Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), про відшкодування збитків в порядку регресу у загальному розмірі 1500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн 60 коп. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що між ПрАТ «СК« ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10928372-02-10-01 від 15 липня 2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki New SX4», д.н.з. [NUMBER] . У відповідності до умов даного договору, між ПрАТ «СК« ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. З вини відповідача 31 серпня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій було пошкоджено автомобіль марки «Suzuki New SX4», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» виплатив страхувальнику власнику автомобіля «Suzuki New SX4», д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 80110 грн 37 коп. Згідно страхового акту № 2053985-1 вiд 22 вересня 2020 року сума страхового відшкодування в розмірі 80110 грн 37 коп. перерахована на рахунок станції технічного обслуговування, де проводився ремонт пошкодженого автомобіля «Suzuki New SX4», державний номерний знак [NUMBER] - ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК«ВУСО» склав 80110 грн 37 коп. Транспортний засіб, яким керував відповідач, був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правовоi вiдповідальності власників наземного транспорту №AP/7426485 в момент ДТП від 31 серпня 2020 року в АТ «СГ«ТАС ». АТ«СГ«ТАС» визнало факт страхової події 31 серпня 2020 року та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» згідно полісу №AP/7426485 розрахованою вирахуванням розміру франшизи (1500 грн.) у розмiрi 78 610 грн 37 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 1500 гривень. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК«ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 31 серпня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. 22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК«ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір №22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплачено страхового відшкодування за договором №10928372-02-10-01 від 15 липня 2020 року. Посиласючись на те, що до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу, порсила задовольнити позов, стягнути 1500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн 60 коп. Ухвалою від 9 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Вказана ухвала разом із матеріалами позовної заяви направлялись за адресою реєстрації відповідача, які повернулись 10 січня 2022 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між ПрАТ «СК«ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10928372-02-10-01 від 15 липня 2020 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Suzuki New SX4», д.н.з. [NUMBER] (а.с.5-7). 31 серпня 2020 року о 18 год. 10 хв. по вул. Раїси Окіпної у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki New SX4», д.н.з. [NUMBER] , яким керувала водій [PERSON] та автомобіля «Peugeot 508» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вина відповідача [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2020 року, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню (а.с. 11 зворот, 12). Потерпілий [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акта № 2053985-1 від 22 вересня 2020 року, сума страхового відшкодування з вирахуванням розміру франшизи (1500 грн) склала 80110 грн 37 коп. ПрАТ СК«ВУСО» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої у розмірі 78610 грн 37 коп. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом №AP/7426485 у АТ «СГ«ТАС», то АТ «СГ«ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК«ВУСО» в межах ліміту передбаченого полісом № AP/7426485 з урахуванням розміру франшизи в розмірі 1500 грн. Відповідно дост. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що відшкодовується страховиком згідно договору страхування. Страхове відшкодування за шкоду, заподіяну потерпілим, завжди зменшується на суму франшизи. Тобто франшиза відшкодовується особою, яка завдала матеріальну шкоду. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 1500 грн. 22 грудня 2020 року між ПрАТ «СК«ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір №22/12/2020 про відступлення права вимоги від 22 грудня 2020 року, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, в тому числі, право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплачено страхового відшкодування за договором №10928372-02-10-01 від 15 липня 2020 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачу надсилалась вимога № 2053958-1 про відшкодування збитків в порядку регресу, заборгованість в добровільному порядку не погашена. Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги ФОП [PERSON] , та стягує на її користь суму збитків в порядку регресу виплаченого відшкодування у розмірі 1500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 908 грн. в рахунок компенсації сплаченого судового збору. Крім того, позивач просил стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8348 грн. 60 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас за змістом частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 23 грудня 2020 року ФОП [PERSON] уклала договір про надання правової (правничої) допомоги з Адвокатським Об`єднанням «Правовий Горизонт» (а.с.46-47). Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 22 березня 2021 року акту приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору про надання правової (правничої) допомоги № 07 від 23 грудня 2020 року розмір витрат на правничу допомогу в цивільній справі складає 8 348 грн. 60 коп. (а.с.48). 22 березня ФОП [PERSON] сплачено Адвокатському Об`єднанню «Правовий Горизонт» 8 348 грн. 60 коп. (а.с.49) У відповідності до частини першої та другої статті 126 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України). Згідно з вимогами частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Із наданої відомості обліку окремих видів правничої допомоги по договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2020 року вбачається, що адвокатом Скрипачовим В.В. на надання професійної правничої допомоги було витрачено 6,5 год. часу, з яких витрачено: 1 год. - вивчення матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції, вартість 878 грн 80 коп.; 1 год. - підготовка та відправка адвокатських запитів до поліції та суду про отримання адмін. матеріалів по ДТП, вартість 878 грн 80 коп.; 1 год. - підготовка позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу до Дарницького районного суду м. Києва, вартість 878 грн 80 коп.; 1 год. - підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, вартість 878 грн 80 коп.; 0,5 год. - підготовка заяви, клопотання до Дарницького районного суду м. Києва, вартість 439 грн 40 коп.; 2 год. - представництво інтересів позивача у Дарницькому районному суді м. Києва стосовно позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, вартість 4394 грн. Разом з тим, суд вважає, що вказаний розрахунок витрат на правничу допомогу не узгоджується із наявними в матеріалах справи доказами. Зокрема із матеріалів справи вбачається, що адвокат Мазуренко С.С. не брав участь в жодному судовому засіданні у справі, оскільки розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання, не направляв до суду ніяких додаткових заяв чи клопотань крім позовної заяви з додатками. Також, адвокатом не надано, необхідних доказів на підтвердження витрат пов`язаних з підготовка процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову про відшкодування шкоди в порядку регресу. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved