESS] та довідка № 5, видана 11.01.2022 року Козівською сільською радою Стрийського району Львівської області. 13.01.2022 року [PERSON] було подано у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяву № 30 про прийняття спадщини за законом після смерті матері - [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу № 10/2022 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, сформованого 13.01.2022 року Сколівською державною нотаріальною конторою за № 68081129. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] позивачці було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності померлої [PERSON] на зазначене нерухоме майно. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі № 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Статтею 12 ЗУ «Про власність» праця громадян є основою створення i примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що [PERSON] за життя набула право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Враховуючи викладене, а також той факт, що іншим способом, окрім звернення до суду, позивачка позбавлена можливості захистити свої порушені права та інтереси, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved