Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 20.12.2021 року звернулась [PERSON] із позовом до громадянки Молдови [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову посилалась на те, що 01.12.2015 року між нею, [PERSON] та громадянкою Молдови\~ [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивачка надала відповідачці грошові кошти у розмірі 1\~372 800,00 грн., що за офіційним банківським курсом Національного Банку України на день написання розписки 01.12.2015 року складає 57\~200,00 дол. США, які відповідачка зобов`язався повернути в строк до 31.12.2019 року. У встановлений сторонами строк відповідачка не повернула позивачці суму позики та добровільно зобов`язання виконати ухиляється. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30.12.2021 року відкрито провадження у справі в загальному позовному\~порядку та призначено на 07 лютого 2022 року. В підготовче засідання 07.02.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Від представника позивачки адв. [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, а також просить закрити підготовче та призначити справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 07.02.2022 року підготовче\~засідання по справі закрито та призначено\~до судового\~розгляду\~по\~суті на\~10\~березня 2022\~року. В судове засідання 10.03.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 26.04.2022 року. В судове засідання 26.04.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 02.06.2022 року. В судове засідання 02.06.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причину неявки суд не сповістив,\~відзив на позов не надав. За положеннями ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення 08.06.2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів\~справи встановлено, що 01 грудня 2015 року між [PERSON] та громадянкою Молдови\~ [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивачка надала відповідачці грошові кошти у розмірі 1\~372 800,00 грн., що еквівалентно на день написання розписки 01.12.2015 р. за офіційним курсом НБУ складає 57200,00 дол.США., які відповідачка зобов`язався повернути в строк до 31.12.2019 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується копією письмовою розпискою від 01.12.2015 року, доданої до позову та засвідченої адвокатом, відповідно до якої передача грошових коштів мала місце 01.12.2015 року, зі строком їх повернення до 31.12.2019 року. (а.с.8). При цьому в розписці також зазначено, що [PERSON] . Є гр.. Молдови, проте має вид на постійне місце проживання в Україні від 05.08.2011р. також [PERSON] зобов`язувалась повернути кошти у гривнях., яка буде еквівалентна 57\~200 долл. США. По офіційному курсу на день повернення. Як зазначила позивачка, у встановлений сторонами строк відповідачка суму позики не повернула. Таким чином, позикодавець належним чином виконала взятий на себе обов`язок із передачі грошових коштів. Разом з тим, за відсутності доказів протилежного, судом встановлено невиконання відповідачкою у повному обсязі обов`язку з повернення суми позики у встановлений сторонами строк. Згідно ч.2 ст.496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно ст.496 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.\~» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками\~договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.\~Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ураховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачкою взятого на себе обов`язку з повернення суми позики, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо стягнення суми позики в розмірі 57\~200,00\~дол.\~США,\~при цьому\~у звязку\~з тим,\~що в\~розписці вказано\~що еквівалент\~у гривні\~має бути\~сплачено на\~час виплати\~заборгованості,\~то \~визначена позивачем\~сума 1\~372\~800,00\~грн. (один мільйон триста сімдесят дві тисячі вісімсот гривень 00 копійок), що еквівалентно на день складання розписки 01.12.2015 року за офіційним курсом Національного Банку України не є правильним в еквіваленті. Крім того законодаствіом передбачено стягнення боргу в іноземній валюті. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 11\~350,00 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved