Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

22 лютого 2022 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , невісткою [PERSON] , та онуками. Заповіту [PERSON] не складала. За життя [PERSON] побудувала будинок [ADDRESS] , однак не вела його в експлуатацію та не отримала правовстановлюючих документів на нього. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренка Є. П., яким була заведена відповідна спадкова справа, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтві про право на спадщину на належний матері будинок через відсутність правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовна заява надійшла до суду 22.02.2022. Головуючий суддя своєю ухвалою від 23 лютого 2022 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у даній справі, підготовче судове засідання призначено на 16 березня 2022 року, однак не проводилось зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану, та після поновлення роботи суду відкладене на 26 травня 2022 року. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та про повну підтримку позовних вимог. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якому селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради. Від приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренка Є. П. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі та матеріали спадкової справи № 215/2016, наданої приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Пономаренком Є. П. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , суд приходить до такого. [PERSON] померла [INFO] в селі Хибалівка Куликівського району (а.с. 5). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] його матір`ю значиться [PERSON] (а.с. 6). Згідно з довідкою Кладьківського старостинського округу Куликівської селищної ради № 9/03-22/421 від 0612.2021 року, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала в селі Хибілвака Куликівського району разом зі своїм сином [PERSON] , невісткою [PERSON] , онуком [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно з матеріалами спадкової справи № 215/2016, 08.11.2016 [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Нотаріус встановив, що [PERSON] прийняв спадщину фактично та видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлій матері земельну частку (пай) (а.с. 53-59). Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Згідно з постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Пономаренка Є. П. від 11.02.2022, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності (а.с. 29). Згідно з довідкою КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» ЧОР № 698 від 15.11.2021 станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 30). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1965 році (а.с. 32-34). У виписках з погосподарських книг Хибалівської сільради за 1991-1995, 1996-2000 роки, які надала Куликівська селищна рада, зазначено, що головою домогосподарства в [ADDRESS] , значилась [PERSON] , а після її смерті- [PERSON] (а.с. 8-27). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 539 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.). Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Порядок реєстрації нерухомості в Української СРСР регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Міністерства комунального господарства Української РСР від 31.01.66 затвердженою Заступником Міністра комунального господарства Української РСР В.Романовим 31 січня 1966 р., яка втратила чинність 13.12.95. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції «Не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані». Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обґрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померла [PERSON] до 05.08.1992 року побудувала будинок за адресою: [ADDRESS] , але не отримала правовстановлюючого документу на нього, спадщину після смерті матері за правилами, визначеними ЦК УРСР 1963 року, прийняв син [PERSON] , він має право успадкувати будинок як спадкоємець за законом першої черги, тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати за позивачем право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved