Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я фактично розпалась, шлюбно-сімейні відносини припиненi та збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, оскільки позивачка та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, відношення до сім`ї та подружніх обов`язків. Вже тривалий час сторони мають окремі бюджети та не ведуть спільне господарство.Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що примирення з відповідачем неможливе. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.12.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 20.01.2022. У судове засідання 20.01.2022 сторони з`явились. Судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення та відкладено розгляд справи до 03.02.2022. Розгляд справи 03.02.2022 та 02.03.2022 відкладався. 23.05.2022 від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання 07.06.2022 сторони до суду не з`явились. Поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на приписи п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 жовтня 2016 року Центральним вiддiлом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2656, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серii [NUMBER] від 04.10.2016. Спільних дітей у сторін немає. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно зі статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved