Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу , який було укладено між позивачем [PERSON] та [PERSON] житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , а саме житлового будинку загальною площею 136,6 кв.м, житловою площею 68,9 кв.м. під літерою А; а також будівель і споруд: тамбур, а; літня кухня, Б; погріб, Б/під; навіс, б; сарай, В; гараж, Г; вхідний майданчик, г; гараж, Д; навіс, д; туалет, Т; споруди, 1-4 дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що на початку червня 2016 року позивач уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] з [PERSON] . На підтвердження договору купівлі-продажу житлового будинку позивачці було надано відповідну розписку про отримання коштів за проданий будинок. Вартість будинку сторонами було обумовлено в сто десять тисяч грн., які позивач передала [PERSON] . в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , за придбаний житловий будинок. Одразу після укладення договору, [PERSON] передав позивачці пакет документів, що посвідчують право власності на нерухоме майно, а саме - технічний паспорт на житловий будинок, свідоцтво про право власності, витяг про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Позивачкою та [PERSON] також було оговорено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд вони проведуть протягом одного місяця. Однак, у визначений термін нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу вони не здійснили. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після укладення договору купівлі-продажу в червні 2016 року позивачка разом з членами своєї сім`ї почала проживати у даному будинку і проживає в ньому по даний час. Протягом більш ніж 5-ти років вона підтримує житловий будинок, господарські будівлі та споруди в належному стані, проводить необхідний ремонт, сплачує необхідні комунальні платежі. Після смерті [PERSON] позивачка неодноразово зверталася до відповідачів по справі про те, щоб належним чином узаконити договір купівлі-продажу житлового будинку. Разом з тим, відповідачі по справі завжди пропонували їй вирішувати дани питання самостійно. Таким чином, після смерті [PERSON] позивачка позбавлена можливості нотаріально посвідчити правочин в частині договору купівлі- продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , фактичним власником якого є позивачка протягом останніх 5 років. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Куцяк Ф.Г. надав до суду заяву, в якій він просить здійснювати розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, справу просили слухати у їх відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 12.02.2011 та копії витягу про державну реєстарцію прав серія ССХ №208639 [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . На початку червня 2016 року позивач уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться в [ADDRESS] з [PERSON] . На підтвердження договору купівлі-продажу житлового будинку позивачці було надано відповідну розписку про отримання коштів за проданий будинок. Позивачкою та [PERSON] також було оговорено, що нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, господарських будівель та споруд вони проведуть протягом одного місяця. Однак, у визначений термін нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу вони не здійснили. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідачі є спадкоємцями до майна померлого. Після смерті [PERSON] позивачка неодноразово зверталася до відповідачів по справі про те, щоб належним чином узаконити договір купівлі-продажу житлового будинку. Разом з тим, відповідачі по справі завжди пропонували їй вирішувати дани питання самостійно. Рішенням Конституційного Суду № 9-зп від 25.12.1997 р. визначено, що ч. 1 ст. 55 Конституції України треба розуміти так, "що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку і суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод". Згідно зі ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже, договір, укладений між [PERSON] та позивачкою [PERSON] є двостороннім та потребує нотаріального посвідчення. З незалежних від сторін підстав покупець та продавець, фактично виконавши умови договору, позбавлені можливості оформити їх нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ч. 2 ст. 220 цього ж кодексу встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В силу ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не с укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ст.ст. 15, 16, ч.2 ст. 218, ч.1 ст. 220, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 328, ст.ст. 640, 655, 657 ЦК України,

Outcome: approved