Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

12 січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] . Відповідач добровільно залишила будинок, місце проживання та перебування її невідоме, з травня 2017 року за місцем реєстрації не проживає та не користується будинком як житлом, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, її особистих речей в будинку не має. Рішенням Іршавського районного суду від 26 серпня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин, виникають проблеми в оформлені пільг та субсидій. З метою захисту своїх прав звернувся до суду з позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними спорудами, який розташований за адресою : [ADDRESS] Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 21 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів, що викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що проживає за адресою [ADDRESS] разом з позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживає за даною адресою з травня 2017 року. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 жовтня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за №1-437 державним нотаріусом Плетньова Л.М. (а.с. 7) та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.07.2018 року (а.с. 8) [PERSON] належить на праві приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Згідно відповіді Іршавської міської ради №01-30/143 від 24.01.2022 року на запит Іршавського районного суду у вказаному будинку зареєстрована відповідач [PERSON] [INFO] ( а.с. 23). В ході обстеження факту проживання встановлено, що [PERSON] [INFO] , за даною адресою не проживає з травня 2017 року, особистих речей не виявлено, місце знаходження її невідоме, що підтверджується актом обстеження факту проживання, складеним комісією Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області від 18.08.2021 ( а.с. 9) та довідкою виконкому Іршавської міської ради №710 від 18.08.2021 року ( а.с. 10). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до положення статей 64, 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За змістом ст.ст.71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Факт відсутності відповідача [PERSON] за зареєстрованою адресою : [ADDRESS] , підтверджено актом обстеження факту проживання складеним комісією Іршавської міської ради від 18.08.2021 року № 26( а.с. 9), показами свідка [PERSON] наданими в судовому засіданні, довідкою Іршавської міської ради № 710 від 18.08.2021 року. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. Оскільки власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є позивач, відповідач за адресою місця своєї реєстрації не проживає, не набула самостійного права на користування вказаним будинком з інших правових підстав, та перебування відповідача на реєстраційному обліку у вказаному будинку порушує та обмежує права та охоронювані законом інтереси власника будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за вказаною адресою, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір за подання позову в розмірі 908,00 грн. З огляду на перераховані обставини,

Outcome: approved