Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] , зареєстрованого 07 березня 2020 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) актовий запис №103, посилаючись на те, що життя з відповідачем не склалося, втрачено взаєморозуміння, почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні відносини між подружжям фактично припиненні. До примирення сторони не прагнуть, подальше спільне життя не можливе, так як сторони не прагнуть цього. Від шлюбу вони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. Представник позивача адвокат Перекупка Т.М. у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника за наявними в матеріалах справи доказами. У разі повторної неявки відповідача до зали суду не заперечують щодо ухвалення судом заочного рішення по справі. Вимоги про стягнення судових витрат з відповідача не заявляє. Також зазначила, що позивач перебуває у евакуації за межами м.Запоріжжя. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку (конверт повернувся з позначкою - адресат відсутній за вказаною адресою), і шляхом публікації оголошення про виклик до суду відповідача на офіційному сайті Комунарського районного суду м.Запоріжжя, у судове засідання не з`явився. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст. 280 ЦПК України, тому вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 07.03.2020 рокуКомунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), 07.03.2020року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №103 (а.с.7). Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.08.2020 року Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), сторони є батьками дитини - [PERSON] (а.с.8). Судом також встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем в Україні здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно з ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умов, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. між сторонами немає жодних розбіжностей щодо останнього місця проживання подружжя - Україна. Відповідач, [PERSON] є громадянином Республіки Молдова. Статтею 26 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах передбачено порядок розірвання шлюбу, де зазначено, якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу провадиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і інші документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved