Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивачка 18 січня 2022 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від яких сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні позивачки. Відповідач ухиляється від утримання дитини, хоча має таку можливість. У зв`язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 07 лютого 2022 року судом відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за її відсутності (а.с.18). Відповідач та його представник адвокат Старчеус О.П. у судове засідання не з`явились; представник позивача надала суду заяву від 03 червня 2022 року про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначила, що позовні вимоги визнають частково, оскільки відповідач має на своєму утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на яку сплачує аліменти у розмірі 25 % від своїх доходів (а.с.20); відзиву на позовну заяву суду не надано. Оскільки учасники справи висловили свою позицію щодо заявлених вимог у поданих до суду заявах та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Між сторонами склалися сімейні відносини, які регулюються СК України. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на повному утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Коблівської сільської ради Миколаївської області (а.с.4, 5). Підставою виникнення прав та обов`язків відповідача, відповідно до ст.ст.121, 122, 133 СК України, є походження від нього дитини, засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану. Оскільки відповідач в Книзі реєстрації народжень вказаний батьком дитини, тому, згідно зі ст.180 СК України, він зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За змістом положень ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов?язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином, відповідно до встановлених обставин, враховуючи, що домовленості про утримання неповнолітньої дитини сторони не дійшли, позивачка сама несе весь тягар утримання їх спільної з відповідачем дитини, а відповідач свого обов`язку по її утриманні не виконує, чим порушує права і законні інтереси позивачки, суд вважає, що у позивачки є правові підстави вимагати стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини, суд виходить з такого. За змістом ст.141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, відповідач повинен утримувати дитину, оскільки обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, забезпечення належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також всі обставини справи, в тому числі стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, наявність на утриманні відповідача ще однієї неповнолітньої дитини (а.с.4-5). Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Посилання відповідача щодо сплати аліментів по іншому виконавчому листу в обґрунтування часткового визнання позовних вимог суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, з наступних підстав. Згідно вимог, встановлених ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти заявленого позивачкою розміру аліментів, відповідач надав постанову державного виконавця Березанського відділу ДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 29 квітня 2022 року, згідно з якою з відповідача [PERSON] , на підставі судового наказу судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 24.09.2021 року у справі №469/589/21, проводиться стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 05.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.24-25). Натомість відповідач не вказав про конкретний розмір свого заробітку, та не надав до суду жодних доказів, які б свідчили про його реальні доходи та майновий стан, а також про реальні витрати, які він здійснює, у тому числі на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, неможливість відповідача сплачувати на користь позивачки аліменти у заявленому нею до стягнення розмірі відповідачем не доведена і не встановлена судом через відсутність у суду об`єктивних даних, на підставі яких можливо було б дійти до такого висновку. Крім того, суд звертає увагу відповідача, що за приписами ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється поява у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст.180 - 182 СК України,

Outcome: approved