Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право власності на гараж - хлів, розташований у дворі будинку [ADDRESS] , вказуючи, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого він успадкував частину квартири [ADDRESS] . Позивач зазначив, що спадковим майном також являється гараж-хлів загальною площею 9,7 м.кв, який у 1975 році його батько збудував на прибудинковій території за зазначеною вище адресою. Документи на право власності на гараж-хлів, видані на ім`я батька, він не знайшов, а звернувшись до Борщівської міської ради з проханням надати дозвіл на приватизацію збудованого батьком гаража-хліва та земельної ділянки, на якій він збудований, отримав відмову. Крім того, виготовивши технічний паспорт на гараж-хлів, звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно з проханням провести реєстрацію права власності, але також отримав відмову. 12.11.2021 з відповідними документами і проханням провести реєстрацію права власності збудованого в 1975 році гаража-хліва звернувся до нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.М., але отримав відмову в реєстрації. Представник відповідача Борщівської міської ради подав відзив на позов, у якому позову не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що спірний гараж-хлів збудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети та на його будівництво не була затверджена проектна документація, яка дає право виконувати будівельні роботи, а отже гараж-хлів у розумінні ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом. Представник позивача-адвокат Скакун О.К. направив суду відповідь на відзив, у якій, посилаючись на ст.119 ЗК України зазначив, що позивач на протязі тривалого часу безперервно, відкрито користується гаражем-хлівом і земельною ділянкою, на якій він збудований, тому має всі законні підстави і права на визнання за ним права власності на цю будівлю. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача Борщівської міської ради в судовому засіданні в задоволенні позовних вимог просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Також пояснив, що спірний гараж-хлів не має адресного номера, а земельна ділянка, яка виділена [PERSON] , частково розташована під спірною будівлею. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що біля земельної ділянки, яка належить [PERSON] в [ADDRESS] , знаходиться спірна будівля гаража-хліву, яка не має адресного номеру. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки спірна будівля є самочинними будівництвом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що перебував у дружніх відносинах з батьком позивача, з яким разом працював з 1979 року, бував у спірному приміщенні гаражу, в якому той тримав мотоцикл. Свідок [PERSON] пояснив, що приблизно з 1979 року знайомий з батьком позивача, часто приходив у гості до його сусідів, бачив спірне приміщення гаражу, в якому батько позивача тримав мотоцикл. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає з 1987 року по сусідству з позивачем, на одному поверсі. Коли він поселився в їхній будинок, то спірний гараж уже був. Дослідивши та оцінивши докази суд встановив такі фактичні обставини справи. [PERSON] помер [INFO] в м.Борщеві Борщівського району (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ). Позивач у справі [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Пікуль З.Я. 12 листопада 2021 року листом №252 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] батька [PERSON] , яке складається з гаража-хліва, що розташований на території двору будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Окрім того, за даними нотаріуса позивач 18 квітня 2011 року звернувся до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.Я., по питанню оформлення спадщини щодо майна померлого батька [PERSON] . Спадщину позивач прийняв, оскільки в установлений законом строк подав заяву до нотаріуса, на підставі якої було заведено спадкову справу № 12/2011. Спадкове майно також складається з 1/3 (однієї третьої) частки квартири [ADDRESS] , на яку приватним нотаріусом Борщівського районного нотаріального округу Пікуль З.Я було видане свідоцтво про право на спадщину за законом 04 серпня 2011 року за реєстровим №937, що також підтвержується копією відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач [PERSON] 04 січня 2021 року звернувся із заявою до Борщівської міської ради, в якій просив надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, необхідної для обслуговування сараю, який його батько [PERSON] збудував на початку 70-х років на прибудинковій території в [ADDRESS] . 12 січня 2021 року міський голова в листі №Д01-16/01/07 на заяву позивача [PERSON] від 04 січня 2021 щодо приватизації земельної ділянки в [ADDRESS] повідомив позивачу, що його заява не може бути предметом розгляду на черговій сесії Борщівської міської ради у зв`язку з відсутністю документації на право власності на нерухоме майно. У цьому листі також зазначено, що на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 28 квітня 2011 року [PERSON] набув право власності на житловий будинок, сарай та гараж в [ADDRESS] . Борщівською міською радою прийнято рішення від 26 лютого 2019 року №1335 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність [PERSON] » [PERSON] виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та 29 серпня 2019 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки (кадастровий номер 6120810100:02:001:0838) площею 0,0090 га в [ADDRESS] . [PERSON] , як суміжний землекористувач, 20 травня 2019 року підписав акт встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та погодження їх із суміжними землекористувачами (землевласниками), чим засвідчили погодження межі земельної ділянки, встановленої в натурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] . Рішенням Борщівської міської ради від 24 вересня 2019 року №1671 передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів (кадастровий номер 6120810100:02:001:0838) площею - 0,0090 га в [ADDRESS] і проведено державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку 13 листопада 2019 року номер запису про право власності 34184204. Відповідно до рішень Борщівської міської ради від 26 лютого 2019 року №1335 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у власність [PERSON] » та від 24 вересня 2019 року №1671 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] » [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0090 га в [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні стверджував, що спірний гараж-хлів частково розташований на зазначеній вище земельній ділянці, яка передана у власність [PERSON] , проте, жодних доказів на підтвердження цьому не надав. 08 квітня 2021 року позивач [PERSON] виготовив технічний паспорт на гараж-хлів, розташований на території двору будинку [ADDRESS] , у якому зазначено, що гараж-хлів, 1975 року побудови, площею 9,70 кв.м. (технічний паспорт, виготовлений 08 квітня 2021 року ФОП [PERSON] ). 21 квітня 2021 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Борщівської міської ради Скорохід Р.О. розглянувши заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 13.04.2021 16:03:42 за реєстраційним номером 45072410, яку подав [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності на приміщення, що розташоване: [ADDRESS] , та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, рішенням №57771253 відмовив позивачу у державній реєстрації, посилаючись на те, що подані документи не дають змоги встановити набуття речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор зазначив, що заявником подано технічний паспорт на гараж - хлів №б/н від 08.04.2021, виконавець П.О. Кривокульський. Поданих документів недостатньо для реєстрації права власності на гараж - хлів. За даними висновку про вартість об`єкта-оцінки гаража - хліва, розташованого у дворі будинку [ADDRESS] , виготовленого СОД ФОП [PERSON] вартість об`єкта-оцінки на дату оцінки 18 травня 2021року становить 19 647,00 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України ). Згідно ч.1 та ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач стверджує, що його батько побудував спірний гараж-хлів у 1975 році. Відповідно до ст. 16 чинного на той час Земельного кодексу Української РСР надання земельних ділянок у користування здійснювалося у порядку відведення і було компетенцією, зокрема, виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної, сільської Рад народних депутатів. Згідно ч.1 ст.116 Земельного кодексу України (1998 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Однак, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що спадкодавцю [PERSON] в установленому чинним законодавством порядку за його життя була надана земельна ділянка для будівництва спірного гаража-хліву. Згідно ч.1 та ч.2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 №7 Про судову практику у справах про спадкування , якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Не набувають такого права і спадкоємці цих осіб. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва. Під час розгляду справи встановлено, що за життя [PERSON] , який помер [INFO] , не набув у власність гараж-хлів, що знаходиться у [ADDRESS] , та не був власником земельної ділянки, на якій він розташований, а тому спірне приміщення гаража-хліву не підлягає спадкуванню в розумінні ст.1218 ЦК України. З огляду на наведене, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. На підставі викладеного та ст.ст. 16, 376, 1216, 1218, 1223, 1261 ЦК України,

Outcome: dismissed