Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 60000 грн., три проценти річних в сумі 315 грн. 62 коп., інфляційні втрати - 600 грн. та судові витрати у розмірі 908 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 28 вересня 2020 року надала в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 60000 грн., що підтверджується договором позики від 28 вересня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Брундій А.О. Відповідно до п. 2 договору позика надана строком на 4 місяці, тобто до 28 січня 2021 року. 22 березня 2021 року вона звернулася до відповідача з претензією про повернення боргу за договором позики, а саме грошових коштів у розмірі 60000 грн. 26 березня 2021 року року відповідач надав відповідь на претензію, в якій повідомив, що зобов`язання за договором позики від 28 вересня 2020 року визнає повністю, однак повернути взяті в борг кошти на даний час не може. Станом на день звернення до суду відповідач взяті зобов`язання за договором позики не виконав. Згідно з п. 3 договору позики сума позики у розмірі 60000 грн. отримана відповідачем від неї до моменту підписання зазначеного договору в повному обсязі, про що свідчать їх підписи. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсацій від боржника. Розрахунок 3 процентів річних ((Сума боргу) х (Процентна ставка)/100%/ 365 днів х (Кількість днів прострочення) = (Відсотки)). Відповідно п. 2 договору позики від 28 вересня 2020 року позика надана до 28 січня 2021 року, а отже станом на 2021 року кількість днів прострочення складає 64 дня. За таких обставин 3 процента річних розраховуються наступним чином: 60000 грн. х 3 /100% х 365 х 64 = 315,62 грн. Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції виконується шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення виплати заборгованості. Сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІс = (ІІ1/100) х (ІІ2/100) х (ІІ3/100) х ... (IIZ/100), де ІІ1- індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення; ІІ3- індекс інфляції за третій місяць прострочення; IIZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Період прострочення з 28 січня 2021 року по 29 березня 2021 року. Індекс інфляції становив: лютий 2021 року - 101,0. Сукупний індекс інфляції (ІІс) складає: 1,01 = (101/100), розмір інфляційних втрат обраховується наступним чином: 60000 грн. х 1,01 - 60000,00 грн. = 600,00 грн. Отже, сума заборгованості за договором позики від 28 вересня 2020 року з урахуванням інфляційних г складає 60600 грн. Ухвалою суду від 9 квітня 2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, трьох процентів річних та інфляційних втрат передано за підсудністю до Камінь-Каширського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 8 червня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Ковтун Є.Ю. не з`явилися, представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив і відзив не подав. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Судом встановлено, що 28 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Брундій А.О. та зареєстрований у реєстрі за № 378, згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] , а останній прийняв у власність від [PERSON] грошові кошти у сумі 60000 грн. (п. 1 договору) строком на чотири місяці, тобто до 28 січня 2021 року (п. 2 договору). Як зазначається у п. 3 зазначеного оригіналу договору, сума позики, встановлена п. 1 даного договору отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі, про що свідчать підписи сторін на цьому договорі. Відповідно до п. 5 договору [PERSON] зобов`язаний повернути [PERSON] позику у тій сумі, у той строк та в тому порядку, що встановлені цим договором, без сплати процентів. Після виконання позичальником свого зобов`язання позикодавець повинна передати йому примірник цього договору з відміткою про одержання грошей та заяву про повернення грошових коштів за цим договором і відсутність будь-яких претензій майнового характеру до позичальника, або видати розписку, відповідно до вимог ст. 545 ЦК України. У випадку неможливості повернення боргового документу позикодавець повинна зазначити про це у вищевказаній заяві або розписці. У разі відмови позикодавця повернути примірник даного договору або видати розписку позичальник має право затримати виконання зобов`язання (п. 8 договору). Наявність у позикодавця після спливу терміну повернення позики примірника цього договору є свідченням прострочення позичальником свого зобов`язання. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцю грошей готівкою, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. У разі відмови позикодавця прийняти гроші, позичальник має право внести суму до депозиту нотаріуса (п. 9 договору). Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач [PERSON] не виконав, про що свідчить наявність у позивачки боргового документа - оригіналу договору позики від 28 вересня 2020 року, на якому відсутні будь-які відмітки про повернення взятих у позику коштів. 22 березня 2021 року [PERSON] пред`явила [PERSON] претензію щодо повернення боргу за договором позики у розмірі 60000 грн., яку останній отримав 23 березня 2021 року. 25 березня 2021 року [PERSON] надав відповідь на претензію [PERSON] , згідно з якою повідомив, що повернути борг не може. З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики на користь [PERSON] у розмірі 60000 грн. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] , як остання просить у своїй позовній заяві, три проценти річних у сумі 315 грн. 62 коп., а також інфляційні втрати - 600 грн. Відповідач не надав суду доказів про повернення позивачці отриманої позики, зокрема, договору позики з відповідними відмітками про повернення позивачці боргу за договором позики. Оскільки, позовні вимоги задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивачки понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 908 грн.

Outcome: approved