Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник - адвокат Романюк О.П., звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві представник зазначила, що позивачка [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2018 по 2020 рік. [INFO] в них народився син [PERSON] , батьком якого являється відповідач [PERSON] , та який з вересня 2020 року проживає окремо. Згідно обстеження матеріально-побутових умов позивачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з дітьми: донькою від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти перебувають на її повному утриманні. Належний рівень життя вона забезпечити дитині не може, а тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки усіх видів заробітку. Відповідач інших утриманців не має, є працездатним, працює в Чеській Республіці, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Полгар М.З. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачка свої вимоги мотивує тим, що їх спільний син [PERSON] , [INFO] , знаходиться на її вихованні та повному утриманні. Позивачка вказує, що він покинув сім`ю та не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та матеріальне забезпечення сина, незважаючи на те, що працює за кордоном та являється добре матеріально забезпеченим. Матеріали позовної заяви не містять будь-яких доказів, що дитина перебуває виключно на утриманні позивачки, її матеріального становища, а доводи позовної заяви про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків нічим не підтверджені. Насправді, саме він, починаючи з народження сина, створював необхідні умови для проживання як дитини, так і позивачки, здійснював догляд за дитиною. На даний час, через постійні безпідставні сварки, які влаштовує позивач, він вимушений проживати у будинку своїх батьків, оскільки власного не має. Незважаючи на це, він по мірі можливостей купує дитині одяг, однак позивачка не надає йому дозволу бачитись з дитиною, а коли він намагається побачитись з сином, то провокує сварки. Що стосується доводів позову про те, що він має значні доходи, то такі не відповідають дійсності, так як на даний час він користується земельною ділянкою своїх батьків, допомагає матері по господарству, офіційно не працевлаштований та не має можливості для отримання додаткових доходів. Вказані обставини також підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов від 02.06.2022 року. Позивачка виїхала на роботу за кордон, де тривалий час працює та отримує стабільну заробітну плату, а малолітній син проживає з матір`ю позивачки, яка також забороняє відповідачу бачитись з дитиною. Просить позов задовольнити частково та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, представник Романюк О.П. надіслала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник Полгар М.З. надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають частково, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого значиться відповідач. Неповнолітній син [PERSON] перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка ніде не працює, проживає з неповнолітнім сином у батьківському будинку та сама веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 березня 2022 року, і до його повноліття, а в решті позовних вимог відмовити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Outcome: partial