Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин його із [PERSON] як сина із матір`ю, встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як подружжям та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . При житті спадкодавець заповіту не складав. Проживав в [ADDRESS] разом із своєю дружиною матір`ю позивача- [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] померла матір позивача [PERSON] . При житті спадкодавець склала заповіт на усе своє майно в користь свого сина позивача. Однак нотаріусом позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім цього, нотаріусом позивачу було вказано на неможливість встановлення родинних відносин між ним та [PERSON] як сином та матір`ю та між [PERSON] та [PERSON] як подружжям. Тому просить суд встановити факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] як сином та матір`ю, між [PERSON] та [PERSON] як подружжям, та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] 4 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У підготовче засідання позивач не з`явився. Подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує. Просить позов задовольнити. Судові витрати залишити за ним. Представник відповідача Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області в підготовче засідання не з`явився. До суду подано заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради. Проти позову не заперечують. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з підпунктом 1 частини 1\~статті 315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктами 2, 3\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року\~надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] нотаріусом роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки з поданих документів неможливо встановити родинні відносини. А саме: що [PERSON] та [PERSON] є подружжям. А також факт того, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно свідоцтва про одруження (а.с.12) [PERSON] , 1933 року народження, та [PERSON] , 1932 року народження, 21 січня 1953 року уклали шлюб. Прізвище матері позивача після реєстрації шлюбу змінено із « [PERSON] » на « [PERSON] ». У свідоцтві про народження позивача [PERSON] (а.с.10) його батьками значаться: [PERSON] та [PERSON] . Із запису акту про народження (а.с.18) батьки позивача вказані: [PERSON] та [PERSON] . Натомість, у свідоцтві про народження матері позивача її по батькові зазначено як « [PERSON] » (а.с.17). У свідоцтві про смерть матері позивача її прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] » (а.с.13). А у свідоцтві про смерть (а.с.11) батька позивача його прізвище, ім`я та по батькові зазначено як « [PERSON] ». Із свідоцтва про зміну імені (а.с.19) вбачається зміна прізвища позивача із « [PERSON] » на « [PERSON] ». Такого роду розбіжності в написанні прізвищ позивача та його батьків, а також в написанні по батькові матері позивача чинять перешкоди для належного оформлення позивачем [PERSON] спадкових прав на майно, що є об`єктом спадкування після смерті [PERSON] . З урахуванням доказів, які містяться в матеріалах справи, на думку суду факти родинних відносин, на які посилається позивач, а саме те, що він є сином [PERSON] та, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] є подружжям, є обґрунтованими, встановленими та такими, що підлягають до задоволення. Від встановлення факту родинних відносин залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав позивача, що пов`язані з можливістю його звернення до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Частиною 1 статті 1270 ЦПК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦПК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. З матеріалів справи судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). При житті 11 серпня 2004 року спадкодавець [PERSON] склала заповіт на усе своє майно в користь позивача [PERSON] (а.с.14). Спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . До дня смерті проживала одна До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , присадибна ділянка та грошові заощадження. Згідно запису з погосподарської книги житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON] (а.с.15). Позивач звернувся до нотаріуса, однак йому було роз`яснено, що останній пропустив термін подачі заяви про прийняття спадщини. Для продовження терміну йому було рекомендовано звернутись до суду. Із довідки Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області (а.с.16) вбачається, що позивач [PERSON] про наявність спадкового майна не повідомлявся. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом. Від спадщини не відмовлявся. Здійснив поховання матері. Здійснює догляд за будинком матері, обробляє присадибну ділянку (а.с.20). Тобто фактично здійснює управління, володіння та нагляд за спадковим майном. Проте пропустив строк для прийняття спадщини. Із відповіді Старовижівської державної нотаріальної контори від 27 квітня 2022 року №116/01-09 вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] станом на 27 квітня 2022 року відсутня (а.с.27-28). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом\~частини 3 статті 1272 ЦК України\~поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» компетенцією органів місцевого самоврядування є делеговані повноваження щодо забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян в частині вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання. Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у сільських населених пунктах нотаріальні дії, передбачені\~статтею 37\~цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Відповідно до\~статті 63 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно матеріалів справи судом встановлено, що посадовими особами Дубівської сільської ради згадана норми не виконана. Так, відповідач визнає позов та зазначає, що позивач [PERSON] про наявність спадкового майна сільською радою не повідомлявся (а.с.16). Вказаний факт\~є обставиною,\~що створює\~об`єктивні труднощі\~для своєчасного\~прийняття позивачем\~спадщини за\~заповітом,\~про наявність\~якого позивач\~не знав.\~Що підтверджується\~правовою позицією\~Верховного суду\~у справі\~№ 757/28103/16-ц, № 130/2517/18 від 21 вересня 2020 року. У відповідності до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання в контексті положень частини 3 статті 1272 ЦК України поважною причину неповідомлення сільською радою позивача про наявність спадкового майна, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] в межах строку, встановленого частиною 1 статті 1270 ЦК України. Дана вимога про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є похідною та її задоволення залежить від задоволення перших двох вимог щодо встановлення факту родинних відносин, яку суд задовольнив. Відповідно частини 1 статті 188 ЦПК України в одній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Отже, відповідно до вимог статті 188 ЦПК України позивачем об`єднано в одній позовній заяві три вимоги, які пов`язані поданими доказами. Пунктом 7 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Тому судом було розглянуто дві позовні вимоги позивача щодо встановлення фактів родинних відносин та вимогу щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини в одному позовному провадженні. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Із заяви, поданої до суду вбачається, що відповідачем позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав [PERSON] приходить до висновку про задоволення його позовних вимог. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання позивача про залишення судових витрат за ним підлягає до задоволення.

Outcome: approved