Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

03.05.2022 представник позивача [PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду із позовною заявою, в якій уточнивши вимоги, просить встановити факт його постійного проживання з [PERSON] на день її смерті [INFO] ; визнати за позивачем право на земельну частку (пай) по КСП «Перемога» в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що за\~життя [PERSON] \~набула право\~на земельну\~частку (пай)\~в КСП\~«Перемога» с.\~Високопілля,\~оскільки її\~дані внесено\~до списку\~додатку членів\~КСП за\~№172,\~однак сертифікат\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~не отримала,\~що позивач\~пов`язує з відмінністю у написанні її імені, а саме « [PERSON] » і « [PERSON] ». Про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай) позивач дізнався лише в 2022 році, коли звернувся до Архівного управління м. Валки Харківської області, але не може оформити право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом через відсутність підтвердження факту прийняття спадщини після смерті матері та сертифікату на земельну частку (пай), виданого на її ім`я. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 05.05.2022 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. В судове засідання представник позивача надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача міський голова Скрипніченко В. надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника міської ради, просить прийняти рішення згідно закону на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Оскільки відповідач визнав пред`явлений позов, суд, враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є « [PERSON] » та « [PERSON] », що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.08.1952 Високопільським сільським ЗАГС Коломацького району Харківської області, актовий запис №70. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.03.2012 Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №13. Відповідно до протоколу №1 зібрання уповноважених членів колгоспу «Перемога» від 20.01.2020, затверджено список членів колгоспу, які мають право на земельну частку (пай) розміром 5,38 га, де під №172 значиться « [PERSON] ». Зі змісту письмової консультації приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. №899/01-16 від 15.12.2021 слідує, що відносно майна померлої [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Позивач є спадкоємцем померлої за законом, однак у встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини (з 17.03.2012 по 17.09.2012) заяву про її прийняття не подав, на день смерті спадкодавець за місцем проживання була зареєстрована одна. Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, немає. Згідно довідки Валківської міської ради Харківської області №03.03-47/244 від 07.09.2021, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , крім неї за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований. За даними паспорту громадянина України серії [NUMBER] місце реєстрації позивача в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області. Як вбачається із акту обстеження №39 від 21.12.2021, [PERSON] фактично проживав в с. Високопілля з 2005 року та доглядав за своєю матір`ю [PERSON] , після її смерті здійснив поховання та вступив в управління і володіння її майном, саджав огород, проводив догляд за домоволодінням по [ADDRESS] . Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 ЗК України гарантується право власності на землю, яке набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Ст.125 ЗК України встановлює, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. П.17 Перехідних положень ЗК України передбачає, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Слід зазначити, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні», який згідно п.1 розділу II Прикінцевих положень набрав чинності з 1 січня 2019 року, внесені зміни до законодавчих актів України, зокрема у ЗУ "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (в нинішній редакції) невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.3 Закону підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). За положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. Згідно роз`яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Пленум Верховного Суду України в п.23 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Об`єкти спадкування мають майновий характер, а тому приймаючи спадщину позивач приймає права і обов`язки спадкодавця. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як 5 років до часу відкриття спадщини. Із наданих позивачем доказів вбачається, що позивач більше 5 років до часу відкриття спадщини постійно спільно проживав із [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав фізичної особи, але законом не визначено іншого порядку його встановлення, тому суд задовольняє заяву, що відповідає положенням ч.2 ст.315 ЦПК України. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем за законом, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved