Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

В грудні 2021 року до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшов вказаний вище позов. У позові позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача загальну суму боргу за договором позики від 15.02.2014 року у розмірі 57118 гривень 03 копійки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 лютого 2014 року відповідач взяв у позивача кошти в сумі 32000 гривень та зобов`язався повернути борг в строк до 14 березня 2014 року. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано позивачу розписку від 15.02.2014 року. Відповідачем борг не повернуто, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Крім того, позивач з посиланням на ст.ст. 536, 549, 551, 625, 1048, 1050 ЦК України просить стягнути з відповідача пеню, 3 % річних за період простроченого грошового зобов`язання, інфляційні збитки. Представник позивача та позивач, повідомлені у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, проте представник позивача [PERSON] направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просила суд задовольнити його. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1048 ч.1 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1050 ЦК України передбачає наслідки несвоєчасного повернення позичальником речей, визначені родовими ознаками, а саме - обов`язок позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 5017/1987/2012 колегія суддів зазначила про те, що згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови зазначено, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У судовому\~засіданні встановлено,\~що 15.02.2014\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів. Згідно умов вказаного договору позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 32 000 гривень, а відповідач їх прийняв та зобов`язався повернути в строк до 14 березня 2014 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики відповідачем надано позивачу розписку. На момент звернення до суду основний борг складає 30 000 гривень, оскільки відповідачем було повернуто 2000 гривень (два платежі по 1000 грн. в травні 2016 року та серпні 2018 року). Оскільки відповідачем не повернуто борг у визначений договором строк, то позивачем згідно п.6 договору позики від 15.02.2014 року нараховано штраф у розмірі 15\~000 гривень. Крім цього позивачем за час простроченого зобов`язання відповідно до ст.ст.549, 551, 1050 ЦК України нарахована неустойка у формі пені у розмірі 3 834,04 гривень, 5\~907 гривень інфляційні збитки за період з 01.09.2018 р. по 22.04.2021 р., а також згідно до ст.ст. 625 ч.2, 1048 ЦК України 3 % річних за період простроченого грошового зобов`язання у розмірі 2\~376,99 гривень. На момент розгляду справи судом борг відповідачем не повернутий. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань за договором позики. Крім того, згідно вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved