Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

В вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила: визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю. Мотивуючи свою заяву тим, що з 20.08.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбу з відповідачем від якого мають спільних дітей. Шлюб розірвано 23.04.2021 року. З червня 2021 року з відповідачем спільно не проживає, саме з цього часу з ним мешкає син [PERSON] за адресою місця реєстрації батька, а з нею лишилася проживати донька [PERSON] . Зазначає, що син потребує постійного догляду і вона вважає, що батько не надасть стільки уваги, як мати. Зазначила, що в квартирі де вона проживає створені всі належні умови, вона жодним чином не перешкоджає у спілкуванні з батьком, крім того неодноразово приїздила з донькою до відповідача для спілкування. Ухвалою суду від 12 жовтня 2021 року позовну заяву позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просив визначити місце проживання дітей разом з ним. Мотивуючи свою заяву тим, що Після припинення шлюбних відносин, колишня дружина разом з дітьми переїхала з дітьми 04.11.2020 року у будинок [ADDRESS] , який вона отримала у спадок. Він часто приїжджав в цей будинок та бачив в яких жахливих умовах живуть його діти. Син [PERSON] категорично не хотів жити в цьому будинку та з матір`ю. Зазначив, що відповідачка ніде не працювала і не мала самостійного доходу, не приділяє уваги дітям, часто ображала дітей. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2021 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду з первісним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справи та призначено її до судового розгляду. Позивачка в судових засіданнях просила первісні позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представниця позивачки позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила відмовити в зустрічному позові в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили задовольнити зустрічний позов та відмовити в первісному позові в повному обсязі. Представник третьої особи ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ надали до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. Представник ОРГАН ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ТЕРНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ надали до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити без їх участі. В судовому засіданні, як свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила, що сторони жили 10 років разом та розійшлись у 2020 році. Сторони мають двох дітей сина та доньку. Відповідач мешкає разом з сином у будинку десь з травня 2021 року, донька залишилася жити з матір`ю. Позивачка пішла працювати лише в цьому році, до цього не працювала. Одного разу повідомила, що [PERSON] вкрав сина. Відповідач зробив ремонт, вдягав дитину до школи. Свідок [PERSON] повідомила суду, що десь влітку 2021 року по [ADDRESS] , вони з дитиною вийшли на прогулянку та побачили, як біля будинку стояла поліція, кричали та плакали діти. [PERSON] та [PERSON] були дуже налякані, чула скандал між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] захищав [PERSON] , проте [PERSON] кричав, що не бажає уїжджати та хоче залишитися з батьком. [PERSON] з батьком живе десь з 2021 року. Не бачила, щоб [PERSON] був хворою дитиною. Та коли живе з батьком почав іти на контакт з іншими дітьми. В якості свідка було допитано [PERSON] , яка пояснила суду, що десь місяці два доглядала [PERSON] , готувала їжу. Відповідач забирав її та потім їхав на роботу з 06.00 до 21.000 години, оскільки він працював позмінно. Вона годувала [PERSON] , слідкувала за ним, ходили гуляти на вулиці. Допитано в суді свідка [PERSON] , яка пояснила, що зі слів [PERSON] знає, що син з батьком мешкає, а дівчинка з мамою. Батьки розлучились, і вони "ділять дітей,,. Вона була хрещеною [PERSON] , дитина дуже хворіла і свідка попросили бути хрещеною. Дитину похрестили не в стаціонарі, а все так привезли до собору, дитині тоді було дуже жарко, потім вона поїхала додому, а син залишився з батьками. З того часу вона не дуже втручаюсь у їх життя, ситуація дуже не приємна і страждають діти. Вказала, що вони не бачились майже рік, чи палить він при дітях вона не знає, в основному спілкувались по телефону. Чому [PERSON] живе з [PERSON] вона не знає. [PERSON] хотів повернути дружину. Діти хороші, хлопчик хворіє і