Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , який мотивує тим, що з відповідачем вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та після розірвання шлюбу проживатимуть разом з матір`ю. Кошти на утримання дитини будуть стягнуті в судовому порядку, оскільки відповідач кошти на утримання дітей не надає. На теперішній час з відповідачем припинено подружні відносини, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, також відповідач у сім`ї поводить себе агресивно, постійно влаштовує сварки, своєю поведінкою загрожую життю позивача та дітей, між ними втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На примирення не згодна, шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно. Просить шлюб розірвати та після шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі слати судового збору. Ухвалою судді від 17.02.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено справу до розгляду по суті та наданням відповідачу строку на подання відзиву. У призначений судом день позивач в судове засідання не з`явилась, подавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить розірвати шлюб. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , причину відсутності суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до відповіді на запит управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг ЗМР відповідач зареєстрований за адресою зазначеною в позові, куди й надсилались судові повістки , однак поштові конверти повернулись на адресу суду без вручення із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з вимогами ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання, повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач згідно з наданою заявою не заперечує проти заочного вирішення справи. На підставі ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини , які враховуються при розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.04.2006 р., який зареєстровано Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 183. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та після розірвання шлюбу проживатимуть разом з матір`ю. Кошти на утримання дитини будуть стягнуті в судовому порядку, оскільки відповідач кошти на утримання дітей не надає. Як зазначено позивачем в позові сторони на теперішній час з відповідачем припинено подружні відносини, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаєморозуміння у вирішенні питань сім`ї, також відповідач у сім`ї поводить себе агресивно, постійно влаштовує сварки, своєю поведінкою загрожую життю позивача та дітей, між ними втрачено почуття любові та поваги. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми , користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч.1 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , зазначено , що проголошена Конституцією України ( 254к/96-ВР ) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини , що має істотне значення. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення,суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити, оскільки судом встановлено, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, подружні стосунки фактично припинені , вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їх спільних дітей, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved