Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Талалаївського районного суду з позовною заявою до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль Віталій Олександрович,приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 29826 від 20 грудня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, за яким стягнуто з позивачки на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість в сумі 11230,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що оскаржуваний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як виданий з порушенням цивільного законодавства, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а кредитна заборгованість не є безспірною, так як вона не мала з відповідачем ніяких відносин про боргові зобов`язання і заборгованість нарахована одноособово відповідачем без жодного повідомлення позивача чи узгодження суми боргу. Ухвалою судді від 09 лютого 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено дату судового розгляду справи по суті на 10.00 год. 01 березня 2022 року. 09 лютого 2022 року судом постановлено ухвалу, якою задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 29826 від 20 грудня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, за яким стягнуто з позивачки на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість в сумі 11230,00 гривень. Судове засідання 01 березня 2022 року не відбулося у зв`язку з веденням бойових дій на території Прилуцького району Чернігівської області в результаті збройної агресії російської федерації проти України. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Талалаївського районного суду Чернігівської області, натомість визначено підсудність Драбівському районному суду Черкаської області. 05 травня 2022 року, після відновлення розпорядженням голови Верховного Суду № 27/0/9-22 від 04 травня 2022 року підсудності щодо розгляду справ Талалаївським районним судом, судове засідання у справі призначено на 09.00 год. 20 травня 2022 року. 20 травня 2022 року ухвалою суду відкладено судове засідання на 10.00 год. 08 червня 2022 року у зв`язку із неявкою представника відповідача у судове засідання. Позивачка в судове засідання 08 червня 2022 року не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. [PERSON] подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, судове засідання просить провести без її участі та не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач не повідомив суд про причини неявки представника у судове засідання, відзив на позов [PERSON] не подав. Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Коваль В. О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М. у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши та проаналізувавши докази у справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 29826, за яким стягнуто з [PERSON] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість в сумі 11230,00 гривень. Оспорюваний виконавчий напис знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Коваля В. О., яким 25 січня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за даним виконавчим написом ВП № 6835663. (а.с. 6 звор.). Також 25 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Ковалем В. О. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] у виконавчому провадженні №68356663 ( а.с.7) Згідно повідомлення від 08 лютого 2022 року ТВБВ № 10024\\0205 філії - Чернігівське обласне управління на рахунки [PERSON] накладено арешт згідно постанови про арешт коштів боржника ВП №68356663 від 25 січня 2022 року( а.с.8). Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів внесено зміни, зокрема доповнено пунктом 2 - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за цим пунктом нотаріусу подаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час доказів, які б спростовували позовні вимоги позивачки, відповідачем суду не надано. Проаналізувавши фактичні обставини встановлені судом в сукупності з вказаними нормативними актами, суд робить висновок, що позов [PERSON] до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню слід задовольнити, оскільки оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а виходячи з наданих документів не встановлено, що укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Крім того, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження того, що позивачка отримувала від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. У зв`язку із задоволенням вимог позивачки, відповідно до статті 141 ЦПК України, необхідно здійснити розподіл судових витрат. Оскільки позивачкою сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 992, 40 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн, то відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки належить стягнути 1488,60 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved