Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У серпні 2021 року до суду звернувся НУ «Запорізька політехніка» звернувся з позовом про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за навчання в розмірі 4125,00 грн. та, крім того, судового збору в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що 15 серпня 2016 року між Запорізьким національним технічним університетом та відповідачем було укладено договір №017-1/53 про надання освітніх послуг. Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання освітніх послуг - забезпечення здобуття [PERSON] вищої освіти у Запорізькому національному технічному університеті м. Запоріжжя на факультеті управління фізичною культурою та спортом, форма навчання - денна, ступень освіти - бакалавр, спеціальність - «017», строк навчання - 4 роки. 12 серпня 2016 року Наказом Запорізького національного технічного університету № 292-С [PERSON] зараховано з 01.09.2016 студентом на 1 курс денної форми навчання. 09 липня 2019 року [PERSON] студента 3 курсу Наказом Запорізького національного технічного університету № 226-С «Про особовий склад студентів» відраховано з університету за невиконання індивідуального навчального плану та за порушення умов контракту з 08.07.2019. На час звернення до суду у відповідача наявна заборгованість по оплаті за навчання в розмірі 4 125 гривень 00 копійок. Вказані кошти добровільно відповідачем не сплачені, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач. Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу справ між суддями від 04.10.2021 було проведено повторний авторозподіл справи через звільнення з посади судді [PERSON] у зв`язку з поданням нею заяви про відставку. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2021 року прийнято в провадженні судді Мінгазова Р.В. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] скористалась своїм правом подати до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 15.08.2016 дійсно було укладено договір про надання освітніх послуг між позивачем та відповідачем. За даним договором відповідач є замовником послуг для одержувача таких послуг - свого сина [PERSON] . Договір укладався строком на 4 роки. Однак 09.07.2019 Наказом ЗНТУ одержувача - [PERSON] було відраховано з факультету управління фізичної культури з 08.07.2019. Це означає, що фактично надання послуг позивачем припинилося з 08.07.2019. Станом на момент відрахування 08.07.2019 оплата за навчання була сплачена відповідачем в повному обсязі, що підтверджується також додатком позивача, а саме особистою карткою студента, де зазначено період та суму оплату. Суми, оплачені відповідачем відповідають сумам, передбаченим договором. Всі відносини між позивачем та відповідачем врегульовані Договором від 15.08.2016, в п.4 якого зазначено, що у випадку дострокового відрахування одержувача послуг, замовник повинен звернутися до відділу бухгалтерського обліку для остаточного розрахунку. З цього приводу зазначає, що відповідач - замовник за договором, звернулася до відділу бухгалтерського обліку університету для вирішення питання щодо остаточного розрахунку. Працівниками бухгалтерського відділу відповідачу було повідомлено, що станом на момент відрахування за відповідачем заборгованості не рахується, тому вона (відповідач) може бути вільна. В свою чергу позивачем не було пред`явлено будь яких ані усних, ані письмових претензій щодо предмету даного спору. У зв`язку чим просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та стягнути на свою користь витрати на правову допомогу. В свою чергу позивач подав до суду відповідь на відзив в якому зазначає, що на момент відрахування [PERSON] з 08.07.2019 за відповідачем наявна не погашена заборгованість у розмірі 4125 грн. Ця сума за 2 семестр 3 курсу 2018/2019 року начального року. Семестр коштує 4125 грн. Борг складається з несплаченої суми за другий семестр, тобто до того моменту коли одержувача послуги було відраховано. НУ «Запорізька політехніка» виконував свої зобов`язання в повному обсязі згідно Договору з відповідачем, до моменту відрахування студента з 08.07.2019 року на підставі Наказу № 226-С від 09.07.2019 року (витяг з наказу знаходиться в матеріалах справи). Укладання цього Договору, відповідач підтверджує в своєму Відзиві тим самим погоджуючись з усіма пунктами цього договору. В п. 4 Договору про надання освітніх послуг який підписаний обома сторонами і сторони дали згоду на його виконання зазначено «в разі, якщо замовник за власною ініціативою вирішить з будь-яких причин достроково розірвати цей договір, він зобов`язаний повідомити про це виконавця в письмовій формі, не пізніше як за 10 календарних днів до дати розірвання цього Договору. Повідомлення і дострокове розірвання подається замовником до університету особисто, а у випадку надіслання засобами поштового зв`язку, справжність підпису замовника у повідомленні засвідчується нотаріально. Тобто лише після письмової заяви замовник звертається у випадку дострокового відрахування одержувача, до відділу бухгалтерського обліку та звітно економіки та розподілу асигнувань для остаточного розрахунку і повернення коштів за ненадану освітню послугу або внесення коштів погашення боргу за надану послугу. Жодних з вищезазначених дій відповідачем зроблено не було. Для розірвання Договору за бажанням замовника не вчинено не яких дій не написано заяв, не зроблено письмових звернень та не надіслано листів з нотаріально завіреним підписом та доказами отримання цього листа університетом. Отже дія договору тривала і послуги надавались в повному об`ємі до видання наказу про відрахування студента - одержувача. В свою чергу освітні послуги надавались в повному обсязі - лекції, семінари, консультації, проводились згідно навчальної програми також додаткові послуги як користування бібліотекою, навчальними лабораторіями, комп`ютерними класти та іншими навчальними послугами. Правом користування цими послугами і в якому об`ємі здобувачі освіти вирішують самостійно, це не означає що освітні послуги не надаються. Відповідна до абз.2 п.12 Договору освітні послуги передбачені цим договором вважаються наданими до терміну видання наказу про відрахування одержувача. Договір по надання освітніх послуг не передбачає досудового врегулювання спірних питань. Відповідач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Якушева Р.С. надала до суду заперечення в яких зазначила, що позивач в запереченні на відзив стверджує, що «Договір про надання освітніх послуг має добровільний характер». Це означає, що позивачем визнано добровільний характер виконання сторонами договору їх прав та обов`язків. Тому, звертає увагу, що права та обов`язки сторін договору слід вважати такими, що виконуються та реалізуються за їх власним бажанням та без будь-якого примушення. Отже, підтверджуючи, що договір є добровільним, позивач стверджує про наявність у відповідача права користуватися своїми правами та виконувати обов`язки, передбачені таким договором, за власним бажанням. Тобто вимоги, пред`явлені позивачем взагалі не можуть бути предметом спору для розгляду справи у судовому порядку, адже всі права та обов`язки відповідача [PERSON] , виходячи з правової природи такого договору, мають добровільний характер виконання. Натомість, по суті обставин, викладених в заперечені на відзив позивачем, відповідач звертає увагу на те, що в запереченні на відзив позивач посилається на п.4 Договору про надання освітніх послуг №017-1/53 від 15.08.2016, при цьому посилається лише на першу частину п.4 Договору, який взагалі не регулює правовідносин в межах пред`явленого позивачем спору, оскільки даний пункт Договору регламентує та регулює порядок розірвання договору з власної ініціативи замовника договору - позивача у справі. Оскільки у замовника - відповідача у справі, не було намірів та бажання достроково розривати договір №017-1/53 від 15.08.2016 з власної ініціативи. Одержувач послуг - [PERSON] (син відповідача) припинив фактичне відвідування навчального закладу, тобто фактичне отримання навчальних послуг, самостійно, з власної ініціативи та за власним бажанням, про що навіть не повідомив своїй матері - відповідачу у справі. В подальшому одержувач послуг за договором - [PERSON] був відрахований за невиконання навчального плану, що підтверджується Витягом з Наказу №226-С, що міститься в матеріалах справи. Більше того, відповідач (замовник за договором) взагалі не знав про факт фактичної відсутності (прогулів) одержувача послуг у навчальному закладі. Про невиконання індивідуального навчального плану одержувачем послуг відповідач також не знала, оскільки ані одержувачем послуг, ані виконавцем (позивачем у справі) не було повідомлено такої інформації відповідачу. Отже, звертаю увагу суду, що відповідач не мав наміру на розірвання Договору про надання освітніх послуг з власної ініціативи. Тому, виходячи з вищевикладеного, відповідач не знав та не міг знати про відрахування одержувача послуг та про фактичне припинення отримання послуг одержувачем з власної ініціативи одержувача послуг. Окремо зазначаю, що про розірвання договору з підстав відрахування одержувача послуг відповідач дізнався лише у липні 2019 року, коли одержувач послуг повідомив про це відповідача. Після цього, як вже було зазначено у відповіді на позов, відповідач виконав всі обов`язки передбачені п.4 Договору. Вважає, що наведені у запереченні на відзив доводи, не відповідають дійсності. Окремо зазначає, що відповідач - замовник за договором, звернулася до відділу бухгалтерського обліку університету для вирішення питання щодо остаточного розрахунку. Працівниками бухгалтерського відділу відповідачу було повідомлено, що станом на момент відрахування за відповідачем заборгованості не рахується, тому вона (відповідач) може бути вільна. В судове засіданні представник позивача не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі у порядку письмового провадження. Відповідач [PERSON] та її адвокат Якушев Р.С. в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином. 31.05.2022 до суду надійшла заява адвоката Якушева Р.С. про відкладення розгляду справи, якій представник відповідача обґрунтував тим, що він не перебуває у відрядження, у зв`язку з чим просить розгляд справи відкласти. Суд розглянувши клопотання представника відповідача приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки захисником не надано жодного доказу на підтвердження неможливості прийняти участь у судовому розгляду, а також враховуючи, що справа вже тривалий час перебуває в провадженні суду, а сторони скористались своїм правом подати до суду заяви з процесуальних питань, суд вважає можливим розглянути справи на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Дослідивши доводи викладені в запереченнях представника відповідача - адвоката Якушева Р.С. суд приймає до уваги та погоджується з доводами в частині того, що позивач подаючи до суду відповідь на відзив, не надав доказів направлення її іншій стороні. Разом з тим у своїх запереченням представник відповідача спростовує доводи викладені у відповіді на відзив, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність надавати оцінку усім доводам викладеним сторонами у своїх заявах по суті справи. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги доводи відповідача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що між сторонами 15 серпня 2016 року було укладено договір №017-1/53 про надання освітніх послуг, відповідно до якого Запорізький національний технічний університет взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів [PERSON] здійснити надання [PERSON] освітніх послуг - забезпечення здобуття вищої освіти у Запорізькому національному технічному університеті м. Запоріжжя на факультеті управління фізичною культурою та спортом, форма навчання - денна, ступень освіти - бакалавр, спеціальність - «017» Фізична культура і спорт, строк навчання - 4 роки. /а.с.5/ Відповідно до п.4 зазначеного договору відповідач [PERSON] як замовник зобов`язана була своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених цим договором. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 29000 гривень 00 копійок. Наказом Запорізького національного технічного університету м. Запоріжжя №292-С від 12 серпня 2016 року «Про зарахування на навчання» на підставі правил прийому до Запорізького національного технічного університету в 2016 році та рішення приймальної комісії від 12.08.2016, протокол №45 [PERSON] зараховано з 01.09.2016 студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальностями за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб, факультет Управління фізичною культурою та спортом, за спеціальністю «017», Фізична культура і спорт./а.с.8/ Наказом Запорізького національного технічного університету м. Запоріжжя №226-С від 09 липня 2019 року [PERSON] відраховано з факультету Управління фізичною культурою та спортом, денної форми навчання за невиконання індивідуального плану та порушення умов контракту./а.с.7/ Згідно з п. 15 Договору він розривається: за згодою сторін; у разі неможливості виконання стороною Договору своїх зобов`язань у зв`язку з прийняттям нормативно- правових актів, що змінили умови, встановлені Договором щодо освітньої послуги, і незгоди з будь-якої із сторін внести зміни до Договору; у разі ліквідації виконавця, якщо не визначений правонаступник; у разі відрахування з навчального закладу одержувача згідно із законодавством; за рішенням суду, в разі систематичного порушення або невиконання однією із сторін умов Договору. Навчання Замовника-студента, його відрахування з університету та поновлення його статусу здійснюється на загальних підставах, визначених законодавством і чинним в університеті нормативними актами (п. 17 Договору). Закінчення строку Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору, (п. 18 Договору). Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки встановлені договором . На теперішній час [PERSON] має заборгованість за навчання у розмірі 4125 гривень 00 копійок., яку добровільно відповідачем до теперішнього часу не повернуто./а.с.6/ Наказом Міністерства освіти і науки України №420 від 01.04.2019р. Запорізький національний технічний університет м. Запоріжжя перейменовано у Національний університет «Запорізька політехніка». З`ясувавши повно, всебічно, об`єктивно обставини даної справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила умови укладеного між нею та позивачем договору про надання освітніх послуг, оскільки не виконала свого зобов`язання щодо сплати коштів за навчання, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача та її захисника про відсутність заборгованості за надані освітні послуги суд не приймає до уваги, оскільки вказані доводе не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, зокрема квитанціями довідками, листами тощо. Оскільки, на переконання суду, у разі звернення відповідача до НУ «Запорізька політехніка» з приводу наявності заборгованості за навчання сина, після його відрахування, вона не була позбавлена права вимагати письмової довідки про відсутність відповідної заборгованості. Так само, суд відхиляє доводи відповідача про добровільність виконання договірних зобов`язань за договором про надання освітніх послуг, оскільки обов`язок виконання умов договору встановлено ст. 629 ЦК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Національного університету «Запорізька політехніка» до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Національний університет «Запорізька політехніка» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 2 270 гривня 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Outcome: approved