Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 квітня 2022 року по цивільній справі 727/6380/17 в задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до відповідачів: Чернівецької міської ради; Виконавчого комітету Чернівецької міської ради; Департаменту економіки Чернівецької міської ради; [PERSON] ; [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог відносно предмету спору на стороні позивачів: - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; треті особи що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів - Чернівецьке комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, Міське комунальне обласне бюро технічної інвентаризації, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про скасування рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання договору недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме: - визнанні приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] ) згідно інвентарної справи 42-1; 42-11 допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня); - визнанні протиправним та скасуванні п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.02.2012р. №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівців», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівців на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] , загальною площею 121,80 кв.м., в тому числі приміщення 42-1 - 42-11; - визнанні недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2012р., видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] , загальною площею 121,80 кв.м., в тому числі приміщення 42-1 - 42-11, та скасувати його державну реєстрацію; - визнанні протиправним Переліку об`єктів комунальної власності міста Чернівців, які підлягають приватизації в 2012 році, затверджений рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29.12.2011р. №363, в частині приватизації шляхом продажу з аукціону нежилих приміщень по [ADDRESS] (пункт 15 розділу 2 Переліку); - визнанні недійсним укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та [PERSON] договору купівлі-продажу №1111 від 12.04.2012р. нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , загально площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М., та скасуванні його державної реєстрації; та збільшених позовних вимог [PERSON] про визнання приміщення підвалу 42-1, 42-11 у житловому будинку літ А по [ADDRESS] допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня); - про визнання недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу №5649 від 08.09.2017р. нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , загально площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М. і скасуванні його державної реєстрації; про визнання за [PERSON] права спільної сумісної власності на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , загально площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11 та стягненні судових витрат відмовлено. В задоволенні позову третьої особи, що заявила самостійні вимоги відносно предмету спору - [PERSON] до відповідачів: Чернівецької міської ради Виконавчого комітету Чернівецької міської ради Департаменту економіки Чернівецької міської ради, [PERSON] [PERSON] Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації, Міського комунального бюро технічної інвентаризації, треті особи що не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; треті особи що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідачів: Управління державної реєстрації Головного територіального управлінні у Чернівецькій області, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М.; треті особи без самостійних вимог про визнання незаконним та скасування рішень міської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договорів купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: визнанні приміщення підвалу котельні (42-1 - 42-9) в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] ) - відповідно первинно складеної на будинок інвентарної справи (№9113 від 1958р.) - допоміжними приміщеннями багатоквартирного житлового будинку, функціональним призначенням яких на момент здачі будинку в експлуатацію було забезпечення експлуатації будинку, а саме його опалення (вбудована котельня); визнанні протиправним та скасуванні п.1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.02.2012р. №89/3 «Про оформлення права комунальної власності на об`єкти нерухомості, що належать територіальній громаді м. Чернівці», яким оформлено право комунальної власності територіальної громади м. Чернівці на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] , загальною площею 121,80 кв.м., в тому числі приміщення 42-1 - 42-11; визнанні недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2012р., видане виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на нежитлові приміщення підвалу в житловому будинку літ. «А» на [ADDRESS] , загальною площею 121,80 кв.м., в тому числі приміщення 42-1 - 42-11, та скасуванні його державної реєстрації; визнанні протиправним Переліку об`єктів комунальної власності міста Чернівців, які підлягають приватизації в 2012 році, затверджений рішенням 18 сесії Чернівецької міської ради VI скликання від 29.12.2011р. №363, в частині приватизації шляхом продажу з аукціону нежилих приміщень по [ADDRESS] (пункт 15 розділу 2 Переліку); визнанні недійсним укладеного між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та [PERSON] договору купівлі-продажу №1111 від 12.04.2012р. нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , загально площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Іпатовою М.М., та скасуванні його державної реєстрації; визнанні недійсним укладеного між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу №5649 від 08.09.2017р. нежитлових приміщень підвалу в житловому будинку літ. «А» за адресою: [ADDRESS] , загально площею 121,80 кв.м., що складаються з приміщень 42-1 - 42-11, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Олійник І.М., та скасуванні його державної реєстрації; визнанні незаконними та протиправними дій службових осіб Чернівецького обласного бюро технічної інвентаризації та Міського комунальне бюро технічної Інвентаризації вчинені, відповідно - 06.04.12р. та 06.12.2011р. щодо перейменування та виключення приміщень котельної із числа допоміжних, шляхом закреслення в «Журналі внутрішніх замірів» первинної інвентарної справи № 9113 на житловий будинок [ADDRESS] приміщення котельні № 42(1-12) назви «котельня» та назви «угольная», що засвідчено штампом бюро інвентаризації від 06.04.2012р. і заведеними паралельними інвентарними справами на вказане майно житлового будинку та стягненні судових витрат - відмовлено. 02.05.2022 року представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , адвокат Бартусевич В.М. скерувала до суду заяву, в якій просить ухвалити по цивільній справі 727/6380/17 додаткове рішення, а саме: стягнути з позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] судові витрати понесені відповідачем [PERSON] на правничу допомогу адвоката в розмірі 25000,00 гривень та понесені відповідачем [PERSON] на правничу допомогу в розмірі 25000,00 гривень, документально підтверджені. Сторони у судове засідання не з"явилися, відомостей про поважність причин будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи не надали. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши заяву представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] , адвоката Бартусевич В.М., дослідивши докази по справі в частині заявлених вимог на правничу довомогу, суд зважає на наступне. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку , що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. На підтвердження витрат на правову допомогу надано суду договір про надання юридичної (правничої) допомоги [PERSON] від 14 грудня 2017 року (т.25 а.с. 220-221), додаткову угоду №1 до вказаного договору від 27 серпня 2020 року (т.25 а.с. 222), акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги додатковій угоді від 27.01.2022 року (т.25 а.с. 223), договір про надання юридичної (правничої) допомоги [PERSON] від 11 вересня 2017 року (т.25 а.с. 224-225), додаткову угоду №1 до вказаного договору від 27 серпня 2020 року (т.25 а.с. 227), акт приймання-передачі наданих послуг по договору про надання правової допомоги додатковій угоді від 27.01.2022 року (т.25 а.с. 226). Відповідно до копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №б/н від 28.01.2022 року відповідач [PERSON] понесла витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката в сумі 25000,00 грн., відповідач [PERSON] понесла витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката в сумі 25000,00 грн. (т.25 а.с.219) Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст. 263 ЦПУ України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях чч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року (справа № 727/4597/19) зробив висновок, що відкриття власного рахунку адвокатом не є обов`язком, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Суд у цьому додатковому рішення зазначав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». [PERSON] заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу згідно з положеннями ч. 6 ст. 137 ЦПК України, в контексті визначених критеріїв щодо співмірності, доводити неспівмірність судових витрат, однак ним зазначене не реалізовано. Окрім цього, будь - яких заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу, від позивачів [PERSON] , [PERSON] в суд не поступало. ЦПК України не встановлює вимог до надання розрахунку (опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, у тому числі відображення у такому розрахунку часу витраченого адвокатом, а тому такий розрахунок може бути наданий у будь-якій письмовій формі, у тому числі може відображатися в акті виконаних робіт (наданих послуг). Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 29 квітня 2022 у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовлено, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] , адвоката Бартусевич В.М. щодо стягнення з позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] понесених відповідачами витрат на правову допомогу, документально підтверджені квитанціями до прибуткового касового ордеру №б/н від 28.01.2022 року (т.25 а.с.219) На підставі викладеного та

Outcome: approved