Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона народилася [INFO] в с. Велика Буда, Чернівецького (колишнього - Герцаївського) району, Чернівецької області. Оскільки матір [PERSON] та батько [PERSON] не перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, то відомості щодо батька у свідоцтві про її народження були внесені за заявою матері та батьком було записано « [PERSON] ». Попри те, що шлюб між батьками не був зареєстрований, вони ще до її народження проживали разом в одному господарстві, ввели спільний побут, разом виховували та піклувалися про неї. [INFO] батько, [PERSON] помер. З метою оформлення спадщини після смерті батька, позивачка звернулася до нотаріуса. Втім, через те, що за свідоцтвом про народження батько записаний « [PERSON] » а не біологічний батько « [PERSON] », то нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього. Тому, просить виключити з актового запису про її народження відомості щодо батька « [PERSON] ». Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду свого представника до суду не направив, однак від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Суд, вислухавши думку представника позивачки, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивачки (прізвище змінено на « [PERSON] » згідно запису про шлюб), остання народилася [INFO] в с. Велика Буда Чернівецького (колишнього - Герцаївського) району Чернівецької області, батьками якої записані « [PERSON] » та « [PERSON] » (зворот а.с. 5). Стороною позивачки визнається, що матір позивачки [PERSON] на час народження позивачки знаходилася у юридичному шлюбі із « [PERSON] », однак із останнім разом не проживали, спільний побут не вели так як останній виїхав перед початком Другої світової війни до Румунії, де й залишився. Як свідчить відомості про які зазначені у свідоцтві про шлюб [PERSON] , тобто матері позивачки, остання 13 квітня 1991 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (зворот а.с. 6). Таким чином, судом встановлено, що на час народження позивачки, її матір [PERSON] та [PERSON] як батько не перебували між собою у офіційному шлюбі. [INFO] , у віці 79 років, помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 6). Відтак, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (с. 1261 ЦК). За даними виконавчого комітету Великобудської сільської ради Герцаївського району від 17 березня 2008 року, позивачка [PERSON] являється єдиним спадкоємцем за законом, яка своєчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , так як постійно проживала разом із ним по день його смерті в одному господарстві в [ADDRESS] (а.с. 40-41). 10 грудня 2019 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області Лис Л.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом, яке залишилося після смерті батька [PERSON] , зокрема земельної ділянки площею 1,32 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобудської сільської ради, Герцаївського району, Чернівецької області, кадастровий номер 7320780800:01:002:0046 (а.с.36). Втім, нотаріус своєю постановою від 16 грудня 2019 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів підтверджуючих родинні відносини між нею та спадкодавцем [PERSON] , так як за актовим записом про її народження у графі «Батько» записаний « [PERSON] » (а.с.47). Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч.1 ст.135 СК України). За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 СК України). Стаття 136 СК України визначає загальні правила оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Суд при вирішенні спору, з огляду на положення ч. 2 ст. 136 СК України, виходить з доведеності відсутності кровного споріднення між позивачем, який записаний батьком, та дитиною. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 СК України якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти. До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. За змістом п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Коли померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорюється шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено. Отже, позивачка як спадкоємиця за першої черги за законом не може повною мірою реалізувати свої спадкові права через відсутність доказів наявності родинних відносин з батьком [PERSON] , так як у свідоцтві про її народження батьком записаний « [PERSON] », а з матеріалів справи слідує, що вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , якого вважала батьком, а тому в порядку ст. 137 ч. 3 СК України вона вправі оспорювати батьківство свого батька після його смерті. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивачка приходиться її сусідкою та добре знає історію їх сім`ї. Отже, матір позивачки до початку другої світової війни була у шлюбі із « [PERSON] », який через обставини які склалися на той час в країні, виїхав за її межі та назад не повернувся. Після закінчення війни, матір позивачки стала проживати з [PERSON] та внаслідок спільного проживання в них, у 1949 році народилася донька, тобто позивачка. Інших дітей у них більше не було. Позивачка усе життя проживала в с. Велика Буда разом із [PERSON] яка й провела похорони останнього. Окрім цього, свідок також показала, що вона разом із [PERSON] пропрацювали в сільському колгоспі 23 роки, де отримали земельні ділянки на території сільської ради. Свідок [PERSON] підтвердила покази свідка [PERSON] з приводу того, що [PERSON] був батьком позивачки, який проживав із нею в одному господарстві до часу смерті. Інші спадкоємців після смерті [PERSON] не має, так як дружина, тобто матір позивачки померла раніше за нього, а інших дітей у [PERSON] за життя не було. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п. 2.13.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ст. 212 ЦПК України). Сукупність доказів здобутих та оцінених судом, дають підстави вважати про відсутність кровного споріднення між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , який через поважні причини не міг знати про те, що записаний батьком дитини, у зв`язку із чим відомості щодо батька слід виключити з актового запису про народження позивачки. На думку суду, саме при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейно-правових відносин, у зв`язку із чим суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивачки та їх задоволення у повному обсязі. На підставі ст.ст. ст.ст. 121, 122, 133, 136, 137 СК України,

Outcome: approved