Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

05 січня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 10538,21 доларів США, яка складається з: 6000 доларів США тіло позики, 3690 доларів США відсотки за позикою, 525,21 доларів США 3% річних нарахованих за неповернену позику, 323 долари США 3% річних нарахованих за неповерненні відсотки за договором позики, а також стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01 червня 2018 року між ним та [PERSON] укладено договір процентної позики №1/2017. Відповідно до даного договору він передав у власність відповідача грошові кошти у розмірі 6000 доларів США, а відповідач зобов`язалась повернути йому кошти, а також сплатити проценти в розмірі та в порядку визначеним договором. Позика надавалась під 1,5% щомісячних, до дня фактичного повернення коштів. Згідно договору відповідач зобов`язалась повернути позику до 31.12.2018. Виконання зобов`язань за договором забезпечувалось порукою [PERSON] . В строк визначений договором відповідач своїх зобов`язань не виконала, суму позики з нарахованими процентами не повернула. Станом на 01.12.2021 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 10538,21 доларів США, яка складається з: 6000 доларів США тіло позики, 3690 доларів США відсотки за позикою, 525,21 доларів США 3% річних нарахованих за неповернену позику, в порядку ст.625 ЦК України, 323 доларів США 3% річних нарахованих за неповернені відсотки за договором позики, в порядку ст.625 ЦК України. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно частково задовольнити з таких підстав. Згідно ст.205\~ЦК України\~правочин може\~вчинятися усно\~або в\~письмовій (електронній)\~формі.\~Сторони мають\~право обирати\~форму правочину,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.06.2018 [PERSON] та [PERSON] уклали договір процентної позики №1/2017 (далі - Договір). Згідно п.2.1 вказаного Договору [PERSON] надав в позику [PERSON] 6000 доларів США. Крім того, договором встановлено, що позичальник зобов`язаний сплачувати проценти в розмірі 1,5% від суми позики щомісяця, до дня фактичного повернення позики (пункт 2.2). [PERSON] зобов`язалась повернути кошти до 31.12.2018, що передбачено п.4.1 Договору. Тобто Договір укладено на 6 місяців. Беручи до уваги те, що згідно договору позики позичальником є відповідач [PERSON] , яка доказів належного виконання умов договору не надала, відтак, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 6000 доларів США підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18, період нарахування процентів від суми позики є період дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг, оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Як встановлено судом строк дії договору позики 6 місяців. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача відсотків за позикою підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути проценти за користування коштами за період дії договору, тобто 6 місяців в сумі 540 доларів США (90 доларів США (6000 доларів США*1,5%) * 6 місяців). Нарахування позивачем відсотків відповідачу за вищезазначеним Договором, після закінчення строку дії договору з 01 січня 2019 року є безпідставним. Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 525,21 доларів США 3% річних нарахованих за неповернену позику за період з 01.01.2019 по 01.12.2021. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних нарахованих за неповернені відсотки за договором позики (540 доларів США), що становить 47,27 доларів США за період з 01.01.2019 по 01.12.2021. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2844,24грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1919,58 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Враховуючи те, що позивачем не надано суду жодних належних доказів, на підтвердження понесення ним витрат на правничу допомогу, не надано суду договір по надання правничої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт, суд не вбачає правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial