Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника адвоката Бовсунівського О.В. з даним позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання в безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на його користь 1000000 грн моральної шкоди у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. В обґрунтування поданого позову зазначив, що 02 серпня 2016 року внесено відомості до ЄРДР за № 12016060060001815 та № 12016060060001160 та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке об"єднано в одне провадження за № 12016060060001160 за ознаками кримінального правопорушення передбачено ч.1ст.185, ч.2ст.185 КК України . В межах даного провадження СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області було повідомлено про підозру. Вказане повідомлення про підозру було погоджено прокурором Коростенської місцевої прокуратури В.М. Клименко та обвинувальний акт скеровано до Коростенського міськрайонного суду. Таким чином, ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження органом досудового розслідування проводилося ряд слідчих дій, в результаті яких неодноразово допускалися порушення процесуальних прав позивача. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.01.2020 [PERSON] було виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185, ч.2ст.185 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2021 року вказаний вирок залишено без змін. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим,що в період з 30.12.2016 року по 29.06.2020 року (майже 55 місяців) він перебував під незаконним слідством по звинуваченню його у кримінальних правопорушеннях. В результаті такмих дій він зазнав значних душевних страждань, вимушених змін в особистому житті, в суспільних стосунках, зниження свого престижу та репутації , що призвело до порушення уставленого способу життя, зміни роботи, необхідності вжиття додаткових заходів для підтримання нормального способу життя для себе та родини, оплати значних витрат на правову допомогу. А тому саме суму 1 мільйон гривень вважав такою, яка відповідатиме засадам розумності і виваженості. Ухвалою судді від 19 листопада 2021 року відкритто провадження у вказаній справі за правилами загального позовного провадження. 21 грудня 2021 року Житомирською обласною прокуратурою надано відзив за позов, в якому відповідач заперечив проти позову та просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні представник позивача Бовсунівський О.В. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Представник відповідача Ігнатенко А.П. позовних вимог не визнала, просить відмовити в їх задоволенні. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали, суд приходить до наступного. Як видно із матеріалів кримінального провадження (справа № 279/2024/17) 30 грудня 2016 року [PERSON] повідомлено про підозру в об"єднаному кримінальному провадженні № 12016060060001160 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1ст.185, ч.2ст.185 КК України . 01 червня 2017 року було затверджено обвинувальний акт прокурором В.М. Клименко та скеровано до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області. В ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування в даному провадженні було проведено цілий ряд процесуальних дій: проведено огляд місця події, проведено огляд речей, допитано ряд свідків, проведено впізнання по фотокартках зі свідками. Запобіжний захід підозрюваному [PERSON] не обирався. Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2020 року [PERSON] визнано невинуватим у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 185ч.2, 185ч.1 КК України та виправдано.Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури Клименка В.М. залишено без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду від 14 січня 2020 року щодо [PERSON] - без змін . Відповідно до положень ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилами частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1,3,4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, що є мінімальним розміром, який відповідає правилам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), від 22 квітня 2019 року в справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством та судом з 30 грудня 2016 року (з дати повідомлення про підозру) по 29 червня 2020 (по дату набрання вироком суду законної сили), тобто 54 повних місяці, чим йому було спричинено моральної шкоди. Так, загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. У справах про відшкодування моральної шкоди суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. В даному випадку суд враховує, що в ході досудового розслідування та судового провадження щодо [PERSON] , запобіжний захід йому не обирався, його не було відсторонено від посади, обшуки за місцем його роботи та проживання не проводилися, арешт на його майно не накладався, що підтверджується змістом наявної у справі копії Реєстру досудового розслідування . Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження посилання позивача на те, що саме у зв`язку з кримінальним переслідуванням він не мав можливості працевлаштуватися. Разом з тим, суд враховує, що межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування. Указане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19). Однак, мінімальний розмір моральної шкоди у зв`язку з безпідставним перебуванням особи під слідством і судом повинен розраховуватися із розрахунку мінімальної заробітної на час ухвалення судового рішення, йдеться також у висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.08.2021 у справі №401/2949/19.Отже, законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007). Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6500 гривень. Виходячи з часу, протягом якого позивач перебував під слідством та судом - з 30.12.2016 по 29.06.2021, що становить 54 повних місяці, гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 351 000 грн. Визначаючи розмір морального відшкодування, суд враховує обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством та судом, й, виходячи із засад розумності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 400 000,00 грн, яка визначена з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, та конкретних обставин справи. Визначаючи розмір моральної шкоди саме у такому розмірі, який перевищує гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди станом на 2022 рік, суд, виходив з вимог виваженості та поміркованості, водночас, врахував характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Вказаний розмір не є більшим, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не призведе до його збагачення. На підставі викладеного та

Outcome: partial