мати завжди труситься над ними, були доглянуті завжди. [PERSON] не могла працювати, завжди була поряд з дітьми. Свідок [PERSON] пояснила, що донька живе з мамою, а син з батьком , знає що в них були конфлікти, але присутня не була. Вказала, що знає що у [PERSON] астма майже від народження. Віка фельдшер і вони відпочивали разом на морі, вночі декілька разів у її сина були загострення, але мати його просто рятувала. Зараз все стихло, але іноді ситуація була критична зі здоров`ям, раніше приступи були дуже часто, його буквально виходжувала. Позивачка не могла працювати через це. [PERSON] багато курив, чи курив він при дітях не знає. [PERSON] взяв речі [PERSON] та викинув на подвір`я просто в дощ, діти були присутні при цьому. Діти між собою дуже дружать, сумують один за одним. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що в курсі всього конфлікту, син перебуває з [PERSON] , з тих пір як батько забрав його до себе силою, а донька з [PERSON] проживали в Тернах . Конфлікти були завжди протягом їх сімейного життя [PERSON] мав нервозний характер. Відповідач вів себе часто неадекватно, вона бачила особисто не раз їх сварки. [PERSON] дуже хороша мати, зі сторони позивачки не бачила конфліктів. [PERSON] навпаки завєжди робив так, що діти плакали, в нього завжди були конфлікти з кимось, він предирався до дітей, доводив [PERSON] . Всім займалась мати, [PERSON] був хворобливий, лікарнею, лікуванням та відпочинком займалась мати. В нього приступи через астму. Віка медичний працівник та завжди лікувала дитину, останнє (обстеження) вони не пройшли з сином, тому що [PERSON] не дав дитину просто. Також в судовому засіданні в присутності педагога [PERSON] було опитано малолітніх [PERSON] та [PERSON] .. Неповнолітній [PERSON] , пояснив суду, що він живе з татом, вчиться у 52 школі, Батько на нього не кричить, а мами завжди кричить, навіть без привод. [PERSON] його сестра, вони часто телефонують один одному, але мама часто встряє у їх розмови. Вказав, що хотів би жити із сестрою та хоче жити з батьком, а сестра не хоче з ним. Мати занурює його у холодну воду, коли він бухикає та йому не стає легше після цього, навіщо вона це робить він не знає, вона навіть його била. [PERSON] сказала, що якщо я приїду мама мене закриє і не випустить. Мама завжди скаржиться на тата, а папа зробив цілу теплицю, тато приходив вночі після роботи, коли тата немає зі мною знаходиться няня - тьотя [PERSON] , тато готує їсти. Він добре навчається та відвідує гуртки. Неповнолітній свідок [PERSON] пояснила в судовому засіданні, що проживає із мамою, в неї є тато та брат. Проживає з мамою, а брат з татом. [PERSON] за ними сумує. [PERSON] 10 років, вони часто спілкуються телефоном. Він до неї приїжджає з татом, з обома добре спілкується, обох любить. Хотіла б щоб брат жив з нею. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20.08 2010 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.04.2021 року шлюб між ними розірвано. Рішення набрало законної сили 24.05.2021 року (а.с. 8). Сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] та сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дітей ( а.с. 24, 26). Згідно акту про фактичне проживання в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] в період часу з 04.11.2020 року по 06.05.2021 року проживали [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 14). Будинок за вказаною адресою [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.6-7). За адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою ВІДДІЛУ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ ГРОМАДЯН ВИКОНКОМУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ (а.с.75). Малолітній [PERSON] страдає на хронічне захворювання, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого, медичними епікризами ( а.с.11, 15, 27-32, 77). [PERSON] за обліками МВС станом на 05.07.2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.12). За відомостями психолого-педагогічної характеристики учениці 1 класу КРИВОРІЗЬКОЇ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ І-ІІІ СТУПЕНІВ № 50 [PERSON] , [INFO] , батьки систематично підтримують тісний зв`язок зі школою, приймають активну участь в громадському житті класу, підтримують благодійні акції. Цікавляться успіхами доньки в навчанні та поведінці, адекватно реагують на зауваження (а.с. 25). До суду надано характеристику учня 4 класу КРИВОРІЗЬКОЇ ЗАГАЛЬНООСВІТНЬОЇ ШКОЛИ І-ІІІ СТУПЕНІВ № 50 [PERSON] , відповідно до якої батьки цікавляться навчанням дитини і серйозно ставляться до його виховання, вони систематично відвідують школу, цікавляться не лише успіхами сина а і справами класу, стосунками з однокласниками, психоемоційним станом хлопчика, його самопочуттям у колективі. Батьки дбають про здоров`я дитини, бо дитина має захворювання. Мати кожного дня супроводжує хлопчика в школу. За минулі роки [PERSON] має похвальні листи за успіхи у навчанні ( а.с.33). Відповідно до акту від 15.08.2021 року [PERSON] проживає разом із донькою [PERSON] (місце реєстрації якої в будинку [ADDRESS] ), за адресою: буд. [ADDRESS]. В будинку [ADDRESS] с батьком [PERSON] з 08.06.2021 року та по теперішній час проживає син [PERSON] , який самостійно виявив бажання жити з батьком (а.с.76). ОРГАНОМ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ до суду надано висновок про визначення місця проживання дітей від 17.11.2021 року відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 96). До суду надано висновок ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНКОМУ ТЕРНІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ відповідно до якого просять суд ухвалити рішення по справі та залишити на розсуд суду, однак щоб рішення не суперечило інтересам малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.132-133). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Приписами статті 160 СК України визначено: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У частині першій статті 161 СК України зазначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування дітей з обома батьками та між собою. Разом з тим, суд враховує тривалий (більше року) час проживання молодшого сина з матір`ю, а старшого з батьком, усталений саме такий спосіб життя та відносини між батьками, вважає, що повернення як однієї так і другої дитини до іншого з батьків за визначеним судом місцем проживання поставить дитину під загрозу заподіяння фізичної або психічної шкоди або іншим шляхом створить для дитини нетерпиму обстановку. При вирішенні даного спору суд виходив із того, що для малолітнього віку дітей для нормального психоемоційного стану та відчуття благополуччя, необхідна не тільки звична обстановка з усталеним колом спілкування, але дитина ще повинна і відчувати себе психофізіологічне вільно, захищено та комфортно. Тому для дитини дуже важливо щоб у неї також було формовано почуття безпеки і підтримки. При цьому, суд, визначаючи місце проживання дітей які є рідними братом та сестрою, одного з матір`ю, а іншого з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також що в інтересах дітей є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дітей, враховуючи обставини спору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зазначено, що «при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У висновку ОРГАНУ ОПІКИ ТА ПІКЛУВАННЯ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ до суду надано висновок про визначення місця проживання дітей від 17.11.2021 року відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Також в судовому засіданні малолітній [PERSON] виявив бажання проживати разом із батьком, [PERSON] разом із матір`ю. Суд при визначенні місця проживання дітей враховує інтереси дитини, її соціальне оточення, умови створенні батьками, висновки органу опіки та піклування, покази сторін та свідків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено, що: «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Таким чином, встановивши наявність практично однакових належних матеріально-побутових умов як у матері, так і у батька для проживання і виховання дітей, з огляду на прихильність дітей: сина до батька, а доньки до матері, а також виконання обома батьками належним чином своїх обов`язків по вихованню дітей, суд вважає що слід визначити місце проживання сина з батьком, а доньки з матір`ю. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. При звернені до суду позивачкою та позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі по 908, 00 грн. за вимоги немайнового характеру (визначення місця проживання дитини). Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача за первісним позовом підлягають стягненню 454 грн., та з відповідачки на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягненню 454 грн. судового збору.

Outcome: partial