Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач Полтавське виробниче підприємство «Універсал» Українського товариства глухих (надалі - ПВП «Універсал») звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати за проживання у гуртожитку. В позовній заяві зазначив, що відповідач [PERSON] працювала у Полтавському учбово-виробничому підприємстві №1 УТОГ з 17 жовтня 1983 року по 05 березня 1998 року. У зв`язку з цим була поселена до кімнати [ADDRESS] , де проживала і після звільнення. 07 червня 2021 року відповідач звільнила від своїх речей кімнату [ADDRESS] , але не сплатила заборгованість за комунальні послуги та за проживання у гуртожитку в загальній сумі 8776,48 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за комунальними послугами та за проживання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] за період з 01 грудня 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 8776,48 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 червня 2021 року справу передано на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 28 липня 2021 року відкрито провадження у справі. 22 жовтня 2021 року по справі постановлено заочне рішення, відповідно до якого позов задоволено. 13 квітня 2022 року відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що не була повідомлена про розгляд справи, у зв`язку з чим не змогла подати відзив та надати докази суду на спростування позовних вимог, а також на інші обставини, які не були враховані судом при ухваленні вказаного рішення. Ухвалою суду від 02 травня 2022 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення від 22 жовтня 2021 року, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надала. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання позивач свого представника не направив, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. В тексті позовної заяви звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що власником будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва\~№ [NUMBER] \~про право власності на нежитлове приміщення (гуртожиток) від 23 червня 2001 року, виданого Полтавським управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому, є Українське товариство глухих (а.с. 8). На підставі постанови президії Центрального правління Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» від 24 листопада 2020 року №229/2020 гуртожиток по [ADDRESS] передано в господарське відання Полтавському виробничому підприємству «Універсал» Українського товариства глухих (а.с. 9). Відповідач [PERSON] працювала у Полтавському учбово-виробничому підприємстві №1 УТОГ з 17 жовтня 1983 року по 05 березня 1998 року, що підтверджується довідкою від 09 серпня 2021 року №62, виданою ПВП «Універсал» (а.с. 10). У зв`язку з роботою відповідач була поселена до кімнати [ADDRESS] учбово-виробничим підприємством №1 УТОГ, яке на той час було балансоутримувачем гуртожитку, та правонаступником якого є позивач. Після звільнення з підприємства відповідач продовжила проживати у вказаному гуртожитку. Українським товариством глухих було надано [PERSON] дозвіл на тимчасове поселення в гуртожитку на термін до 01 грудня 2006 року (а.с. 13). При цьому з тексту вказаного дозволу вбачається, що дозвіл на тимчасове поселення відповідачу надано на підставі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету та бюро первинної організації УТОГ Полтавського підприємства УТОГ від 15 листопада 2005 року, протокол №21 та укладеного між наймачем та адміністрацією підприємства договору найму жилої площі. Договір №78 найму жилого помешкання Полтавським учбово-виробничим підприємством №1 Українського товариства глухих (наймодавець) та [PERSON] (наймач) укладено 01 грудня 2005 року (а.с. 14). Згідно цього договору наймодавець передає, а наймач бере в тимчасове володіння та користування кімнату [ADDRESS] для сім`ї [PERSON] та її доньки [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ст.\~ст. 810-811 ЦК України\~правовідносини щодо найму житла регулюються на підставі укладеного між сторонами письмового договору. Аналогічне положення викладене у Примірному положенні про користування гуртожитками, затвердженому\~постановою КМУ від 20.06.2018 р. № 498, яке поширює свою дію, згідно з п.1 на всі гуртожитки незалежно від форми власності та визначає порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Відповідно до ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Оскільки згідно постанови президії Центрального правління Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Українське товариство глухих» від 24 листопада 2020 року №229/2020 гуртожиток по [ADDRESS] передано в господарське відання Полтавському виробничому підприємству «Універсал» Українського товариства глухих, до позивача перейшли права та обов`язки наймодавця згідно договору №78 найму жилого помешкання від 01 грудня 2005 року, укладеного Полтавським учбово-виробничим підприємством №1 Українського товариства глухих та [PERSON] . Згідно п. 3.1. договору №78 термін найму складає один рік з моменту підписання договору по 01 грудня 2006 року. Згідно ч.1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 822 ЦК України у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк. Таким чином термін дії договору №78 продовжено, у зв`язку з чим він регулює правовідносини, що виникли між сторонами. Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла (ч. 1\~ст. 820 ЦК України). Аналогічне положення викладене у п. 15 Примірного положення про користування гуртожитками, яким передбачено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Згідно з п. 11 Примірного положення про користування гуртожитками наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, серед іншого, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 4.1. договору №78 найму жилого помешкання плата за проживання складається згідно розрахунків фактичних витрат. Оплата за проживання сплачується до десятого числа за місяць проживання. Позивач обраховує заборгованість [PERSON] за користування кімнатою гуртожитку та за комунальні послуги за період з 01 грудня 2020 року по 31 травня 2021 року в розмірі 8776,48 грн., що підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком (а.с. 24). На підтвердження проживання відповідача у вказаній кімнаті в період по 07 червня 2021 року включно позивачем долучено акти від 07 червня 2021 року. Так, згідно акту, складеного 07 червня 2022 року завідуючою гуртожитком [PERSON] та черговою [PERSON] , 07 червня 2021 року [PERSON] здано, а завідувачем гуртожитку [PERSON] та черговою [PERSON] прийнято кімнату №19. Але наймачем вказаний акт не підписаний, має застереження, що «від підпису відмовились» (а.с. 22). Також 07 червня 2022 року заступником директора з НВР Лук`яновою С.П., завідуючою гуртожитком [PERSON] , черговою [PERSON] складено акт №1 «Про відмову від підписання Акту передачі кімнати», згідно якого орендар [PERSON] дійсно 07 червня 2021 року о 09-00 год. винесла з кімнати №19 свої речі. Згідно правил повинен бути складений акт передачі кімнати. Але [PERSON] відмовилася підписати вищевказаний акт (а.с. 23). Суд відхиляє посилання позивача на вказані акти, оскільки ні положенням про гуртожиток Полтавського учбово-виробничого підприємства №1 Українського товариства глухих (а.с. 15-17), ні договором №78 найму жилого помешкання від 01 грудня 2005 року не передбачено складення акту передачі кімнати. Крім того, вказані акти складені без участі відповідача. Як підтверджується даними паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , з 02 лютого 2021 року її місце проживання було зареєстровано за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 141-145). Згідно акту про встановлення факту проживання від 04 лютого 2021 року, затвердженого сільським головою Проциком І.С. 08 лютого 2021 року, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] згідно паспорту, але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 138). 04 березня 2021 року [PERSON] звернулась на адресу ПВП «Універсал» Українського товариства глухих з заявою, у якій повідомила, що вона виселилась з гуртожитку, ключі від кімнати № [NUMBER] віддала коменданту гуртожитку [PERSON] . Тому просила не нараховувати квартплату та комунальні послуги (а.с. 139). Наведеними доказами в їх сукупності спростовується твердження позивача про користування [PERSON] кімнатою [ADDRESS] після 02 лютого 2021 року. Але у своїй заяві від 22 грудня 2020 року на адресу ПВП «Універсал» Українського товариства глухих, яку [PERSON] подала як мешканка гуртожитку по [ADDRESS] , вона просила поселити до\~неї в\~кімнату її цивільного чоловіка (а.с.140). Тобто у грудні 2020 року відповідач ще користувалася вказаною кімнатою у гуртожитку. Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Вказаною нормою передбачено, що комунальні послуги нараховуються не тільки на осіб, які проживають у житловому приміщенні, а і на тих, які зареєстровані у цьому житлі. Тому на відповідача комунальні послуги також нараховуються за час, коли вона проживала та\\або була зареєстрована у гуртожитку. З реєстраційного обліку за адресою гуртожитку позивач знята 02 лютого 2021 року (а.с.145-145). Тому заборгованість за проживання у гуртожитку та комунальні послуги в межах позовних вимог у неї виникла за період з грудня 2020 року по січень 2021 року включно. Як підтверджується довідкою від 07 червня 2021 року №04-4/39, виданою ПВП «Універсал» Українського товариства глухих, заборгованість [PERSON] за грудень 2020 року становить 1662,89 грн., за січень 2021 року 1857,88 грн. (а.с. 24). Всього за вказаний період заборгованість становить 3520,77 грн. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути заборгованість за комунальні послуги та плату за проживання у гуртожитку за період з грудня 2020 року по січень 2021 року у розмірі 3520,77 грн. Позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 2270 грн. (а.с.7) Оскільки судом позов задоволено частково, а саме на 40% від позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 908,00 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог.

Outcome: partial