Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] \~про стягнення\~додаткових витрат\~на утримання\~дитини посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2012 року був розірваний. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу заробітку починаючи з 22.01.2013 по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2013 року змінено розмір аліментів, які стягувались на підставі вказаного рішення суду та стягнуто з відповідача з 15.04.2020 аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому, постановою Черкаського апеляційного суду від 30.07.2020, рішення суду першої інстанції від 27.05.2020 змінено в частині стягнення аліментів у зменшеному розмірі, а саме з 15.04.2020 на час набрання рішення законної сили, в іншій частині рішення залишено без змін. Позивач вказує, що відповідач аліменти на утримання доньки сплачує мінімальні, а саме 1200 грн на місяць та періодично має заборгованість, а також в добровільному порядку не бере участі у додаткових витратах на дитину, які полягають у наступному: витрати на лікування в період серпня 2020 року по серпень 2021 року склали 6687,29 грн.; загальні витрати на оздоровлення в період серпня 2021 року склали 5176,78 грн.; загальні витрати на навчання склали 20087,17 грн., витрати на екскурсії та дозвілля складають 784 грн.; придбання одягу до школи на суму в розмірі 5142 грн. Отже загальна вартість додаткових витрат на розвиток дитини, відпочинок, лікування та оздоровлення в період 2000 року та 2021 року склали 37679,95 грн., тому вважає, що половину суми від витрат має сплатити відповідач, а саме в розмірі 18839,97 грн. Позивач зазначає, що нею щомісяця направлялись відповідачу цінні рекомендовані листи з описом вкладень, де викладались необхідні витрати на спільну дитину з пропозицією сплатити половину від їх загальної вартості або ж надати пропозиції щодо вирішення даних питань іншим шляхом, однак, відповідач відповіді не надав. Просить стягнути з відповідача на її користь, половину додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , що становить в сумі 18839,97 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.10.2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Василенко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що з часу присудження аліментів відповідач [PERSON] добросовісно сплачує кошти в міру своїх можливостей, відповідач як батько, намагається всіляко підтримувати свою дитину, оскільки розуміє свою відповідальність покладену на нього щодо піклування і виховання власної доньки. Також зазначає, що відповідач неодноразово намагався налаштувати нормальні відносини з позивачем, щоб мати можливість спілкування з дочкою, однак, відповідач систематично виставляє його дуже поганим батьком. Крім того, він звертає увагу, що позивач разом з донькою обслуговувались у приватній клініці та конкретних лікарів, щеплення від грипу дитині також проводилось у приватному медичному центрі за бажанням матері дитини, хоча у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Неодноразові обстеження корові дитини також є платними, однак, позивачем не надано підтвердження того, що донька потребувала таких обстежень, відсутні будь-які направлення та рекомендації з боку лікарів щодо необхідності їх проведення. Позивачем не доведено існування обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини в Черкаському гуманітарно-правовому ліцеї при наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти. Щодо придбання дитині одягу в магазині O`stin та купівля ноутбука, сумки для ноутбука, мишки до комп`ютера, багатофункціонального пристрою, та витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття не входять до додаткових витрат, передбачених СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує. Отже, позивачкою не доведено, що вона погоджувала з відповідачем витрати пов`язані з придбанням товарів, зокрема, розмір цих витрат та їх необхідність, вважає, що таке погодження необхідне, так як вказані витрати не є витратами без яких неможливо обійтись і вони не обов`язково мали бути понесені саме в такому розмірі. Відвідування парків, зоопарків [PERSON] не відноситься до культурно-освітнього розвитку і до додаткових витрат на дитину та не можуть рахуватися такими. Також позивачем не було враховано матеріального стану відповідача, оскільки він не має власного житла, та на його утриманні знаходяться доньки: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; падчерка [PERSON] , 2013 року народження, та дружина [PERSON] , 1992 року народження. Тимчасові заробітки відповідача дозволяють заледве сплачувати аліменти на дітей, оскільки з Центру зайнятості останній був знятий. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, який рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2012 року розірваний. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.02.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу заробітку починаючи з 22.01.2013 по день повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.05.2020 року змінено розмір аліментів, які стягувались на підставі вказаного рішення суду та стягнуто з відповідача з 15.04.2020 аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому постаново Черкаського апеляційного суду від 30.07.2020 рішення суду першої інстанції від 27.05.2020 змінено в частині стягнення аліментів у зменшеному розмірі, а саме з 15.04.2020 на час набрання рішення законної сили, в іншій частині рішення залишено без змін. Позивач зазначає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач вкрай недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини, її фізичного та духовного розвитку, а також підтримання її здоров`я. Дитина останнім часом хворіє, що підтверджено відповідними записами в медичній картці. Відповідач не приймає участі у додаткових витратах на дитину. В позові вказано, що за період 2020 року та 2021 року додаткові витрати на розвиток дитини, відпочинок, лікування та оздоровлення склали 37679,95 грн. Позивач вважає, що половина вказаної суми 18839,97 грн. повинна бути стягнута з відповідача. Положеннями\~ст.150 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК\~визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3\~зазначено, що до передбаченої\~ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Позивачем у позові зазначено, що відповідач не бере участі у витратах, які витрачаються на обстеженні та лікуванні доньки, її оздоровлення, навчання, дозвілля та витратах на одяг до школи. В той же час, адвокат відповідача у відзиві вказує, що всі додаткові витрати на дитину завжди ініціює та обирає на власний розсуд позивач без обговорення та погодження з ним. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати на лікування доньки в період серпня 2020 року по серпень 2021 року в розмірі 6687,29 грн.; на навчання в сумі 20078,17 грн, які складаються з наступного: вартість освітніх послуг протягом навчального року склала 500 грн. на місяць з вересня 2020 року по травень 2021 рік вартість навчання становить 4500 грн; сумка для ноутбука Sumdex 15/4 вартістю 255 грн, витрати на дозвілля та екскурсії становить 784 грн; придбання одягу до школи на суму 5142 грн. Суд вважає, що витрати на лікування, щеплення, вартість освітніх послух, витрати на дозвілля та екскурсії не можуть бути віднесені до додаткових витрат, які викликані обставинами у вигляді розвитку здібностей, так як сплачувати за освітні послуг, проходити обстеження, робити щеплення та відвідувати лікарів у приватній клініці, а також\~дозвілля та\~екскурсії - це бажання матері дитини, так як відповідно до ст.\~49,53 Конституції України\~держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Отже, позивач не навела мотивів вибору саме звернення до лікарів в приватних клініках, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Не підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача понесених витрат по придбанню путівки до дитячого закладу «Дніпровець», постільки даний заклад не є санаторно-лікувальним закладом, а основним видом діяльності є діяльність засобів розміщення на період відпустки та іншого тимчасового проживання. За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення із відповідача понесених позивачкою витрат саме як додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, оскільки такі витрати не є додатковими витратами, які у розумінні статті 185СК України\~викликані особливими обставинами. Матеріали справи містять квитанції щодо придбання ноутбук Asus Х534UA вартістю 9011,67 грн, мишка Logitech B170 Black вартістю 212,50 грн., та багатофункціональний пристрій FS 1020MFP KYOCERA вартістю 6099 грн. Суд вважає, що зазначені витрати можуть бути віднесені до додаткових витрат, оскільки у зв`язку з пандемією COVID 19 в світі та Україні навчання в школі відбувалось переважно дистанційним методом, що потребувало використання комп`ютерної техніки та інших гаджетів. Позивачем надані належні та допустимі докази цим обставинам, отже додаткові витрати на дитину складають у загальному розмірі 15322,50 грн. З урахуванням\~ст. 141 СК України, яка визначає, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дітей, сума додаткових витрат яка підлягає стягненню з відповідача становить 7661,25 грн (15322,50 грн / 2). З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 992,40 грн на користь держави, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial