Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до ПрАТ\~«Страхова компанія\~«Євроінс Україна»\~про відшкодування\~шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Свій позов\~мотивував тим,\~що 31\~жовтня 2019\~року о\~17.20\~год.\~в м.\~Вінниці по\~вул.\~Київській,\~114,\~водій [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом марки\~«Ford\~Scorpio»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під час\~перестроювання з\~правої смуги\~руху в\~ліву не\~надав дорогу\~транспортному засобі\~марки «ВMW\~Z3»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керування\~водія [PERSON] ,\~який рухався\~в попутному\~напрямку,\~внаслідок чого\~здійснив з\~ним зіткнення.\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди обидва\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження. Згідно постанови\~Вінницького міського\~суду Вінницької\~області від\~18\~листопада 2019\~року в\~справі №127/30169/19\~винуватцем ДТП\~було визнано\~ [PERSON] .\~На час\~ДТП цивільно-правова\~відповідальність останнього\~була застрахована\~в ПрАТ\~«Страхова компанія\~«Євроінс Україна»,\~яку й\~повідомлено про\~настання страхового\~випадку. Крім того, 02 листопада 2019 року [PERSON] звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. 21 листопада 2019 року суб`єктом оцінюваної діяльності ФОП [PERSON] проведено огляд технічного стану транспортного засобу «ВMW\~Z3»,\~номерний знак [NUMBER] . 29 січня 2020 року начальником відділу врегулювання збитків ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» затверджено акт № 26914/20 про відмову у виплаті страхового відшкодування/страховій виплаті позивачу у зв`язку з тим, що заявник не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому не має права на отримання страхового відшкодування. З вказаним рішенням страхової компанії позивач не погоджується, вважає його безпідставним, а завдана шкода позивачу як користувачу майна, право якого підлягає такому ж захисту як і право власності, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. З висновку експертного дослідження № 132T-12/2021, проведеного ПП «ЕНДЦ «Експертиза», слідує, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «ВMW\~Z3»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~внаслідок його\~пошкодження під\~час дорожньо-транспортної пригоди станом на час виконання даного дослідження складає 183\~035,41 грн. За даними акту №26914/20 від 29 січня 2020 року, складеного страховою компанією, остання підтвердила, що страхова сума становить 100000,00 грн, а тому у відповідача виникло зобов`язання зі сплати страхового відшкодування в межах суми відповідальності 100000,00 грн. Дане зобов`язання не виконане, а тому відповідач зобов`язаний сплатити й пеню, розмір якої за період з 30 січня 2020 року по 30 січня 2021 року становить 14\~695,79 грн. З огляду на викладене, позивач простить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 100\~000,00 грн, пеню 14\~695,79 грн, а також витрати пов`язанні з проведення експертного дослідження в розмірі 3500,00 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та до участі справі як третя особа залучений [PERSON] . Відповідач відзив на позов не надав. Третя особа своїм правом на надання пояснень не скористалася та в судове засідання не з`явилася. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, наразі представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, представник позивача не заперечує щодо заочного розгляду справи, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами цивільного законодавства стосовно виконання зобов`язань та Законами України «Про страхування», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом установлено, що 31 жовтня 2019 року о 17.20 год. в м. Вінниці по вул. Київській, 114, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Ford Scorpio», номерний знак [NUMBER] , під час перестроювання з правої смуги руху в ліву не надав дорогу транспортному засобі марки «ВMW Z3», номерний знак [NUMBER] , під керування водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2019 року в справі №127/30169/19, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже вина зазначеної особи у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» згідно договору страхування № 202001-2307-1867694 від 14 вересня 2019 року, страхова сума - 100000,00 грн. 02 листопада 2019 року [PERSON] подав до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та звернувся з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.8-10). На замовлення\~ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна»\~21\~листопада 2019\~року ФОП\~ [PERSON] \~проведено огляд технічного стану транспортного засобу під час якого були виявлені зазначені в ньому пошкодження транспортного засобу «ВMW Z3», номерний знак [NUMBER] (а.с.11). 29 січня 2020 року начальником відділу врегулювання збитків ПрАТ «СК «Євроінс Україна» затверджено акт № В-26914/20, яким відмовлено у виплаті страхового відшкодування/страховій виплаті, оскільки заявник не є власником пошкодженого транспортного засобу, а тому не має права на отримання страхового відшкодування, відсутня заява на виплату від власника 202001-2307-1867694 (а.с.13). ПрАТ «СК «Євроінс Україна» листом від 29 січня 2020 року за №762/ДВ3 повідомлено [PERSON] про відсутність правових підстав для прийняття рішення стосовно виплати йому страхового відшкодування, а перегляд рішення можливий після отримання заяви власника пошкодженого транспортного засобу (а.с.14). На замовлення позивача проведене експертне автотоварознавче дослідження пошкодженого транспортного засобу на предмет визначення вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартості матеріального збитку. З висновку експертного дослідження № 132Е-12/2021 від 21 грудня 2021 року, проведеного ПП ЕНДЦ «Експертиз», слідує, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «ВMW Z3», номер кузова [NUMBER] , в цінах станом на час виконання даного дослідження складає 115225,94 грн. Вартість матеріального збитку заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «ВMW Z3», номер кузова [NUMBER] , внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди станом на час виконання даного дослідження складає 183035,41 грн (а.с.17-27). Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.\~3\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~положень вказаного\~Закону настання\~страхового випадку\~є підставою\~для здійснення\~страховиком виплати\~страхового відшкодування\~потерпілому відповідно\~до умов\~договору страхування\~та в\~межах страхової\~суми. Під страховою сумою розуміється грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 вказаного Закону,\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування; до заяви додаються всі документи пов`язані з страховим випадком (ст. 35 вказаного Закону). Згідно з п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування та виплата, або рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування страховик зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особовою, яка має право на отримання відшкодування та повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Як зазначалось раніше відповідачем прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Підставою для відмови стало те, що заявник [PERSON] не є власником пошкодженого транспортного засобу, оскільки відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу «ВMW Z3», номерний знак [NUMBER] , власником пошкодженого майна є [PERSON] , а тому [PERSON] не має права на отримання страхового відшкодування. Однак, суд враховує, що ст. 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно, до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, має абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує. Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа з-поміж тих, з ким він вступає у відносини. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (в редакції, чинній на час вчинення ДТП) передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. З огляду на вказане суд вважає, що позивачу, який правомірно керував транспортним засобом (протилежного матеріали справи не містять) належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи. Відповідний висновок висловлений Великою палатою Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/77, а також Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду в постановах від 07 листопада 2018 року у справі №200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року в справі № 607/3007/16-ц, Верховним Судом України у постанові від 03 грудня 2014 року в справі № 6-183цс14, і така практика є сталою. Як вказувалося, відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно постанови Великої палати Верховного суду від 04.07.2018 року (справа № 755/18006/15-ц), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів»). Отже, обов`язок з відшкодування шкоди, у межах ліміту страхового відшкодування, покладається на страховика. З акту ПрАТ «СК «Євроінс Україна» від 29 січня 2020 року, № В-26914/20 вбачається, що страхова сума за договором страхування № 202001-2307-1867694 від 14 вересня 2019 року становить 100\~000,00 грн. Оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, перевищує розмір страхової суми, про що свідчить висновок експертного дослідження № 132Е-12/2021 від 21 грудня 2021 року, проведеного ПП ЕНДЦ «Експертиз», а отже розмір страхового відшкодування відповідатиме страховій сумі. Відповідно позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування в заявленому позивачем розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені за період з 30 січня 2020 року по 30 січня 2021 року, то суд враховує, що статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно\~ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. Пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як слідує із розрахунку позивача пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 30 січня 2020 року по 30 січня 2021 року становить 14\~659,79 грн. Доказів, які б спростували вказаний розмір заборгованості, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Зважаючи на задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1181,96 грн судового збору. Щодо стягнення витрат за проведення експертного дослідження у розмірі 3500,00 грн, то слід зазначити, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Цей перелік є вичерпний. Докладніше кожна з категорій цих витрат конкретизована у ст. 137, 138, 139, 140 ЦПК України. Вжитий у ст. 140 ЦПК України термін "інших процесуальних дій" стосується вчинення саме процесуальних дій. Наразі витрати здійснені позивачем особисто для забезпечення доказів по справі та та є не судовими витратами в розумінні положень ст. 133 ЦПК України, а тому вони не підлягають стягненню. Слід також відмітити, що витрати пов`язанні з проведення експертного дослідження не є й збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved