Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - Південної товарної біржі про визнання дійсним договору купівлі-продажу №8337 від 04.03.1998 квартири [ADDRESS] , укладеного на Південної товарної біржі між [PERSON] та [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що договір купівлі-продажу квартири укладений 04.03.1998 на Південної товарної біржі між [PERSON] та [PERSON] , сторонами були виконані у сі умови договору, претензій до одного не мали, право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано в ММБТІ. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті своєї бабусі позивач звернулась до нотаріуса за оформленням своїх спадкових прав за законом, але в цьому їй було відмовлено, у зв`язку з тим, договір купівлі-продажу від 04.03.1998 нотаріально не посвідчений. Ухвалою від 29.10.2022 відкрите провадження у справі. 02.02.2022 до суду надійшла спадкова справа №05/2019 після смерті [PERSON] 19.05.2022 представник позивача - адвокат Чуб Т.В. надала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження та місце роботи невідомо. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали цивільної справи, спадкової справи №05/2019, суд приходить до наступного: Судом встановлено, що 04.03.1998 між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який зареєстрований Південною товарною біржею у Журналі реєстрації біржових операцій з нерухомістю за №8737 від 04.03.1998 та в подальшому зареєстрований в КП ММБТІ за №17542 від 11.03.1998. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №919 від 06.03.2019. На теперішній час позивач, яка є онукою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по народження [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] , відповідно до актового запису про реєстрацію шлюбу №482 від 27.10.2006 Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської міського управління юстиції), виданого Будинком урочистої реєстрації новонароджених м. Миколаєва 02.09.1986, де її батьками вказані: батьком - [PERSON] , мати - [PERSON] ; свідоцтва по народження [PERSON] , актовий запис №43 від 07.04.1959, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Миколаївської області, батьками якого вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , не має можливості оформити спадкове майно після смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] померла, договір купівлі-продажу від 04.03.1998 за життя останньої нотаріально не був посвідчений, у позивача відсутня можливість нотаріального посвідчення вказаного договору. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На час укладання договору купівлі-продажу квартири сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору, претензій один до одного сторони або інші особи не мали. За таких обставин, оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності [PERSON] на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.98 року № 121, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на придбане майно, проте позивач немає можливості оформити свої спадкові права після смерті останньої, з причин, що не залежать від неї, в зв`язку з чим вважає, що права позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved