Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати припиненою з 26.08.2008 поруку позивачів, яка виникла на підставі договорів поруки №BL742-П та № BL742-П-2, посилаючись на те, що порука припинена у зв`язку зі збільшенням обсягу зобов`язань поручителів без їх на те згоди, а також у зв`язку зі спливом строку вимоги до поручителів. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на необґрунтованість вимог. Представник третьої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся налженим чином, прчиини неявки суду невідомі. Суд ухвалив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 26.12.2007 року між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач (далі по тексту - відповідач, банк, АТ «Універсал Банк») та ТОВ «Орізон» було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL742, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надавати ТОВ «Орізон» кредитні послуги у валютах, вказаних у цьому договорі. в рамках ліміту, встановленого в базовій валюті, що дорівнює 900 000 дол. США (надалі - Генеральний договір). 26 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Орізон» було укладено Додаткову угоду №BL742-K/1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL742 від «26» грудня 2007 року (надалі - Додаткова угода). Відповідно до Додаткової угоди позичальнику надавався кредит у сумі 900 000,00 дол. США, строком на 240 місяців, до 01.12.2027 року, зі сплатою 12% річних і був перерахований на рахунок Позичальника № [NUMBER] . Для забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Орізон» за Генеральним договором та Додатковою угодою, 26 грудня 2007 року між відповідачем та [PERSON] було укладено Договір поруки №ВL742-П, з [PERSON] було укладено Договір поруки №ВL742-П-2. П. 1.2. кожного з Договорів поруки передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів - 12%, а також розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів - 24%. Відповідно до п. 1.3. кожного з Договорів поруки, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п. 21. кожного з Договорів поруки, кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під «згодою Поручителя» Сторони розуміють візування Поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення Поручителем додаткової угоди до цього Договору щодо внесення відповідних змін. В липні 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернувся з позовною заявою до ТОВ «Орізон», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. 17 серпня 2015 року було відкрито провадження у справі, а 11 січня 2016 року на підставі ч. 1 ст. 205 ЦПК України було закрито провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон» про стягнення заборгованості за кредитним договором. До даної позовної заяви Банком було долучено розрахунок заборгованості, відповідно до якого з 26.08.2008 року по 04.08.2009 року ПАТ «Універсал Банк» в односторонньому порядку без попередження та погодження з Поручителями було збільшено відсоткову ставку до 14,5%, а підвищена відсоткова ставка відповідно становила 29%. Процентна ставка за користування кредитом була визначена в п. 3.1 Додаткової угоди № BL742-K/1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL742 від «26» грудня 2007 року і становила 12% річних. Однак у подальшому позивачем в односторонньому порядку було здійснено збільшення процентної ставки до 14,5% річних, а розмір підвищеної процентної ставки за користування коштами понад встановлений строк відповідно 29% річних. Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості наданим Банком до позовної заяви про стягнення заборгованості. Ці обставини підтверджуються також обставинами, що встановлені господарськими судами при розгляді справи за №910/2983/16 за позовом АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Орізон», треті особи: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. При збільшенні відсоткової ставки за користування кредитом поручителями [PERSON] , [PERSON] жодних дій, спрямованих на погодження зміни зобов`язання, встановленого Генеральним договором, Додатковою Угодою та Договором поруки, не вчинялося. У той же час, внаслідок збільшення відсоткової ставки, обсяг відповідальності Позивачів, як поручителів за Кредитним договором, збільшився без їх згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 559, 598 ЦК України, припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін, при якому в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і кореспондуючий йому обов`язок перестають існувати. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання може виникнути через різні обставини: збільшення розміру плати за кредит, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування чужими грошовими коштами; збільшення розміру ануїтетних платежів, підвищення розміру відсотків, встановлення (збільшення розміру) неустойки, зміна способу і форми майнового обтяження, умов відповідальності тощо. Порука при цьому припиняється і у тій частині зобов`язання, яка була забезпечена порукою до його зміни. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Підставою для встановлення поруки є договір, який створює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов`язаний із боржником певними зобов`язальними відносинами, є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу). На поруку поширюються загальні умови виконання зобов`язань, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. А відповідно до ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Враховуючи зазначене вище, а також вимоги ст. 547 ЦК України щодо вчинення правочину про забезпечення виконання зобов`язання у письмовій формі, згода поручителя має надаватись у письмовій формі. Судом при розгляді цієї справи встановлено, що позивачі, як поручителі за спірними зобов`язаннями, не надавали згоди на збільшення їх відповідальності за кредитним договором. Крім того, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб`єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов`язок боржника за договором. Правила ч. 4 ст. 559 ЦК України встановлюють припинення поруки як за договором із визначеним строком дії поруки, так і за договорами, в яких строк дії поруки або строк основного зобов`язання встановлений не був. 6 березня 2018 року Верховний суд виніс постанову в якій прийшов до наступних висновків: моментами, з яких починається відлік вищевказаного, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку, а саме: 1. з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами); 2. з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України; 3. з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).» Судом встановлено, що перше прострочення по тілу кредиту відбулось 01.12.2008 року, а 10.12.2014 року відповідно до наданого банком розрахунку ТОВ «Орізон`було здійснено останній платіж. Після 10.12.2014 року жодного платежу ні по тілу кредиту ні по відсоткам зазначеною юридичною особою не здійснювалось. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.04.2016. За приписами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Оскільки у 2008 році ТОВ «Орізон» допустив порушення зобов`язань за кредитним договором, а з грудня 2014 року взагалі більше не сплачував жодного платежу, відповідно до ст. 1050 ЦК України у кредитора виникло право вимагати дострокового виконання зобов`язання, однак позовна заява з вимогами до поручителів подана в липні 2015 року. Отже, судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання боржником не пред`явлено вимоги до поручителя. З цих підстав, суд вважає, що заявлені у справі вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved