Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У квітні 2021 р. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» обґрунтовувало тим, що 25.01.2017 р. з [PERSON] укладено договір № 1048979 про надання кредиту (далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою 28 % річних та кінцевим терміном повернення до 15.01.2020 р. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, має прострочену заборгованість, продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та не погашає заборгованість, ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 97587,13 грн. заборгованості та судові витрати. Представник ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 25.01.2017 р. між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» (кредитодавецем) та [PERSON] (позичальником) укладено договір №1048979 про надання кредиту, згідно п 1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 20000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану проценту ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору дата остаточного повернення кредиту до 15.01.2020 р. За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,0 % від суми кредиту, зазначену в п 1.1 договору (п. 2.5 кредитного договору). Згідно п. 2.6 кредитного договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно, ануїтентними платежами в розмірі та в період встановленим у Додатку №1 цього договору з 01 по 15 число кожного місяця наступного за звітним, починаючи з 01.02.2017 р., а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. Відповідно до п. 4.9 кредитного договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Платіжним дорученням № 47058 від 25.01.2017 р. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» перерахувало [PERSON] 19400,00 грн., призначення платежу - видача кредиту згідно кредитного договору № 1048979. З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 20.10.2020 р. вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає - 97587,13 грн., з яких 18108,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 17631,53 грн. заборгованість за відсотками, 37253,65 грн. заборгованість по комісійній винагороді, 15000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 6260,12 грн. інфляційні втрати, 3333,56 грн. три проценти річних. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором. Вимоги про стягнення штрафу, що передбачено п.4.9 Договору, та про стягнення інфляційних збитків та 3% річних, передбаченихст.625 ЦК України та умовами Договору, є обґрунтованими, як і вимоги про стягнення заборгованість за тілом кредиту. Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню в частині, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1048979 від 25.01.2017 р. в сумі, що складається з наступного: 18108,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 37253,65 грн. заборгованість за відсотками, 15000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 6260,12 грн. інфляційні втрати, 3333,56 грн. три проценти річних. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості по комісії, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 р. N 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Як було встановлено судом, умовами кредитного договору (пункти 2.5, 2.7) встановлена сплата комісії 3% від суми кредиту одноразово в день видачі кредиту за надання кредиту, та комісійна винагорода у розмірі 4,5% від суми кредиту щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості. Проте, сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) відповідачу [PERSON] . Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 37253,65 грн. задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. Також суд вважає, що розмір такої комісії, з огляду на обставини справи (зокрема розмір кредиту), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови договору про оплату комісії є несправедливими. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» складається з заборгованості: № 1048979 від 25.01.2017 р. в сумі, що складається з наступного: 18108,26 грн. заборгованість за тілом кредиту, 37253,65 грн. заборгованість за відсотками, 15000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 6260,12 грн. інфляційні втрати, 3333,56 грн. три проценти річних, всього: 60333,48 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково на 61,8%, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1402,86 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial