Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

03 березня 2022 року позивач Управління соціальної політики Тернопільської міської ради пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги за призначеними субсидіями в розмірі 10625,22 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 17 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Для призначення цього виду соціальної допомоги заявницею подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. На підставі заяви 18.10.2018 року на засіданні комісії з питань надання громадянам житлових субсидій Управлінням соціальної політики ТМР було призначено субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з урахуванням фактично проживаючих членів домогосподарства за адресою: [ADDRESS] на період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно. Під час проведення перевірки соціальними інспекторами Управління встановлено, що відповідно до інформації, отриманої з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.12.2018 року №3348/139 [PERSON] (член сім`ї особи зі складу домогосподарства Заявниці) перебував за межами України у період з 23.03.2018 до 18.06.2018. Після виявлення даного порушення соціальними інспекторами Управління було складено Акт проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій від 28.02.2019 №32, після чого було проведено перерахунок сума надміру виплачених коштів за призначеними субсидіями за період з 01.10.2018 по 28.02.2019 склала 10625,22 грн. Управлінням було надіслано [PERSON] повідомлення №29 та №29/1 від 28.02.2019, згідно з якими вона зобов`язана повернути переплачену суму грошової субсидії і перерахувати 10625,22 грн. до 05.04.2019 на рахунок Управління соціальної політики Тернопільської міської ради. 04 березня 2019 року начальником відділу соціальних інспекторів Одобецьким П.А. внесено подання про припинення надання житлової субсидії [PERSON] з 01.03.2019, у зв`язку з поданням нею недостовірної інформації щодо перебування члена сім`ї особи зі складу домогосподарства за кордоном сукупно понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення їй житлової субсидії. Звертає увагу, що згідно з поданою декларацією про доходи та майновий стан, [PERSON] була попереджена про відповідальність за подання недостовірної інформації, як про її доходи та майновий стан, так і про доходи і майновий стан членів її сім`ї, зареєстрованих у жилому приміщенні, про що свідчить її особистий підпис у заяві про призначення житлових субсидій та доданої до неї декларації. Вважає, що відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання, та не повідомлено позивача про перебування члена сім`ї особи її домогосподарства [PERSON] за кордоном сукупно більше 60 днів, протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Вважає, що субсидія призначена з вини відповідача, яка подала недостовірні відомості, що вплинуло на встановлення права на субсидію, та внаслідок чого були надмірно виплачені бюджетні кошти в вигляді субсидій на суму 10625,22 грн. за період з 01.10.2018 по 28.02.2019. Добровільно відповідач зазначеної суми не повернула, у зв`язку з чим позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 11 березня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 13 квітня 2022 року о 14 годині 30 хвилин, яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 19.05.2022р. на 10 год. 10 хв. 19 квітня 2022 року від відповідача надійшов відзив (заперечення) на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись не те, що [PERSON] на час отримання нею субсидії не був членом її сім`ї, не був зареєстрований та не проживав за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , не вів із нею спільного домогосподарства, проживав зовсім за іншою адресою. У судове засідання 19.05.2022р. від сторін надішли заяви про розгляд справи без їхньої участі. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України в суду відсутні перешкоди для розгляду справи по суті та суд вважає можливим її розгляд у відсутності учасників справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 17 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії. Разом із заявою подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій відповідач зазначила, що вона проживає в квартирі загальною площею 63,62 кв.м, разом з нею зареєстровані, однак не проживають, [PERSON] дочка, та [PERSON] онука. Згідно з довідкою ГТОВ «Мрія» №8088 від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] проживають, без реєстрації, за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою ПМП «СОВР» №1215 від 12 жовтня 2018 року склад зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до акту №4773 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, соціальним інспектором управління соціальної політики Тернопільської міської ради обстежено місце проживання [PERSON] та встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає одна, [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Заявниця отримує пенсію, інших доходів не має. Згідно з рішенням управління соціальної політики Тернопільської міської ради від 17 жовтня 2018 року №150666, розглянувши подані документи на призначення житлової субсидії [PERSON] , вирішено передати на розгляд Комісії з питань надання громадянам субсидій, оскільки в складі господарства кількість фактично зареєстрованих більша від кількості фактично проживаючих, не проживають дочка [PERSON] та внучка [PERSON] . Згідно з витягом з протоколу засідання комісії №19 від 18.10.2018 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де не проживають [PERSON] та [PERSON] , запропоновано з жовтня призначити субсидії. Відповідно до рішення про призначення субсидії [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на фактично проживаючих членів домогосподарства призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період з жовтня 2018р. по квітень 2019р.: з 31.10.2018р. (довідка про доходи членів домогосподарства за період 01/2018 06/2018 [PERSON] ); з 29.11.2018р. (довідка про доходи членів домогосподарства за період 01/2018 06/2018 [PERSON] ); з 14.01.2019р. (довідка про доходи членів домогосподарства за період 01/2018 06/2018 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ); з 30.01.2019р. (довідка про доходи членів домогосподарства за період 01/2018 06/2018 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) Відповідно до інформації, отриманої з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 11.12.2018 року №3348/139 [PERSON] перебував за межами України у період з 23.03.2018 до 18.06.2018. Згідно з актом проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій, від 28.02.2019 №32, встановлено, що [PERSON] не надала інформацію про перебування особи за кордоном сукупно понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи. Внаслідок цього були надмірно виплачені кошти в сумі 10625,22 грн. протягом періоду 01.10.2018 року по 28.02.2019 року; переплачену суму 10625,22 грн. стягнути з заявника. 28.02.2019 року [PERSON] були надіслані повідомлення про припинення надання субсидії №29 та №29/1, згідно з якими вона зобов`язана повернути переплачену суму грошової субсидії і перерахувати 10625,22 грн. 5712,34+4912,88) до 05.04.2019 на рахунок управління соціальної політики Тернопільської міської ради. Також, 04 березня 2019 року начальником відділу соціальних інспекторів Одобецьким П.А. внесено подання про припинення надання житлової субсидії [PERSON] з 01.03.2019, у зв`язку з поданням нею недостовірної інформації щодо перебування особи зі складу домогосподарства за кордоном сукупно понад 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення їй житлової субсидії. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права: Відповідно до пункту 1 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі Положення) в редакції, чинній на момент призначення субсидії, житлова субсидія є адресною державною соціальною допомогою громадянам мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком. Згідно з пунктом 2 Положення (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), у частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Із змісту пункту 9 Подоження вбачається, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. Членами господарства\~є особи,\~які зареєстровані\~і фактично\~проживають в\~житловому приміщенні\~(будинку). У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення. За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії\~в такому\~випадку приймається\~з урахуванням\~норм,\~зазначених в\~абзаці десятому\~пункту 7\~цього Положення,\~і не\~може поширюватися\~на випадок,\~визначений в\~абзаці третьому\~цього пункту. В абзаці десятому пункту 7 цього Положення зазначено, що житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому\~-\~четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами. Відповідно до пункту 22 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, зокрема, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії та на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином до державного бюджету. У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Статтею 1215\~ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення даних статей свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17, у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18, та у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 583/168/17. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Так, звертаючись із позовом, позивач покликається на те, що відповідачем було порушено взяті на себе зобов`язання та не повідомлено позивача про перебування члена сім`ї особи із складу її домогосподарства [PERSON] за кордоном сукупно більше 60 днів, протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії. Разом з тим, субсидію відповідачу було призначено на підставі Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного соціальним інспектором, у якому зазначено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проживає одна, [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Заявниця отримує пенсію, інших доходів не має. Жодними наданими позивачем доказами не підтверджено, що [PERSON] на момент подання документів та отримання відповідачем субсидій був членом сім`ї особи із складу її домогосподарства. Відповідач, звертаючись із заявами про призначення субсидії, вказувала про те, що в квартирі проживає одна, що підтверджено зібраними у справі доказами, відтак виключає свідоме приховування відповідачем недостовірних даних про її доходи. В заяві та декларації, які заповнювалися [PERSON] , відсутня інформація для заповнення щодо перебування чи не перебування члена сім`ї особи із складу домогосподарства за кордоном. Більше того, позивачем не доведено ні того, що [PERSON] був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] , ні того, що він у вказаному помешканні проживав, ні того, що він був членом сім`ї особи із складу домогосподарства [PERSON] . Позивачем не надано належних обгрунтувань, чому за таких обставин у рішеннях про призначення [PERSON] субсидії за адресою: [ADDRESS] є посилання на довідку про доходи членів домогосподарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки жодними іншими доказами не підтверджено, що [PERSON] був членом її домогосподарства чи членом сім`ї особи із складу домогосподарства [PERSON] . Зібраними у справі доказами підтверджено, що [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] проживала одна. Крім неї, у квартирі були зареєстровані [PERSON] і [PERSON] , але фактично там не проживали. За таких обставин суд вважає, що позивач не має підстав достовірно вважати, що відповідачу було відомо про факт перебування [PERSON] за кордоном та періоди такого перебування. З урахуванням викладеного, на переконання суду, доводи позивача про безпідставне отримання відповідачем житлової субсидії не заслуговують на увагу. Крім того, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» викладено принципи застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особина мирне володіннясвоїм майном. Європейський суд з прав людини вказує, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Рисовський проти України», заява № 29979/04, від 20 жовтня 2011 року). Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року). Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини необхідно дотримувати справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини. На думку суду, відповідач мала «законні сподівання» на отримання субсидій, а перебування [PERSON] за кордоном не позбавляло [PERSON] права на її отримання, враховуючи те, що на час призначення субсидії фактично проживала у квартирі одна, її майновий стан, а також судом установлено відсутність з боку відповідача зловживання своїм соціальним статусом (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 727/977/16-ц. З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що відповідач свідомо приховала або свідомо надала недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, соціальний статус [PERSON] , а також, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, задоволення позову у цій справі не відповідатиме справедливій рівновазі між інтересами суспільства та правами відповідача, а примусове повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 10625,22 грн. становитиме для неї надмірний тягар. Тому суд доходить остаточного висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, то відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed