Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів в сумі 119653,59 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, яка отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2016 року, [PERSON] поновлено на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві з 26.02.2016 року. Проте, відповідачка своєчасно не повідомила Управління про поновлення на службі. Враховуючи викладене, Головне управління з 01.06.2018 року припинило виплату пенсію [PERSON] відповідно до Закону, оскільки відсутні підстави для продовження її виплати за нормами Закону, у зв`язку з зарахуванням [PERSON] на службу в поліції. У зв`язку із чим утворилася переплата пенсії за період з 26.02.2016 року по 31.05.2018 року в розмірі 119653,59 грн. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 119563,59 грн. на адресу відповідача було направлено листи, проте дані листи залишилися без реагування, а тому ГУПФУ в м. Києві змушений звернутись до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого - вважає, що позов не підлягає задоволенню. Посилається на те, що відповідачка не порушувала вимоги чинного законодавства, не вводила державні органи в оману. Всі нарахування щодо виплати пенсії та заробітної плати здійснювалися на підставі документів складених службовими особами Дарницького УПНП в м. Києві. Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2019 року задоволено позов [PERSON] до ГУПФУ в м. Києві, яким визнано протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо рішення від 26.07.2018 року № 520 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру [PERSON] за період з 27.02.2016 року по 31.05.2018 року на загальну суму 119653,59 грн. у розмірі 20 % щомісячно до повного його погашення, скасовано рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 26.07.2018 року № 520 про стягнення суми пенсії, виплачених надміру [PERSON] за період з 27.02.2016 року по 31.05.2018 року на загальну суму 119563,59 грн. у розмірі 20 % щомісячно до повного його погашення, зобов`язано ГУПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , виходячи з розміру 55 % від суми грошового забезпечення та повернути борг у розмірі 20 % від суми пенсії, який було протиправно утримано з позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві. Вислухавши вступне слово представника відповідачки, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Судом встановлено, що 06.04.2018 року [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії та надала пакет документів, підготовлений і направлений Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у м. Києві, у зв`язку за звільненням зі служби позивача 23 серпня 2017 року. З копії рішення від 26.07.2018 року № 520 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру вбачається, що [PERSON] , одержує пенсію за вислугу років за період з 27.02.2016 року по 31.05.2018 року утворилась переплата пенсії в розмірі 119563,59 грн. Вказана переплата виникла у зв`язку із неповідомленням про працевлаштування (а.с.21). Позивачем направлено на адресу відповідача листи від 08.06.2018 року, 08.08.2018 року з пропозицією повернути переплачені кошти на рахунок Головного управління ПФУ в м. Києві. Проте, [PERSON] не погоджуючись із вказаними листами, подала позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва позовну заяву до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. За результатами розгляду якого, 05.12.2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва ухвалено рішення про задоволення позову, яке набрало законної сили. Відповідно до резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.12.2019 року: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо рішення від 26 липня 2018 року №520 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру [PERSON] за період з 27 лютого 2016 року по 31 травня 2018 року на загальну суму 119653, 59 грн. у розмірі 20% щомісячно до повного його погашення. Скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 26 липня 2018 року №520 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру [PERSON] за період з 27 лютого 2016 року по 31 травня 2018 року на загальну суму 119653, 59 грн. у розмірі 20% щомісячно до повного його погашення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] , виходячи із розміру 55% від суми грошового забезпечення та повернути борг у розмірі 20% від суми пенсії, який було протиправно утримано з позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва в рішенні від 05.12.2019 року встановив відсутність зловживань з боку [PERSON] , які б призвели до виплати пенсій у більшому розмірі, подання нею недостовірних даних для призначення пенсії, а відтак рішення від 26.07.2018 року № 520 про утримання пенсії винесене без законних підстав, порушує права та законні інтереси [PERSON] вказана обставина не потребує доказуванню під час розгляду справи Деснянським районним судом м. Києва. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Також, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав. Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду: від 31.01.2019 (справа №554/6495/17-ц), від 31.10.2019 (справа №607/657/17), від 20.03.2019 (справа №345/1493/17-ц). Такі ж висновки містяться у рішеннях ЄСПЛ у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії». Крім того, аналогічний висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року, провадження № 6-151цс13, від 02 липня 2014 року, провадження № 6-91цс14, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 у справі № 536/487/17-ц, провадження № 61-28334св18. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що зобов`язання з повернення надміру виплачених пенсій виникають лише при наявності однієї з трьох умов, а саме: рахункової помилки з боку платника пенсії, недобросовісності з боку набувача, подання страхувальником недостовірних даних. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed