Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У вересні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 11.02.2002 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS] в рівних частинах по 1/3 кожному. В 2012 році [PERSON] тимчасово переїхала до с. Пристанційне Полтавського району для догляду за матір`ю. Після смерті матері позивачка намагалася повернутися проживати до власної квартири, проте її колишній чоловік [PERSON] чинить перешкоди у користуванні частиною власності [PERSON] . У зв`язку з викладене ним позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 24.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 25.11.2021 року представник відповідача подав до суду письмовий відзив в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що позивач та відповідач через складні стосунки, емоційний стан позивачки, зокрема її перебування на підтримуючому амбулаторному лікуванні в Полтавському обласному психоневрологічному диспансері не можуть проживати разом в квартирі [ADDRESS] . Вказує, що позивач не зазначає у позові у яку саме частину квартири вона бажає вселитися та не визначає порядок користування житловим приміщенням з урахуванням того, що позивач та відповідач не є членами однієї сім`ї на даний час. Крім цього, перешкоди у вселенні у квартиру також зумовлені неможливістю на даний час у ній проживати (зокрема у другій кімнаті) у зв`язку з ремонтом в квартирі. 18.01.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов. Відповідач та третя особа у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] відповідачу [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.02.2002 року належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] , а саме в рівних частках по 1/3 кожному. Право приватної спільної сумісної власності на вищевказану квартиру зареєстровано 12.02.2002 року КП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» у реєстровій книзі за № 117-16161. Судом встановлено, що позивачка позбавлена можливості користування свою часткою спірної квартири у зв`язку з перешкодами в частині користування з боку відповідача [PERSON] . Крім цього, у судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив факт перешкоди позивачці у користуванні спільною квартирою. Згідно зі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Статтею 358 ЦК України\~визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1ст. 391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі й шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (негаторний позов). Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 337/4446/18 та від 30 вересня 2019 року у справі № 174/51/17. Беручи до уваги, що позивачка є співвласником спірної квартири, не має можливості володіти та користуватися своїм житлом на власний розсуд, оскільки відповідач, яка є співвласником іншої частини квартири, чинить їй перешкоди, суд, з урахуванням абсолютності права власності, приходить до висновку, що відповідачка порушує права та законні інтереси позивачки на вільне володіння власністю, тому її права, як співвласника житла, підлягають захисту шляхом усунення перешкод у користування квартирою\~ [ADDRESS] та зобов`язання відповідача не чинити перешкод у вселенні та користуванні вказаною квартирою. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки позивачка є власницею частини квартири, а тому відповідачка не має права чинити їй перешкоди у здійсненні права власності. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 908 грн. відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved