Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

02 квітня 2021 року позивач ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» звернулось до Шишацького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Ганночки О.В., про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди землі, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та скасування рішення державного реєстратора щодо припинення іншого речового права (права оренди) земельної ділянки. Зокрема, позивач просив суд: - визнати недійсною угоду про розірвання договору оренди землі від 01.01.2014, яка укладена 05.09.2017 між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та [PERSON] - витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» земельну ділянку з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157, площею 3,8501 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; - скасувати рішення приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночки О.В.. індексний номер 49543355 від 06.11.2019 щодо припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» відносно земельної ділянки з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157 та поновити відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині права оренди вказаної земельної ділянки позивачем на підставі вищевказаного договору оренди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що на підставі договору оренди землі від 01 січня 2014 року він є орендарем належної [PERSON] земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157. Даний договір належним чином зареєстрований та укладений строком на 10 років. За весь час орендних відносин позивач використовує земельну ділянку за її цільовим призначенням, своєчасно та в повному обсязі виплачує власнику орендну плату. В той же час позивачу 06.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стало відомо, що приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. 06.11.2019 було прийнято рішення про припинення іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» щодо вищевказаної земельної ділянки [PERSON] . В якості підстави для прийняття такого рішення в реєстрі вказана угода про дострокове розірвання договору оренди землі, укладена 05.09.2017 між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та [PERSON] . Позивач вказує на те, що вказана угода про розірвання договору оренди землі між ним та [PERSON] не укладалась та вважає, що вона була сфальсифікована відповідачем в 2019 році та в подальшому нотаріусом був внесений відповідний реєстраційний запис про припинення у позивача права оренди на дану земельну ділянку. Вказані твердження позивач обґрунтовує тим, що відповідно до існуючої у ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» процедури укладання та розірвання договорів оренди землі дана угода не могли бути укладеною генеральним директором без погодження з рядом структурних підрозділів і фахівців товариства та внесення відповідних записів і змін в облікову документацію. Натоміть у товариства відсутній другий оригінальний примірник даної угоди, жодна інформація про її укладання у внутрішній документації товариства також відсутня. Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено дату підготовчого засідання. Того ж дня ухвалою суду у відповідача [PERSON] витребувано оригінал оспорюваної угоди про розірвання договору оренди землі (т. 1. а.с.216,217). Відповідачем 1 подано письмовий відзив на позовну заяву згідно якого відповідач проти позову заперечує з огляду на його безпідставність (т.2. а.с.7-10). Даний відзив прийнято судом незважаючи на пропуск строку для його надання (т.2 а.с.31). У відзиві вказано, що відповідачем дійсно був укладений з ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» договір оренди належної відповідачу земельної ділянки, який в подальшому був розірваний шляхом укладання оспорюваної позивачем угоди з подальшою її реєстрацією у нотаріуса, як державного реєстратора. З огляду на не спростовану позивачем презумпції правомірності правочину вважає, що позовні вимоги є недоведеними. Шишацьким та Диканським районними судами Полтавської неодноразово розглядались аналогічні справи за позовами ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» про визнання недійсними та скасування додаткових угод про дострокове розірвання договорів оренди, зокрема: 551/410/19, 529/726/19, 551/388/19, 551/1325/19 та інші. Під час допиту в якості свідка колишній генеральний директор товариства [PERSON] підтверджував, що він підписував оспорювані угоди саме на момент наявності у нього на це відповідних повноважень, як генерального директора. Оригінал та копії оспорюваної угоди відсутні у відповідача оскільки були утилізовані нею за відсутністю потреби та обов`язку їх зберігання. Відповідь на відзив позивачем не надавалась. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року у справі за клопотання позивача було призначено судово-технічну експертизу документів (оспорюваної угоди) та витребувано її оригінал або копію в учасників справи (т.1 а.с. 224). В зв`язку ненаданням учасниками справи в розпорядження суду оригіналу або копії об`єкта дослідження ухвалою суду від 28 серпня 2021 року було скасовано ухвалу про призначення експертизи та поновлено провадження у справі на стадії підготовчого провадження (т.1 а.с.239). Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд (т. 2 а.с.43). В судовому засіданні представник позивача адвокат Говорова С.Л. позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві. Додатково вказала, що спірна угода була підписана відповідачем [PERSON] та [PERSON] в 2019 році коли останній вже не обіймав посаду генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» про що, на її думку, свідчить ряд обставин, а саме: відсутність даних про реєстрацію спірної угоди в бухгалтерських програмах підприємства та у внутрішньообліковій документації, державна реєстрація розірвання договору оренди землі нотаріусом лише в 2019 році, сумнівні доводи відповідача щодо обставин відсутності у нього оригіналу угоди, що унеможливлює проведення експертизи давності даного документа та рядом інших обставин. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, наведених у відзиві на позову заяву. Зокрема, вказав, що недійсність правочину у вигляді угоди про розірвання договору оренди землі відповідно до приписів ст. 218 ЦК України не може ґрунтуватись на показаннях свідків. Всі доводи позивача про те, що спірна угода укладалась в 2019 році мають характер припущень та жодними належними та достатніми доказами не підтверджуються. Посилання позивача на порушення локальних документів при укладанні спірних угод є недоречним, оскільки їх дія має лише внутрішній характер та не розповсюджується на цивільно-правові відносини між орендодавцями та ТОВ «Агрофірма «імені Довженка». Так само ТОВ «Агрофірма «імені Довженка» не повинно керуватись локальними документами ТОВ Фірма «Астарта Київ», оскільки, відповідно до Закону України «Про холдінгові компанії в Україні» та даних ЄДРПОУ вищевказане ТОВ не є Агропромхолдінгом, а є лише бенефіціаром ТОВ «Агрофірма «імені Довженка». Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про час та місце розгляду справи, в судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв по суті справи від нього не надходило. Враховуючи викладене та відсутність заперечень з боку присутніх учасників судового розгляду, розгляд справи проведено за відсутності відповідача 2- [PERSON] . Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні факти та правовідносини, що їх супроводжують. Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8501га, що розташована на території колишньої Гоголівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастровий номер 5325781600:00:002:0157 (дата державної реєстрації 27.01.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 834301453257) (т.1 а.с.26-27, 30-32). 01 січня 2014 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» в особі директора виробничого підрозділу «Агрофірма «Гоголево» Легейди А.М. укладено договір оренди землі б/н. За умовами даного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове приватне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,85га з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157. Строк дії договору згідно п.9 становить 10 років (т.1 а.с.19-22). 01 січня 2014 року сторонами договору оренди складено акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, який є додатком до договору (т.1 а.с.23). 27 січня 2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Кривенко Н.В. здійснено реєстрацію іншого речового права (права оренди) ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» на земельну ділянку з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157 на підставі вищевказаного договору оренди б/н від 01.01.2014 (т.1 а.с.31-32). 06 листопада 2019 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночкою О.В. до реєстру внесено запис про припинення іншого речового права (права оренди) належної [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157, індексний номер рішення 49543355. Підставою для прийняття даного рішення вказано угоду про розірвання договору оренди землі б/н від 05.09.2017, укладену між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та [PERSON] (т.1 а.с. 17). Згідно тексту наданої на запит суду державним реєстратором Шишацької селищної ради копії угоди про розірвання договору оренди землі від 01 січня 2014 року яка датована 05 вересня жовтня 2017 року, сторони, а саме: орендодавець [PERSON] та орендар ТОВ «Агрофірма ім. Довженка» в особі генерального директора Скочка В.П., дійшли взаємної згоди про розірвання договору оренди землі від 01.01.2014. Після 31.08.2018 сторони не вважають себе обтяженими будь-якими правами і обов`язками, що випливали з договору оренди землі від 01.01.2014 та не мають одна до одної будь-яких претензій. Дана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Згідно п. 4 додаткової угоди обов`язок щодо внесення відомостей про розірвання договору оренди землі від 01.01.2014 покладається на орендодавця і виникає у нього після 31.08.2018. Відповідно до п. 5 даної угоди визначено, що вона складена у 2-х примірниках, які мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендаря, а другий в орендодавця (т.2 а.с.38). Сторонами даної угоди 05.09.2017 також підписано акт приймання-передачі земельної ділянки з кадастровим номером 5325781600:00:002:0157, який є додатком до угоди про дострокове розірвання договору оренди землі від 01.01.2014 (т.2 а.с. 38 зворотній бік). Надаючи правову оцінку вищевказаним фактам суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з абз. 11 ч.1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Пунктом 37 договору оренди землі від 01.01.2014 року передбачена можливість його припинення шляхом розірвання за взаємною згодою сторін (т.1 а.с.21). При цьому, процедура розірвання договору оренди землі за згодою сторін, а ні умовами договору, а ні вимогами Закону України «Про оренду землі» не регламентовано. Так само законодавством не визначено типової форми договору (угоди) про розірвання договору оренди землі. Згідно ст. 364 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Таким чином, єдиною законодавчою вимогою щодо оформлення взаємної згоди сторін на розірвання договору оренди землі є укладання відповідного договору (угоди) у письмовій формі з подальшою державною реєстрацією. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Так, згідно даної норми правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, презумпція правомірності правочину не звільняє відповідачів у даній справі від обов`язків доказування фактів якими вони обґрунтовують свої заперечення проти позову. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши наявні докази в сукупності з поясненнями учасників судового розгляду, їх діями на стадії розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з нижче викладеного. Представник позивача, а також допитані в судовому засіданні в якості свідків заступник генерального директора з земельних активів ТОВ «Агрофірма «імені Довженка» [PERSON] та начальник юридичного відділу цього товариства [PERSON] вказали, що оспорювану угоду вони вважають сфальсифікованою в 2019 році, вже після звільнення [PERSON] з посади генерального директора товариства, оскільки жодної угоди такого змісту товариство не укладало, спрямовуючи свою діяльність лише на збільшення земельного банку. Зокрема, розірвання договорів оренди допускалось лише з метою подальшого укладення договорів емфітевзису щодо даних земельних ділянок. Інших підстав для дострокового розірвання договорів оренди землі товариство не допускало. Згідно пояснень свідків за своєю посадою генеральний директор товариства [PERSON] мав право підписувати угоди про розірвання договорів оренди землі, але перед цим вони підлягали обов`язковому вивченню та погодженню певними структурними підрозділами товариства відповідно до існуючої процедури роботи з пайовиками. При цьому спірна угода не проходила жодної реєстрації в товаристві, не погоджувалась його працівниками, у товаристві відсутній її другий примірник. При цьому із долучених до позовної заяви копій документації з діловодства ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» судом встановлено, що жодних заяв про розірвання договору оренди землі від [PERSON] до ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» в 2017 році не надходило (т.1 а.с.67-120). Сторонами не заперечується та підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , що [PERSON] перебував на посаді генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» до 27 грудня 2017 року. Так, загальними зборами учасників ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» 27 грудня 2017 (протокол № 12/27/2017) припинено повноваження генерального директора товариства [PERSON] в зв`язку з відкликанням, зі звільненням з посади, а на посаду генерального директора призначено [PERSON] (т.1 а.с. 141-146). При цьому звільнення [PERSON] з посади відбувалась в примусовому порядку та супроводжувалось наявністю тривалою конфліктної ситуації між головним бенефіціаром ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» [PERSON] та [PERSON] , який також водить до склад засновників даного товариства, однак його частка у ньому є незначною. Підтвердженням цьому є ряд наданих суду рішень судів різної інстанції та юрисдикції з приводу оспорення [PERSON] фактів його відсторонення від посади, що передувала звільнення, укладання з ним контракту та самого звільнення (т.1 а.с. 164-202). Таким чином, звільняючись з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» [PERSON] дійсно міг мати умисел на відтік від товариства певної кількості осіб, які передавали йому свої земельні паї, а також технічну можливість виготовити проекти угод про розірвання договорів оренди та скріпити їх печаткою товариства, яка до звільнення перебувала в його розпорядження. Вищевказана обставина підтверджується сукупністю доказів по справі, зокрема долученим до матеріалів справи протоколом допиту відповідача [PERSON] від 20 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 120191170360000105 від 04 квітня 2019 року (т.1 а.с. 125, 203-207). Так, під час допиту в якості свідка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, [PERSON] надала показання, що в 2017 році вирішила розірвати орендні відносини з ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» однак до даного товариства з приводу розірвання договору оренди землі не зверталась і ніяких документів там не підписувала. Всі документи підписувала в конторі [PERSON] в 2019 році (тобто щонайменше через рік після його звільнення з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка»). Через пів року заключила з ним договір оренди землі та їздила в м. Кременчук навесні 2019 року для процесу розірвання договору оренди. Нотаріуса порадив землевпорядник контори [PERSON] . На даний час [PERSON] обробляє її земельну ділянку. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що дійсно надавала дані показання працівникам поліції, які приїздили до неї на роботу. При цьому письмові відповіді на питання викладала власноручно. Суд е вбачає тиском на відповідача те, що її допит здійснювався працівниками поліції за місцем її роботи, оскільки нормами КПК України це не заборонено. При цьому відповідачу була надана можливість викласти свої показання власноручно, що й було нею зроблено. При цьому її відповіді нарізні поставлення питання є логічними та послідовними та повністю узгоджуються між особою. В судовому засіданні відповідач [PERSON] надала аналогічні пояснення щодо укладання оспорюваної угоди, вказавши, що в 2017 році зверталась до ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» для розірвання договору оренди землі, але їй у цьому було відмовлено. В 2018 році вона не зверталась з даного питання, через сімейні відносини. В 2019 році вона звернулась для розірвання договору оренди до контори [PERSON] в с. Гоголеве. При цьому відповідач намагалась ухилитись від надання будь-яких конкретних відповідей на поставлені питання з приводу укладання спірної угоди посилаючись на те, що не пам`ятає обставин та постійно шукаючи зорового контакту зі своїм представником та очікуючи його сигналів, що підтверджується відеозаписом судового засідання. Також вказала, що втратила оригінал даної угоди, проте не змогла назвати коли та за яких обставин це сталося. При цьому таку відповідь надали лише на фінальній стадії отримання від неї пояснень, а до цього вказувала, що дані документи можливо зберігаються у неї вдома. Тобто на протязі декількох хвилин надала взаємо протилежні пояснення в цій частині. З її пояснень вбачається, що [PERSON] , звільнившись з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка», вже в якості приватного фермера обробляє її земельну ділянку й наданий час. Також відповідач не могла чітко пояснити чому не виконала вимоги ували суду від 08 квітня 2021 року про витребування оригіналу оспорюваного угоди. Так, 08 квітня 2021 року судом було винесено ухвалу про витребування у відповідача оригіналу угоди від 05.09.2017 про розірвання договору оренди землі, копія якої отримана відповідачем [PERSON] (т.1 а.с. 217,218, 220). 21 травня 2021 року судом за клопотанням позивача призначено судово-технічну експертизу у справі щодо строків давності укладення оспорюваної угоди та витребувано її оригінал у ймовірних сторін угоди, тобто й у відповідача [PERSON] . Копія ухвали отримана нею 08.06.2021 (т.1 а.с 224-226,229). Відповідно до положень ч.ч. 6-8 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. В супереч вимогам вищевказаних норм наведені ухвали суду були проігноровані відповідачем [PERSON] та до теперішнього часу оригінал опорюваної угоди суду нею не наданий, у визначений ЦПК України строк про причини неможливості надання даного документу суд нею не повідомлений. Дані дії відповідача в сукупності з її плутаними на непослідовними поясненнями щодо наявності/відсутності у неї оригіналу оспорюваної угоди та обставин її укладання, суд вважає свідомим введенням його в оману з метою недопущення потрапляння в розпорядження суду оригіналу оспорюваної угоди та як наслідок, неможливості проведення технічної експертизи щодо реального часу укладання даної угоди. Так, згідно п.1.1., 3.3.5 Розділу 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5) для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів; для дослідження документів щодо ідентифікації печаток, штампів (у тому числі факсиміле) та встановлення відповідності часу нанесення відтисків печаток, штампів даті виготовлення документа надаються оригінали документів. Згідно ч.1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. На підставі даної норми, врахувавши показання відповідача [PERSON] у кримінальному провадженні № 120191170360000105 про те, що спірна угода була укладена в 2019 році та її пояснення в судовому засіданні, інші докази по справі, суд вважає необхідним визнати факт того, що угода про розірвання договору оренди землі між ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» та [PERSON] була укладена не у вказану в ній дату - 05 вересня 2017 року, а в 2019 році вже після звільнення [PERSON] з посади генерального директора товариства на заздалегідь заготовлених бланках з відбитками печатки товариства. На вказаний висновок суду окрім вищевикладеного впливає й зміст самої угоди, яка нібито укладена 05.09.2017 року, однак передбачає розірвання договору оренди землі лише після 31.08.2018 року, при тому, що припинення права оренди землі на підставі неї було зареєстроване у нотаріуса взагалі лише 06.11.2019 року. Також на вказаний висновок суду впливає й той факт, що після звільнення з посади генерального директора ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» [PERSON] , вже в якості приватного фермера, обробляє земельну ділянку відповідача. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 213 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає необхідним визнати спірну угоду недійсною в зв`язку з тим, що вона не відповідає волевиявленню орендаря - ТОВ «Агрофірма імені Довженка» від імені якого була підписана не уповноваженою особою. В зв`язку з визнанням спірної угоди недійсною задоволенню підлягають й всі інші похідні позовні вимоги ТОВ «Агрофірма імені Довженка» про витребування орендованої земельної ділянки з чужого незаконного володіння, скасування рішення державного реєстратора про припинення речового права (права оренди), поновлення відомостей в Державному реєстрі речових прав щодо права оренди позивачем спірної земельної ділянки. Доводи представника відповідача про невідповідність вимогам закону позовної вимоги про витребування з володіння [PERSON] земельної ділянки, яка належить їй на праві власності на увагу суду не заслуговують. Т Так, згідно з ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, на строк дії договору оренди землі її власник фактично припиняє володіння нею та передає її у володіння орендарю. Тобто поновлення раніше існуючого та безпідставно припиненого договору оренди земельної ділянки є достатньою та законною підставою для витребування орендарем у своє володіння та користування орендованої земельної ділянки у її власника. Разом з тим, суд вважає, що приватний нотаріус Ганночка О.В., здійснюючи реєстраційні дії щодо припинення права оренди спірної земельної ділянки, діяв у передбачений законом спосіб та у межах своїх повноважень, оскільки заздалегідь не міг знати про недійсність угоди про розірвання договору оренди землі та фактично не мав права відмовити [PERSON] у вчинені реєстраційних дій при наданні нею відповідного пакету документів та сплати необхідних державних платежів за вчинення реєстраційних дій. За таких обставин, суд

Outcome: approved