Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фактор" треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, в якому просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 8270 від 03.07.2020 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 21547 грн 68 коп., таким що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що виконавчий напис вчинено зі порушенням Порядку нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості, тому просить суд задовольнити позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито спрощене провадження у справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача у поданому клопотанні зазначає, що позов підтримує в повному обсязі, також просить справу розглянути без їх участі. Згоди на заочний розгляд справи не надала. Відповідач, який належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавав. Ухвалу про відкриття провадження отримав 21.02.2022, час на подачу відзиву сплив. Треті особи, які належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи, письмових пояснень з приводу поданого позову не надіслали. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті, сплив строку для подачі відзиву відповідачем, відсутність згоди позивача та його представника на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи в загальному порядку. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 24.07.2020 було відкрите виконавче провадження №62650705 на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №8270 виданого 03.07.2020 року про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Глобал Фактор" заборгованості у розмірі 21547, 68 грн. 03.07.2020\~Приватним нотаріусом\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олегом\~Станіславовичем вчинено\~Виконавчий напис\~№ 8270\~про звернення\~стягнення з\~ [PERSON] \~на користь\~ТОВ " Глобал Фактор"\~заборгованості за\~Договором позики\~№ CL0009075\~від 01.03.2018,\~укладеним між\~позивачем та\~ТОВ "Сучасний\~Факторинг",\~правонаступником якого\~є за\~договором відступлення\~прав вимоги\~№ 03/06/20\~від 03.06.2020\~ТОВ " Глобал Фактор". 01.03.2018\~між ТОВ\~" Сучасний Факторинг " та [PERSON] укладено договір позики № CL0009075. Вказаний договір нотаріально не посвідчений. Між ТОВ\~" Сучасний Факторинг\~"\~та ТОВ\~" Глобал Фактор" укладено договір відступлення прав вимоги № 03/06/20 від 03.06.2020. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліком документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено: вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Судом встановлено, що приватний нотаріус під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису керувався п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Проте, при вчинені виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року на час його застосування, а саме 14.05.2021, був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Як вбачається з мотивувальної частини постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року: «…оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника). Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку з укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду Постановою від 20 червня 2018 року відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Частиною 2 статті 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 03.07.2020 - в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. В матеріалах справи наявний Договір позики № CL0009075 від 01.03.2018, з якого вбачається, що він нотаріально не посвідчений. Отже, враховуючи, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус керувався нечинними положеннями нормативно-правового акту, при цьому договір позики не був посвідчений нотаріально, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. [PERSON] як споживач, що звернулась до суду з позовом про захист своїх прав, звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви. (Висновок КЦС ВС у справі № 643/2870/18, постанова від 26.02.2020) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved