Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.12.2021 року ПрАТ «СК АСКО ДС» звернулося до ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку суброгації в сумі 3829,00 грн. \~ \~ \~ \~Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.01.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір страхування В№318225, за яким було застраховано транспортний засіб HYUNDAI ACCENT, державний номер [NUMBER] . 28.05.2019 року у м. Запоріжжя відбулася дорожня транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля RENAULT TRAFIC, державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «НАСК «Оранта», поліс №АМ745420. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4116/19 від 20.08.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивачем здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 13850,00 грн, а також звернулося до ПрАТ «НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 11850,00 грн. ПрАТ « НАСК «Оранта» перерахувало на рахунок позивача 10021,00 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 2000,00 грн франшизу згідно полісу №АМ7454520 та 1829,00 грн, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а усього 3829,00 грн. 25.01.2022 року від третьої особи надійшли пояснення у справі. Представник ПАТ «НАСК «Оранта» повідомив, що позивач отримав страхове відшкодування у розмірі 10021,00 грн. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім того знос деталей, що змінюються, який на день ДТП становив 62 відсотки, що було враховано у розрахунку страхового відшкодування. \~ \~ \~ \~Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав 04.02.2022 року заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив, відзив на позов не надав. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. 28 травня 2019 року о 18 годині 00 хвилин у м. Запоріжжя по вул. Товариська, 43, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом RENAULT TRAFIC, д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль HYUNDAI ACCENT, д.н.з. [NUMBER] , що стояв, власником якого є [PERSON] , чим порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, травмованих не має. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/4116/19 від 20.08.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. 29.05.2019 року до позивача звернувся потерпілий [PERSON] з заявою про страхове відшкодування транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування наземного транспорту (поліс №ЕР/186865610). Позивач на підставі страхового акту №163/19 від 16.07.2019 року, висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3298 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ від 11.06.2019 року, рахунку №65 від 24.06.2019 року ПП [PERSON] , здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] в розмірі 13850,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 11922 від 17.07.2019 року. Цивільну відповідальність відповідача, який керував забезпеченим транспортним засобом RENAULT TRAFIC, державний реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано у ПАТ НАСК «Оранта» згідно Полісу № АМ 007454520. Позивач звернувся до Страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування у розмірі 10\~021,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №8249 від 14.02.2020 року. Виплата здійснювалася на підставі розрахунку страхового відшкодування від 11.02.2020 року ПАТ НАСК «Орната». При цьому розмір страхового відшкодування був зменшений на 2000,00 грн франшиза, та з урахуванням зносу деталей, що замінюються 1829,00 грн. Згідно висновку судового експерта №3298 від 11.06.2019 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак [NUMBER] після ДТП 28.05.2019 року на дату оцінки складає 14\~143,82 грн, матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номерний знак [NUMBER] після ДТП 28.05.2019 року на дату оцінки дорівнює вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 11\~950,02 грн. Згідно страхового акту №163/19 від 16.07.2019 року нараховано та проведено страхове відшкодування в розмірі 13\~850,00 грн. Розмір страхового відшкодування визначений на підставі висновку спеціалісту по факту матеріальної шкоди, рахунку ПП [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Цивільним кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу (ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації (ст. 993 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому\~в порядку суброгації\~страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. У п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття регрес та суброгація. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Розмежовує поняття «регрес» та «суброгація» і Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2019 року у справі № 755/9320/15-ц, та зазначає, що під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі є суброгацією. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди,\~в порядку суброгації. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2\~270,00 грн.

Outcome: approved