Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 04.06.2020 до нього як до керівника СФГ "Дослідне" звернувся відповідач [PERSON] з метою укладення договору оренди земельної ділянки (паю), власником якої він являється на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV ПЛ № 011966, кадастровий номер № 5324581200:00:001:0592. При цьому він поставив умову передоплати орендної плати по майбутньому договору оренди у сумі 18000,00 грн. Позивач попередив, що в разі отримання коштів і не укладення договору оренди землі із СФГ "Дослідне", де останній являється засновником, останній буде повертати кошти у подвійному розмірі, на що відповідач погодився. Отримавши 18000,00 грн, що складало еквівалент 655 доларів США, відповідач підписав власноручно розписку у якій прийняв на себе зобов`язання укласти з СФГ "Дослідне" договір оренди земельної ділянки № 5324581200:00:001:0592 до 31.08.2020 року, а в разі невиконання зобов`язання - повернути отримані кошти у подвійному розмірі у еквіваленті долару США на день повернення до 31.12.2020 року. Після отримання коштів відповідач став уникати контактів. Позивачеві стало відомо, з інформаційної довідки № 211115203 з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.06.2020, що відповідачем укладено договір оренди б/н від 21.05.2020 вказаної земельної ділянки із ТОВ "Агрофірма Пузиківська". Тому позивач просить стягнути з [PERSON] 34256,50 грн., судовий збір в розмірі 908,00 грн, і витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 28.10.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 26.01.2022 від представника позивача Бондаренка С.Г. надійшла заява про зменшення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] отриманих ним коштів у сумі 17128,00 грн, що на день подання позову до суду складає за курсом НБУ 655 доларів США та судові витрати: за сплату судового збору відповідно до наданої квитанції в розмірі 908,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 06.05.2022 прийнято заяву про зменшення позовних вимог. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 06.05.2022 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Представник позивача Бондаренко С.Г. в судовому засіданні просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача Бідюк Я.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що звернення з даним позовом є передчасним, оскільки позивач не звертався до [PERSON] з пропозицією про укладення договору оренди земельної ділянки, а також не звертався з метою повернення коштів в позасудовому порядку. Відзивом від 29.12.2021 представник відповідача Близнюк І.В. просив відмовити у задоволенні позову. Відповідно до заяви від 19.04.2022 про ознайомлення з матеріалами справи інтереси відповідача [PERSON] почала представляти адвокат Бідюк Я.В. згідно ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 19.04.2022 (а.с. 78). 05.05.2022 адвокат Бідюк Я.В. направила до суду заперечення на заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначила, що заява про зменшення позовних вимог аргументована тим, що відповідач використовує кошти без достатніх правових підстав, чим порушує вимоги ст. 1212 ЦК України, тому позивач просить стягнути отримані кошти у сумі 17128,00 грн. У відповідності до ч. 1 ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Отже норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань, а правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем у справі врегульовані на підставі правочину, який не було припинено, що виключає застосування положень статті 1212 ЦК України. Крім того, зазначила що позивач не надав суду доказів ініціювання позивачем чи СФГ «Дослідне» перед відповідачем питання щодо укладання відповідного договору оренди землі із СФГ «Дослідне», як і не надав доказів «не підписання та перешкоджання реєстрації» договору. Укладання щодо земельної ділянки договору емфітевзису з іншою особою, не свідчить про те, що підстава набуття коштів відпала, оскільки позивач ще не здійснив дій жодних дій для укладення договору оренди землі з відповідачем (а.с. 94-97). Зважаючи на те, що сторони в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю ІV № 011966 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,45 га, кадастровий номер 5324581200:00:001:0592, розташованої на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області (а.с. 4). Згідно розписки від 04.06.2020 відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти у сумі 18000,00 грн, що являється еквівалентом 655,00 доларів США, які в разі не підписання відповідачем договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 5324581200:00:001:0592 з СФГ "Дослідне" до 31.08.2020 року, зобов`язується в двохкратному еквіваленті доларів США повернути до 31.12.2020 року. Зазначено, що кошти взяті ним свідомо, жодних претензій до [PERSON] не має і не матиме, надзвичайних обставин, що змушують його брати ці кошти, немає. Власноруч письмово зазначив, що вищевикладеним згодний, претензій не має (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за № 211115203 від 12.06.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 5324581200:00:001:0592, площею 2,4503 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Веселоподільської сільської ради Семенівського району Полтавської області була передана в оренду ТОВ "Агрофірма Пузиківська" згідно договору оренди земельної ділянки б/н виданий 21.05.2020, строк дії на 10 років (а.с. 6). Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави-це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Розмір отриманих відповідачем коштів підтверджується вищевказаною розпискою від 04.06.2020 року. Твердження представника відповідача адвоката Бідюк Я.В., що позивач не звертався до нього з пропозицією щодо укладення договору оренди землі, тому його права наразі не порушені, а укладений з іншою особою договір оренди не є перешкодою для укладення договору оренду землі з позивачем, суд оцінює критично, оскільки в розписці від 04.06.2020 зазначено, що договір повинен був бути укладений до 31.08.2020, а у разі не укладання договору кошти повинні бути повернуті до 31.12.2020. Отже, вимоги, викладені в розписці, відповідачем не виконані, строк виконання сплив, натомість укладений та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.05.2020 договір оренди даної земельної ділянки з ТОВ АФ «Пузиківська» унеможливив укладення договору оренди землі з СФГ «Дослідне» до 31.08.2020 року, що призвело до порушення прав позивача. За таких підстав позовні вимоги щодо стягнення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а відтак підлягають задоволенню. Також представником позивача - адвокатом Бондаренком С.Г. заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача - адвокатом Бондаренком С.Г. було надано договір про надання правової допомоги №320 від 25.05.2021, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 320 від 06.06.2021 та квитанцію від 25.05.2022 на суму 5000,00 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Такий висновок викладений у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає, що надані представником позивача - адвокатом Бондаренком С.Г. докази про понесення витрат на професійну правничу допомогу є належними доказами, які підтверджують понесення стороною таких витрат, тоді як, представником відповідача - адвокатом Бідюк Я.В. сума понесених витрат на правничу допомогу, яка була зазначена у позовній заяві, не оспорювалась. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивач в сумі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved