Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 659. Позивач вказує на те, що спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини, подружжя не проживає разом. У зв`язку з цим вважає, що шлюб існує тільки формально, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому бажає його розірвати. Крім того, в шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Позивач вважає, що доньці повинен бути забезпечений належний рівень життя обома батьками, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Також просить вирішити питання судових витрат по справі. Ухвалою судді від 21.04.2022 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.05.2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив з якого вбачається, що останній не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем. Вказує на те, що добровільно допомагає матеріально утримувати доньку та постійно з нею спілкується. Однак, вважає, що сума аліментів позивачем завищена, оскільки він має травму спини і тривалий час лікувався, починаючи з 2022 року він не працює, постійно потрібні кошти для його лікування. Крім наведеного, у відповідача є донька від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , яка навчається, і яку він зобов`язаний утримувати. Мати відповідача є пенсійного віку і має проблеми зі здоров`ям. Також відповідач на сьогоднішній день має заборгованість по сплаті кредиту. При таких обставинах, відповідач може сплачувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. щомісячно та зобов`язується допомагати фінансово, при можливості, самостійно. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Просить задовольнити позивні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. з мотивів, викладених у відзиві. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд, констатує наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб між сторонами зареєстрований 25.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мукачеву реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 659. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Крім того, відповідач фактично визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов в цій частині слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину суд виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 01.09.2015 року. Дитина [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання, тобто за адресою реєстрації матері. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, з поміж іншого, судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до довідки № 332 від 10.05.2022 року, [PERSON] є студенткою 2 курсу денної форми навчання, ОС «магістр», спеціальності «Медицина» медичного факультету ДВНЗ «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання 30.06.2026 року. За результатами медичного обстеження відповідача [PERSON] від 06.04.2022 року, у останнього є гіпертонічна хвороба 2 ст., гіпертензивне серце, ризик високий. Відповідно до довідки, виданої [PERSON] , станом на 12.05.2022 року, останній має непогашену заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 19252,44 грн. При цьому, в ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону про Держбюджет на 2022 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2022 по 30.06.2022 становить 2618,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. До того ж, в силу ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХII), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Outcome: partial