Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з нього на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості в розмірі 28750,00 грн. Також просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 1362,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3875,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що через додаток «Дія» він дізнався про постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.10.2021 № 67020472, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 100739 від 15.07.2021, про стягнення з нього на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості на загальну суму 28750,00 грн. Вважає, що виконавчий напис виданий нотаріусом з порушенням норм закону, оскільки про існування заборгованості та вимоги про її погашення від відповідача йому не надходило, про відповідача йому нічого невідомо та в договірних відносинах з ним він не перебував. Крім того, жодних листів-повідомлень про наявність боргових зобов`язань чи письмової вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису йому не надходило. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не впевнився у безспірності вимоги стягувача та відсутні докази отримання боржником попередньої вимоги банку. Ухвалою суду від 16.12.2021 відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 16.12.2021 задоволено заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 14.01.2022 розгляд справи ухвалено проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 27.01.2022. 27.01.2022 розгляд справи відкладено до 22.02.2022, 14.03.2022, у зв`язку з неявкою представників відповідача та третіх осіб. 14.03.2022 розгляд справи знято з розгляду, у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 28.04.2022 розгляд справи відкладено до 31.05.2022, у зв`язку з неявкою представника відповідача та представників третіх осіб. У судове засідання позивач не з`явився. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у суду матеріалів. Позов підтримав у повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 45). Представник відповідача ТОВ «Качай гроші» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться в матеріалах справи. Заяв про причини неявки в судові засідання та розгляд справи без їх участі, а також відзив на позовну заяву відповідач до суду не направив. Треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин Оксана Степанівна в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Свої пояснення щодо позову на адресу суду не направили. Враховуючи, що відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи в судове засідання не з`явився, не подав відзив на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, встановив таке. 15\~липня 2021\~року приватним\~нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.\~було вчинено\~виконавчий напис,\~який зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~100739\~про стягнення\~з [PERSON] ,\~який є\~боржником за\~кредитним договором\~№ 00-427162\~від 04.09.2019,\~укладеним з\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Качай гроші»,\~заборгованості за\~період з\~05.11.2019\~по 05.07.2021\~у загальному\~розмірі 28750,00\~грн (а.с. 7). 05 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Микитин О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 10). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. від 05.10.2021 при примусовому виконанні (виконавче провадження № 67020472) виконавчого напису, вчиненого 15.07.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості на загальну суму 28750,00 грн, накладено арешт на кошти боржника - [PERSON] , що містяться на відкритих рахунках (а.с. 13). Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд виходить з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, що передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями ? не більше одного року, що передбачено ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до ч. 4 ст.\~254\~КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 15.07.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29.06.1999\~№ 1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 15.07.2021 була обумовлена й іншими обставинами. Вчинення нотаріусом виконавчого напису ? це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису ? надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05.06.2017 у справі № 6-887цс17, вказано, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів не можливо встановити чи існувала заборгованість у визначеному розмірі як зазначено у виконавчому написі, а також суд приймає до уваги той факт, що сторонами не доведено обставини, що позивач був повідомлений до вчинення виконавчого напису про наявність заборгованості та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц, процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем не надано суду доказів повідомлення позивача про отримання письмової вимоги про повернення заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 по справі № 320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним подано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, зокрема оригінал кредитного договору, виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором. Крім цього, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, яка полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису, а тому позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. В частині стягнення витрат на правову допомогу та судового збору суд виходить з такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин 1-4 статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подано письмові документи: заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та сплати судового збору від 30.12.2021; копію Договору № 3/12 про надання правової (правничої) допомоги від 03.12.2021, укладеного між [PERSON] та адвокатом Павлецькою Мариною Анатоліївною; копію Додаткової угоди до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 3/12 від 03.12.2021; детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 27.12.2021 на загальну суму 3875,00 грн; копію звіту про надання правової допомоги № 1 від 06.12.2021; копію прибуткового касового ордеру № 3/12/3 від 03.12.2021. Враховуючи те, що витрати на професійну правничу допомогу на загальну суму 3875,00 грн, підтвердженні належними та достатніми доказами, то позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 1362,00 грн, що складається із судового збору в розмірі 454,00 грн за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову та судового збору в розмірі 908,00 грн за подання позовної заяви. Таким чином, оскільки позивачем при зверненні до суду було понесено судові витрати у загальному розмірі 1362,00 грн, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved