Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В позовній заяві вказав, що з відповідачем [PERSON] з 1994 року перебував у шлюбі, який рішенням Чортківського районного суду від 08 вересня 2020 року було розірвано. За час спільного проживання [PERSON] 17 серпня 2001 року подарувала в рівних долях кожному із сторін жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв. м, житловою - 48,8 кв. м, господарський будинок Б, сарай В, огорожу 1. [PERSON] має намір отримати в комунальних установах окремий рахунок для оплати комунальних послуг і в майбутньому виділити частку в окремий об`єкт з присвоєнням поштового номеру. Отже, [PERSON] змушений звернутися в суд за захистом свого права, а саме: просить визнати спільним сумісним майном подружжя житловий будинок [ADDRESS] , житловою площею 48,8 кв. м, загальною площею 72,3 кв. м. та господарський будинок Б, сарай В, огорожу 1. Визнати за ним право власності на одну другу частину житлового будинку [ADDRESS] , житловою площею 48,8 кв. м, загальною площею 72,3 кв. м та господарський будинок Б, літню кухню Б1, сарай В, огорожу 1. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Тесля П. О. позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що стверджується поштовим повідомленням про отримання повістки. Про причини неявки суд не повідомила. Відзиву на позов не подала. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України трактує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як вбачається з рішення Чортківського районного суду по справі № 608/1447/20 від 08 вересня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 23 жовтня 2020 року. За час спільного проживання сторонами було набуте нерухоме майно, а саме: в рівних частках житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що стверджується договором дарування від 17.08.2001, зареєстрованим в реєстрі за № 61 та зведеним актом вартості будівель та споруд. Згідно рішення виконавчого комітету Нагірянської сільської ради №83 від 07.10.2021 року та довідки № 27 від 05.01.2021, вищевказаному будинковолодінню [ADDRESS] (рішення виконкому Нагірянської сільської ради №44 від 09.08.1988). Таким чином, поштова адреса спірного будинковолодіння - [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Посилаючись на п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» можна зазначити, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене та

Outcome: approved