Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Біліченка О.О., звернулась до суду в вищевказаним позовом у якому просить суд визнати її батька [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначивши, що позивач з народження зареєстрована та постійно проживає у неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира в 1973 році надавалася в користування її діду [PERSON] та членам його родини. Станом на 2012 рік у квартирі було зареєстровано три особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [INFO] помер дід позивачки [PERSON] після чого у вказаній квартирі залишились зареєстрованими дві особи. Разом з цим, з 2005 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, платежі за комунальні послуги ним не здійснюються, стосунків з позивачем не підтримує та жодного разу за останні 16 років не з`явився у квартиру. Тобто відповідач за власним бажанням, добровільно покинув вказану квартиру та в ній не проживає. Проте оскільки виходячи із кількості зареєстрованих осіб у квартирі нараховуються платежі за комунальні послуги позивач має намір зняти відповідача з реєстрації за місцем знаходження квартири, враховуючи те, що останнім кошти на утримання квартири не надаються. З огляду на те, що у позивача відсутній зв`язок з відповідачем, який, в свою чергу, в добровільному порядку з реєстрації місця проживання не знявся, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 29.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзив не подано. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Біляченко О.О. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Свідок [PERSON] ( [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] ) у судовому засіданні пояснила, що вона з позивачем підтримує дружні стосунки, спілкуються давно і часто бувала в гостях у [PERSON] . При цьому зазначила, що позивач весь цей час проживала за адресою: [ADDRESS] з дідусем [PERSON] , а після його смерті у 2021 року проживає одна. Зазначила, що батька позивача за вказаною адресою ніколи не бачила. Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [PERSON] та його родині на підставі Ордеру №6651 від 23.10.1973 року виданого виконавчим комітетом міської ради депутатів трудящих було надано у користування квартиру за адресою: [ADDRESS] . З 26.09.2012 року у вказаній квартири зареєстровано три особи: [PERSON] , 1938 року народження, [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1999 року народження, що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» від 27.09.2012. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серїі [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро ) від 23.11.2021 року. Відтак на теперішній час у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №824466-2021 від.26.08.2021 та інформацією наданою на запит суду Департаментом реєстраційних послу Запорізької міської ради від 24.12.2021 року вих. № 04-47/02/10073. Як зазначив у судовому засіданні позивач, відповідач фактично у квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше 16 років не проживає, за комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано Акт за підписами сусідів від 28.09.2012 року про те, що [PERSON] не проживає у квартирі з 2005 року, копії квитанції про сплату комунальних платежів, нарахованих за адресою: [ADDRESS] , сплачених від імені позивача. Також вказані обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положенням ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право прохати усунути перешкоди у користуванні власністю. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України і ст. 150 ЖК України, які передбачають, що власник використовує житло для особистого проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 та 5 ч. 3, ч. 4 ст. 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач більше 16 років в квартирі не мешкає. Перебування відповідача на обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права користування житловим приміщенням, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У позовній заяві позивач не просила стягнути з відповідача судові витрати, з огляду на що дане питання судом не вирішувалось.

Outcome: approved