Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Каличак О.Я. звернувся з позовною заявою до Городоцької міської ради Львівської області, в якій просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площею 0,08 га; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,37 га та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельних часток (паїв)), площею 1,6263 га в порядку спадкування за законом після смерті бабці [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовну заяву мотивує тим, що після звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельних часток (паїв)), площею 1,6263 виданий після смерті спадкодавця, відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Зазначає, що спір щодо спадкового майна відсутній, жодних спадкоємців, які претендують на нього, крім позивача, немає, в інший спосіб реалізувати своє право на зазначене майно не може, з огляду на що, просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив про його задоволення та про розгляд справи у його та позивача відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в яких позов визнав, заперечень щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не висловив, просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оглянувши заяви представників позивача та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК в ред. 2004р., якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Так, ст. 524 ЦК України у редакції 1963 р. передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. За положеннями ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.2021, позовної заяви, [INFO] померла [PERSON] - бабця позивача [PERSON] (а.с. 10). На випадок смерті вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Долинянської сільської ради 29.08.1996, яким житловий будинок, сарай і все хатнє майно заповіла [PERSON] , що вбачається із копії Спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 52). [PERSON] після смерті бабці, 18.10.1996 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак належним чином своїх спадкових прав не оформив, право власності на житловий будинок та інше майно на своє ім`я не зареєстрував. З копій виписки з погосподарської книги № 1 за 1996-200 Долинянської сільської ради Городоцького району № 45 від 19.02.2021, довідки, виданої виконавчим комітетом Городоцької міської ради Львівської області № 82 від 16.03.2021, довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.09.2019, убачається, що на день смерті спадкодавці [PERSON] з нею проживали дочка [PERSON] , зять [PERSON] та онуки [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований і проживає по [ADDRESS] і по сьогодні (а.с. 14, 25, 27). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] , [INFO] та 24.04.2017 року відповідно, що стверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с. 11, 12, 13). З матеріалів справи, копії заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] , листа приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області № 88/01-16 від 13.04.2021 вбачається, що позивач [PERSON] - єдиний спадкоємець за законом після смерті бабці, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджує право власності на нього, відсутній, а також Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця (а.с. 30, 51-54). З копій технічного паспорту, виписки з погосподарської книги № 1 за 1996-2000 Долинянської сільської ради Городоцького району № 45 від 19.02.2021, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] 1974 року побудови, головою двору була [PERSON] , за будинковолодінням закріплено земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розміром 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства розміром 0,37 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,6263 га. (а.с. 14, 15-20). Із довідок, наданих на запит суду КП «Городоцьке бюро технічної інвентаризації» № 377 від 08.11.2021, Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації № 01/5-243 від 15.11.2021 убачається, що інвентаризаційна та реєстраційна справи на спірний житловий будинок відсутні, право власності не зареєстровано (а.с. 65, 66). Відповідно до п. 2 Указу Президента від 08 серпня 1995 року за № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Так, як вбачається із копії Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013669, виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації № 87 від 20.02.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 167, датою його видачі є 27.02.2002, тобто після смерті [PERSON] . Згідно вказаного Державного акту останній передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1.6263 га (а.с. 21). З копій Списку пенсіонерів с. Долиняни на приватизацію землі, Розпорядження Голови Городоцької районної державної адміністрації № 87 від 20.02.2002 убачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність та залишено в користуванні земельну частку (пай) в натурі, розміром 1,6263 на території Долинянської сільської ради та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 013669. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008р.№ 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як встановлено в ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на вищенаведене, а також враховуючи фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що померла [INFO] [PERSON] мала на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , за життя отримала право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, однак Державний акт на право приватної власності на землю виданий після її смерті, інших спадкоємців, окрім позивача, які б претендували на спадкове майно, немає, він фактично прийняв спадщину, проживав разом з бабцею до дня її смерті, зареєстрований та проживає у вищевказаному житловому будинку, обробляє земельні ділянки, а отже, є підстави до визнання за ним права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, суд зазначає, що вимога позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розміром 0,08 га, та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,37 га, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Із виписки з погосподарської книги № 1 за 1996-2000 Долинянської сільської ради Городоцького району № 45 від 19.02.2021, убачається, що за житловим будинком по [ADDRESS] закріплено земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розміром 0,08 га, для ведення особистого селянського господарства розміром 0,37 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,6263 га. (а.с. 14). Між тим, з оглянутих матеріалів справи, наданих на ухвалу судуУхвали Долинянської сільської Ради народних депутатів від 21.12.1993, убачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність та залишено в користуванні земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,45 га, між тим, жодного правовстановлюючого документа на зазначені земельні ділянки при матеріалах справи немає та позивачем у процесі судового розгляду не долучено. Сам по собі факт користування земельною ділянкою не є підставою для набуття права власності в судовому порядку. Відповідно до статті 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. З огляду на наведене, те, що правовстановлюючі документи на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розміром 0,08 га, та для ведення особистого селянського господарства розміром 0,37 га відсутні, долучена до матеріалів позову виписка з погосподарської книги із зазначенням розмірів та цільового призначення земельних ділянок не є правовстановлюючим документом на них, позивач жодного доказу на підтвердження факту звернення з клопотанням до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу суду, не надав, а земельним законодавством передбачений певний порядок для отримання у власність земельної ділянки, суд приходить до думки, що заявлена вимога про визнання права власності на земельні ділянки не підлягає задоволенню, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial