Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. 1.1. У вересні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 27 травня 2008 року позивач уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір кредиту №032/29-306К, за яким АКБСР «Укрсоцбанк» зобов`язався надати кредит в розмірі 49816 євро, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 26 травня 2033 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. У випадку неналежного виконання грошових зобов`язань позивач зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. В той же день [PERSON] уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» іпотечний договір №032.02-04/306, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору позивач передав в іпотеку майнові права на квартиру [ADDRESS] . 17 березня 2011 року [PERSON] набув право власності на цей об`єкт нерухомого майна. Однак рішенням державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. №51084151 від 11 лютого 2020 року право власності на квартиру [ADDRESS] було перереєстровано за АТ «Альфа-Банк». У Державний реєстр речових прав на нерухоме майно був внесений відповідний запис №35438200. 1.2. [PERSON] посилається на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено з численними порушеннями вимог закону: зокрема, у державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. були відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації за іпотекодержателем права власності на спірну квартиру; між АТ «Альфа-Банк» та позивачем не був укладений договір про задоволення вимоги іпотекодержателя; не було перевірено безспірність вимог за кредитним договором №032/29-306К від 27 травня 2008 року; [PERSON] не був повідомлений про проведення оспорюваної реєстраційної дії; навіть не було здійснено оцінки предмета іпотеки; державна реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру [ADDRESS] була проведена всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»; звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось з порушенням прав неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстровано у спірній квартирі. 1.3. Тому [PERSON] просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. №51084151 від 11 лютого 2020 року, припинити право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] та виключити запис №35438200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поновити відомості про право власності позивача на спірну квартиру. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2020 року (а.с.49 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 5 жовтня 2020 року (а.с.50-51 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 6 серпня 2021 року (а.с.188-189 т.1) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. 3.1. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позов та наполягав на його задоволенні. 3.2. Представник позивача [PERSON] також підтримала позов та додатково посилалась на те, що предметом іпотеки були лише майнові права позивача на квартиру [ADDRESS] . Після того, як [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , з ним не було укладено додаткову угоду, як це передбачено п.1.9 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року. Крім того, АТ «Альфа-Банк» надіслав позивачу повідомлення про порушення кредитного договору до того, як він набув право вимоги до [PERSON] за вказаним договором. Тому представник позивача [PERSON] просила суд задовольнити позов. 3.3. Представник відповідача [PERSON] не визнала позов та заперечувала проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилалась на те, що згідно з п.1.9 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , а також державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] в цьому багатоквартирному будинку збудована квартира продовжила бути предметом іпотеки. Крім того, право вимоги до позивача за кредитним договором перейшло до АТ «Альфа-Банк» на підставі передавального акта, затвердженого ще 15 жовтня 2019 року, тоді як повідомлення про порушення вказаного договору АТ «Альфа-Банк» надіслав вже 23 жовтня 2019 року. Пункт 4.5.3 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на квартиру [ADDRESS] . В грудні 2019 року, тобто незадовго до звернення стягнення на предмет іпотеки, була проведена оцінка ринкової вартості вказаного об`єкта нерухомого майна. Ці обставини свідчать про те, що державна реєстрація за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру [ADDRESS] була здійснена на підставі та в порядку, передбачених Законом України «Про іпотеку». Тому представник відповідача [PERSON] просила суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 21 травня 2008 року [PERSON] уклав з ТОВ «Союз Інвест К» договір про участь у фонді фінансування будівництва №ФФБ-109, за яким позивач зобов`язався здійснити фінансування (інвестування) житла, а ТОВ «Союз Інвест К» побудувати багатоквартирний будинок по [ADDRESS] , ввести його в експлуатацію та передати [PERSON] документи, необхідні для проведення державної реєстрації за ним права власності на квартиру [ADDRESS] . 4.2. 27 травня 2008 року [PERSON] уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» договір кредиту №032/29-306К (а.с.31-36 т.1), за яким АКБСР «Укрсоцбанк» надав позивачу кредит в розмірі 49816 євро для виконання ним грошових зобов`язань за договором про участь у фонді фінансування будівництва №ФФБ-109 від 21 травня 2008 року. [PERSON] зобов`язався щомісячно до 26 травня 2033 року повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 13% річних. У випадку неналежного виконання цих грошових зобов`язань позивач зобов`язався сплатити пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. 4.3. В той же день [PERSON] уклав з АКБСР «Укрсоцбанк» іпотечний договір №032.02-04/306 (а.с.28-30 т.1), за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за договором кредиту №032/29-306К від 27 травня 2008 року позивач передав в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом квартиру [ADDRESS] . 4.4. Після закінчення будівництва та введення багатоквартирного будинку в експлуатацію номер цього об`єкта нерухомого майна був змінений з №1 на №1-д. Відтак, спірна квартира розташовується за адресою: [ADDRESS] . 4.5. 17 березня 2011 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно (а.с.20 т.1), на підставі якого за ним було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Це підтверджується копією витягу про державну реєстрацію прав №29333868 від 17 березня 2011 року (а.с.21 т.1). 4.6. 3 грудня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» був припинений шляхом реорганізації та приєднання цієї юридичної особи до АТ «Альфа-Банк». Ця обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.199-201 т.1). 4.7. 11 лютого 2020 року державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. прийняла рішення №51084151 про державну реєстрацію за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.172 т.1). Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №223107376 від 8 вересня 2020 року (а.с.25-27 т.1) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №199868296 від 11 лютого 2020 року (а.с.173 т.1). 4.8. Спірні правовідносини регулюються розділом V «Задоволення вимог іпотеко-держателя за рахунок предмета іпотеки» Закону України «Про іпотеку», а також Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що був чинним станом на 11 лютого 2020 року. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. 5.2. Згідно з ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 5.3. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко-держателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. 5.4. Згідно з ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко-держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками і передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 5.5. Відповідно до ч.2 ст.37 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 5.6. Згідно з пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що був чинним станом на 11 лютого 2020 року, не підлягало примусовому стягненню (відчуженню без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважалось предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та (або) предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступало як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовувалось як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або було об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебувало в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходилось іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищувала 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. 5.7. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.8. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. Зі змісту п.1.9 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року (а.с.28 зворот т.1) вбачається, що після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначеного в п.1.1 цього договору, а також після оформлення та реєстрації в установленому чинним законодавством України порядку права власності на нього за іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Це правило узгоджується з ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої предметом іпотеки може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Зокрема, після того, як [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , майнові права на цей об`єкт нерухомого майна припинили бути предметом іпотеки. Натомість, спірна квартира автоматично стала предметом іпотеки на підставі п.1.9 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року та ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку». Дійсно, п.1.9 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року встановлював обов`язок сторін укласти додаткову угоду після набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру. Однак ні іпотечним договором, ні чинним законодавством не передбачено, що невиконання вказаного обов`язку є підставою для припинення іпотеки. Тому суд критично оцінює доводи позивача та його представника [PERSON] про те, що квартира [ADDRESS] не є предметом іпотеки. 6.2. Зі змісту п.4.5.3 іпотечного договору №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року (а.с.29 зворот т.1) вбачається, що іпотекодержатель мав право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Тому 23 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» надіслав позивачу повідомлення про порушення основного зобов`язання (а.с.168 т.1), зі змісту якого вбачається, що у [PERSON] виник борг за кредитним договором №032/29-306К від 27 травня 2008 року в розмірі 86720 євро 46 центів, що складався з боргу по поверненню кредиту в розмірі 36940 євро 30 центів, боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 23338 євро 13 центів та пені в розмірі 26442 євро 3 центів. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження належного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за вказаним договором, а також на спростування достовірності інформації, викладеної в повідомленні про порушення основного зобов`язання. Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.171 т.1) вбачається, що 4 листопада 2019 року позивач особисто отримав повідомлення про порушення основного зобов`язання. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що протягом 30 днів з дня отримання вказаного документа [PERSON] добровільно повернув борг за кредитним договором №032/29-306К від 27 травня 2008 року. Ці обставини свідчать про те, що звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] було здійснено з дотриманням порядку, передбаченого ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку». 6.3. 10 вересня 2019 року АТ «Укрсоцбанк» уклав з АТ «Альфа-Банк» договір про приєднання. В той же день вказаний договір був затверджений рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк». 11 жовтня 2019 року був складений передавальний акт (а.с.17-23 т.2), зі змісту якого вбачається, що АТ «Альфа-Банк» став правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», зокрема за кредитними та іпотечними договорами. 15 жовтня 2019 року передавальний акт був затверджений рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» (а.с.6-7, 8-16 т.2). Ці обставини свідчать про те, що станом на 23 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» набув статус кредитора за договором кредиту №032/29-306К від 27 травня 2008 року та іпотекодержателя за іпотечним договором №032.02-04/306 від 27 травня 2008 року. Тому АТ «Альфа-Банк» мав право надсилати позивачу повідомлення про порушення основного зобов`язання. 6.4. З консолідованого змісту п.1.1 та п.1.2 договору кредиту №032/29-306К від 27 травня 2008 року (а.с.31-32 т.1) вбачається, що [PERSON] був виданий кредит в іноземній валюті на споживчі цілі: а саме, для придбання квартири [ADDRESS] . Загальна площа цього об`єкта нерухомого майна становить 76,2 кв. метри та не перевищує загальну площу квартири, визначену в пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Однак станом на день укладення договору кредиту та іпотечного договору [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] . 23 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» надсилав позивачу повідомлення про порушення основного зобов`язання за двома адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.171 т.1) вбачається, що [PERSON] отримав вказаний документ саме за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження отримання позивачем повідомлення про вручення поштового відправлення за іншою адресою: [ADDRESS] . Крім того, з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивача (а.с.33 т.2), вбачається, що станом на день ухвалення рішення суду місце проживання [PERSON] залишається зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] . Ці обставини переконливо свідчать про те, що спірна квартира не використовується позивачем як єдине постійне місце проживання. Тому гарантії, передбачені пп.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширю-ються ні на [PERSON] , ні на спірні правовідносини. В матеріалах цивільної справи міститься лист ОСББ «Київський шлях 1Д» від 25 вересня 2020 року (а.с.43 т.1), зі змісту якого вбачається, що починаючи з 2011 року позивач проживає в квартирі [ADDRESS] . Однак ця інформація не свідчить про те, що [PERSON] не має права проживати в квартирі [ADDRESS] . Зокрема, в матеріалах справи відсутня копія судового рішення про визнання позивача таким, що втратив право користування вказаним житлом. 6.5. Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься копія звіту №ВА 191219-001 від 20 грудня 2019 року (а.с.153-167 т.1), зі змісту якого вбачається, що 19 грудня 2019 року була проведена оцінка квартири [ADDRESS] . Ринкова вартість цього об`єкта нерухомого майна була визначена в розмірі 954786 гривень 00 копійок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали жодного доказу на спростування достовірності звіту №ВА 191219-001 від 20 грудня 2019 року, а також на підтвердження заниження ринкової вартості спірної квартири перед зверненням стягнення на неї. Крім того, проведення державної реєстрації за АТ «Альфа-Банк» права власності на квартиру [ADDRESS] не впливає на право [PERSON] та [PERSON] на користування цим об`єктом нерухомого майна. Тому суд критично оцінює доводи позивача та його представника [PERSON] про те, що звернення стягнення на спірну квартиру відбулось з порушенням прав неповнолітніх дітей. 6.6. З огляду на це суд дійшов до переконання, що підстави для визнання проти-правним та скасування рішення державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Науменко О.Є. №51084151 від 11 лютого 2020 року, припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] , виключення запису №35438200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та поновлення відомостей про право власності позивача на спірну квартиру відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed