Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» матеріального збитку у сумі 98\~000 грн., пені за період з 30.09.2020 по 30.09.2021 у сумі 13\~502, 52 грн., інфляційного збільшення боргу за період з 21.05.2020 по 30.09.2021 у сумі 28\~337, 81 грн. та три проценти річних від простроченої суми за період з 21.05.2020 по 30.09.2021 у сумі 4\~000, 33 грн., про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у сумі 8\~345, 59 грн. та моральної шкоди у сумі 30\~000 грн. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач в\~позовній заяві\~посилався на\~те,\~що 28\~січня 2020\~року о\~10\~год.\~15\~хв.\~в м.\~Дніпро,\~вул.\~Донецьке шосе,\~буд.123,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~Mazda\~626,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~рухаючись середньою\~смугою при\~здійсненні маневру\~в крайню\~ліву смугу\~не впевнилась\~в безпечності\~та вчинила\~зіткнення з\~автомобілем BMW\~XREIHE- «GНА847»,\~під керуванням\~водія [PERSON] ,\~який рухався\~в попутному\~напрямку.\~В результаті\~ДТП транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження\~з матеріальними\~збитками.\~Своїми діями\~ [PERSON] \~порушив вимоги\~п.10.1\~Правил дорожнього\~руху,\~за що\~передбачена адміністративна\~відповідальність за\~ст.124\~КУпАП.Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З метою компенсації спричинених в результаті даної ДТП збитків, він звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», яке не здійснило йому виплату страхового відшкодування. Згідно висновку судового експерта матеріальний збиток складає 106\~345, 59 грн. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» ігнорує його звернення та в добровільному порядку не відшкодовує суму невиплаченого страхового відшкодування. Наголошував також, що [PERSON] неправомірними діями спричинила йому моральну шкоду, яка полягає у стражданнях та переживаннях, у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, наслідках самої аварії, оскільки тривалий час він відчував стрес та побоювання за своє життя, втратив спокій за кермом, тривалий час страждав безсонням після аварій. Також він вимушений був втрачати багато часу на звернення до страхової компанії та адвоката для вирішення питання щодо компенсації спричинених збитків. Звертав увагу суду, що [PERSON] тривалий час ухиляється від відшкодування матеріальної шкоди. [PERSON] надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог оскільки позивач не був власником транспортного засобу на час дорожньо-транспортної пригоди. Наголошувала, що звіт про оцінку майна не є належним доказом щодо дійсних витрат на ремонт автомобіля. Завдання позивачу моральної шкоди не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. Представник [PERSON] надав відповідь на відзив в якому зазначив, що він керував автомобілем на підставі документів, що дають йому право на відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди, а саме на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб. Наголошував, що експертний висновок був складений на замовлення товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ». Представник [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомили. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 28\~січня 2020\~року о\~10\~год.\~15\~хв.\~в м.\~Дніпро,\~вул.\~Донецьке шосе,\~буд.123,\~водій [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~Mazda\~626,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~рухаючись середньою\~смугою при\~перестроюванні в\~крайню ліву\~смугу не\~впевнилась в\~безпечності та\~вчинила зіткнення\~з автомобілем\~BMW\~XREIHE- «GНА847», під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП та постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2020 [PERSON] визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Керований [PERSON] транспортний засіб Mazda 626, реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений полісом у товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». З метою компенсації, спричинених в результаті даної ДТП збитків, позивач звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.». 20.02.2022 [PERSON] звернувся до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про страхове відшкодування. Згідно висновку експертного дослідження № 32/20А від 18.02.2020, складеного судовим експертом Пилипенком О.С.: матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля BMW ХЗ 3.0, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 162 029,42 грн. Ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля BMW ХЗ 3.0, державний реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 55 683,83 грн. За змістом частини другої\~статті 1187 ЦК України\~володільцем джерела підвищеної небезпеки є юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306\~(в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі\~\~\~\~статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до\~пункту 2.2 Правил дорожнього руху. З огляду на вказане суд вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) та винної особи, а тому доводи [PERSON] є безпідставними. Аналогічного висновку дійшли Верховний Суд\~у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі №\~200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц,\~від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц,\~Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Згідно із частиною першою\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ст. 979 ЦК України\~встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Відповідно до ч. 1\~ст. 990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором. За змістом\~статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно до положень п. 35.1\~ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування за підписом заявника. Відповідно ст.\~35\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Як встановлено в судовому засіданні та з урахуванням вимог Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування [PERSON] в сумі 98 000 грн., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення знайшли своє підтвердження в судовому засіданні як законні та підлягають задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 3% річних та індексу інфляції суд виходить з наступного. Пунктом 36.5\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно з ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із вищевикладеного, з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» підлягає стягненню на користь позивача пеня за період з 30.09.2020 по 30.09.2021 у сумі 13\~502, 52 грн., інфляційне збільшення боргу за період з 21.05.2020 по 30.09.2021 у сумі 28\~337, 81 грн. та три відсоткирічних від простроченої суми за період з 21.05.2020 по 30.09.2021 у сумі 4\~000, 33 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню матеріальні збитки у сумі 8\~345, 59 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною другою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини першою\~статті 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно із частиною другою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня\~1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, враховуючи, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , які призвели до незначних вимушених змін у життєвих стосунках, зусилля, які необхідні для відновлення попереднього стану, глибину фізичних і душевних страждань вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 5 000 грн. Вказана сума відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами\~ст.141\~ЦПК України відповідно до якої з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача, пропорційно до задоволених вимог (86, 27 %), сплачений ним при зверненні до суду судовий збір.

Outcome: partial