Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Справу передано судді-доповідачу 28.01.2022 р. Позовні вимоги\~мотивовано тим,\~що позивач\~пропустив строк\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~оскільки дізнався про наявність заповіту на його користь лише наприкінці 2021 року. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 01.02.2022 р. клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 01.03.2022 р. 02.02.2022 р. надійшло клопотання Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про розгляд справи без участі її представника, зареєстроване за вх. № 395. Також у клопотанні зазначено про визнання позову. Рішенням зборів суддів Щорського районного суду Чернігівської області від 28.02.2022 р. № 3 було знято з розгляду справи, що призначені з 28 лютого 2022 року до 04 березня 2022 року. Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» № 2/0/9-22 від 08.03.2022 р. було змінено територіальну підсудність справ Щорського районного суду Чернігівської області, та визначено територіальну підсудність таких справ за Згурівським районним судом Київської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» від 04.05.2022 р. № 27/0/9-22 було відновлено територіальну підсудність судових справ Щорського районного суду Чернігівської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 р. № 2/0/9-22, із 05 травня 2022 року. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 25.02.2003 р. (а. с. 7). Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68084226 від 13.01.2022 р. (а. с. 32). Як вбачається із копії довідки Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області від 15.12.2021 р. № 487, померлий [INFO] [PERSON] , 1923 р. н., на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно пункту 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Отже, приписи пункту 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 204/2585/15-ц. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В той же час, матеріали справи засвідчують відсутність обставини спільного проживання позивача чи інших осіб зі спадкодавцем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на безумовне визнання відповідачем позову та відсутність у матеріалах справи суперечностей та протиріч, а також невстановлення судом осіб, права, свободи чи інтереси яких можуть бути порушені визнанням позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд має визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: approved