Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Стислий виклад позицій заявниці та заінтересованих осіб: [PERSON] просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Свої вимоги\~мотивує\~тим,\~що\~вона в 2005 році одружилась з [PERSON] , з яким прожила до 2015 року, після чого 15.01.2015 року шлюб з ним розірвала. Від цього шлюбу у неї народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З січня 2015 року вона стала проживати з [PERSON] , з яким була знайома ще з дитинства. Проживали вони в [ADDRESS] в приватному будинку, що залишвся йому в спадок від його померлої бабці, точніше на одній половині будинку, бо інша половина будинку належить його брату. З [PERSON] вони офіційно не одружувались, але фактично проживали як сім`я. Її діти від першого шлюбу проживали разом з ними і [PERSON] ставився до них, як до своїх дітей. [PERSON] дуже добре відносився до неї та її дітей, любив її як свою дружину. Їхні сімейні відносини грунтувались на любові і взаємоповазі. Однією сім`єю вони прожили сім років до 2022 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. За час спільного проживання у неї з [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В свідоцтвах про народження дітей вона дала дітям своє прізвище, а батьком записала [PERSON] , хоча насправді батьком їх є [PERSON] , тобто лише змінила прізвище батька з [PERSON] та [PERSON] . [INFO] під час бойових дій в Україні [PERSON] загинув. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: меблі та інше майно, нажите ними під час спільного проживання, яке вона має намір успадкувати. Також як цивільна дружина [PERSON] вона має право на одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.11.2013 року зі змінами КМУ № 335 від 18.05.2017 року та № 1142 від 18.11.2021 року. Право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця також має право матір [PERSON] - [PERSON] . Враховуючи той факт, що в будинку, який належав [PERSON] , вони спільно прожили більше 7 років - з 2015 року і до його смерті 2022 році, вели спільне господарство, за спільні кошти проводили капітальний ремонт будинку, у них є двоє спільних дітей, тому вважає, що має всі підстави вважатись спадкоємицею після смерті [PERSON] , оскільки проживала з ним однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, та його цивільною дружиною, яка має право на підставі вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України отримати одноразову грошову допомогу в разі загибелі військовослужбвовця, яким був її цивільний чоловік [PERSON] . У судовому\~засіданні заявниця подану заяву підтримала, просила її задовольнити. Додатково вказала, що ще до того як вона почала проживати з [PERSON] однією сім`єю він працював в охороні. Після того, як вони почали спільно проживати (з січня 2015 року), він почав працював на будові у ПП [PERSON] , постійно перебував дома в м. Долина, вони жили в одному будинку, вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом. Згодом [PERSON] підписав на три роки контракт із ЗСУ. За час несення ним служби, вона приїздила до нього, як з їхньою спільною малолітньою дитиною, так і сама, деякий час проживала з ним за місцем несення служби. Він також двічі на рік приїжджав додому у м. Долина у відпустку. Коли передчасно, на восьмимісячному терміні вагітності, народилась їхня наймолодша донечка, вона просила його трішки надовше залишитись дома та допомогти їй у догляді за нею, так як дитина часто хворіла. [PERSON] після закінчення контракту залишився дома, опікувався ними, вони вели спільне господарство, здійснювали у будинку ремонт, проживали як одна сім`я, хоча шлюб офіційно не реєстрували. Згодом, 24.11.2021, він поїхав у військову частину, а 26.11.2021 знову підписав контракт. У грудні 2021 року він ще приїздив додому на два дні, але 26.12.2021 знову повернувся у військову частину. 24 лютого 2022 року він уже був направлений для участі у бойових діях біля Житомира, де в Коростені 02.03.2022 загинув. Встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] для неї матиме юридичні наслідки, оскільки вона зможе звернутися за отриманням допомоги після смерті чоловіка та батька їхніх дітей, оформити свої спадкові права. Представник заявниці\~-\~адвокат Воробець Р.М. підтримав позицію своєї довірительки, просив заяву задовольнити, з підстав, які викладені у ній. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви [PERSON] , вказавши, що вона є матір`ю покійного [PERSON] . Її син дійсно із заявницею проживав однією сім`єю. Коли син перебував на службі вони завжди допомагали [PERSON] , оскільки вважали її своєю невісткою, дбали про дітей, які є їхніми внуками. Заявниця теж приходила до неї додому, допомагала їй по господарству, як свекрусі. Вони і зараз підтримують зв`язок із сім`єю свого покійного сина. Представник заінтересованої особи Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд заяви про встановлення юридичного факту проводити за його відсутності та вирішити її на розсуд суду. Заяви, клопотання учасників судового розгляду та процесуальні дії суду: ухвалою суду від 24.03.2022 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Івано-Франківький обласний військовий комісаріат. 19 квітня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання заявниці про допит свідків [PERSON] та [PERSON] 04 травня 2022 року від представника заявниці - адвоката Воробця Р.М. поступило клопотання про відкладення розгляду справи. 23 травня 2022 року від представника заінтересованої особи надійшло клопотання, у якому зазначено, що Івано-Франківський обласний військовий комісаріат переформований в Івано-Франківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Просить справу проводити без участь їхнього представника та вирішити її на розсуд суду. 25 травня 2022 року у судовому засіданні прийнято відмову від допиту свідка [PERSON] , який перебуває за кордоном, протокольною ухвалою задоволено клопотання про допит свідка [PERSON] . У судовому засіданні допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Також протокольною ухвалою суду від 25.05.2022 долучені до матеріалів справи додаткові докази на підтвердження підставності заяви про встановлення факту, про які було заявлено під час підготовчого судового засідання. Обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин: як вказала у судовому засіданні [PERSON] , вона з 2015 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , однак шлюб вони офіційно не реєстрували. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей, вони надбали спільне майно та вели спільне господарство. На підтвердження вказаних фактів надала такі документи. Згідно зі свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 22.03.2016 та серії [NUMBER] від 18.09.2020, [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] . Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11, 12). Як зазначила заявниця, вона під час реєстрації народження дітей вказала своє власне прізвище для них, його вказала і для їх батька, хоча останнім насправді є [PERSON] . В акті обстеження від 27 квітня 2022 року, який складено депутатом Долинської міської ради Зелінським М.В., вказано, що зі слів [PERSON] , вона є цивільною дружиною [PERSON] , [INFO] , та проживала з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою покійного [PERSON] , проживає у [ADDRESS] . Вона знає його з дитинства. Його обраницю [PERSON] вперше побачила, коли вона вже була при надії. Переїхала вона проживати до нього ще в 2015 році. Вони вели спільне господарство, проводили у помешкані ремонт, обробляли городи. Проживала заявниця в будинку [PERSON] і тоді, коли він брав участь у АТО та перебував у складі ЗСУ. Їхні спільні діти дуже схожі на свого батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він також був сусідом покійного [PERSON] . Коли він приходив зі служби, вони навідувалися один до одного у гості, спілкувалися. [PERSON] проживала з [PERSON] як одна сім`я, вони виховували двох спільних дітей, вели спільне господарство, обробляли городи. Жили вони разом близько 7 років. Спочатку з ними жила і мама [PERSON] - [PERSON] , але згодом вона пішла проживати окремо. На підтвердження ведення спільного побуту, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонту заявниця надала докази придбавання вікон, дверей, інших будівельних матеріалів, які були використані при ремонтних роботах їх спільного помешкання (а.с. 14-19). Також надала спільні фото з покійним [PERSON] та їх дітьми (а.с. 49-51). Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 247 від 26.11.2021, старшого солдата за контрактом [PERSON] призначено наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 26.11.2021 № 314-РС на посаду розвідника розвідувального взводу 3-го механізованого батальйону (а.с. 20). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 05.03.2022 (а.с. 13). Оцінка суду: суд, вилухавши заявницю та її представника, заінтересовану особу [PERSON] , проаналізувавши їх доводи, враховуючи позицію представника заінтересованої особи Івано-Франківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який не заперечив проти задоволення заяви, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, покази свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Пунктом 6\~Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20). Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. З врахуванням вказаних догм та зважаючи на вищеописані докази, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що заявниця та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю з 2015 року і до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, виховували дітей, дбали про утримання спільного житла. Зазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Судом встановлено, що заповіт померлий [PERSON] не складав, тому спадкування його майна здійснюється за законом. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Для заявниці встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки, вона зможе оформити спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , та скористатися правом на оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її прав, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі [PERSON] , на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, показами свідків, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобогд, ст. 15, 16, 1216, 1217, 1223, 1258, 1264 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 81, 89, 293, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей",

Outcome: approved