Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків у порядку регресу в сумі 43 130,79 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.09.2019 року о 23:17 год. в м. Києві по вул. Фучика сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», д.н.з [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобіля марки «KIA», д.н.з. [NUMBER] та автомобілю марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . На момент заподіяння матеріальної шкоди діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 164028594 від 27.06.2019 року, згідно якого позивач прийняв на себе ризики щодо експлуатації автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000 грн. та з розміром фрншизи 2000 грн. Після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`янінння. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року у справі № 760/27381/19, яка набрала законної сили, відповідач був визнанний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. У подальшому, потерпілі особи звернулись до позивача із повідомленнями про ДТП та із заявами про виплату страхового відшкодування. Позивач, відповідно до умов зазначеного вище полісу, в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 1743,38 грн. та за пошкоджений автомобіль «KIA», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 41 387,41 грн., а разом 43 130,79 грн. У зв`язку із вищезазначеним позивач просить стягнути із відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 43 130,79 грн. та судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду від 29.12.2021 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 33-34). Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.09.2019 року о 23:17 год. в м. Києві по вул. Фучика сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», д.н.з [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] . Під час цієї пригоди були заподіяні механічні пошкодження автомобіля марки «KIA», д.н.з. [NUMBER] та автомобілю марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2020 року у справі № 760/27381/19, яка набрала законної сили, [PERSON] був визнанний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП (а.с. 4). На момент заподіяння матеріальної шкоди діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 164028594 від 27.06.2019 року, згідно якого позивач прийняв на себе ризики щодо експлуатації автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в сумі 100 000 грн. та з розміром фрншизи 2000 грн. (а.с. 5). У подальшому, потерпілі особи звернулись до позивача із повідомленнями про ДТП (а.с. 8,9) та із заявами про виплату страхового відшкодування (а.с. 10,11). Позивач, відповідно до умов зазначеного вище полісу, в межах ліміту, з урахуванням франшизи, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 1743,38 грн. та за пошкоджений автомобіль «KIA», д.н.з. [NUMBER] в розмірі 41 387,41 грн., а разом 43 130,79 грн. (а.с. 23,24). У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі N 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою N 48553 / 99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Положення статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За умовами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно підпункту "а" пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Судом встановлено, що після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного та іншого сп`янінння, у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що шкоду заподіяно з вини відповідача, позивачем сплачено страхове відшкодування потерпілим особам, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним шкода в порядку регресу в розмірі 43 130 грн. 79 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача (а. с. 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved