Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 31 березня 2022 року [PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Великодедеркальської об`єднаної територіальної громади в особі Великодедеркальської сільської ради (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті мами [PERSON] . 2. Позов обґрунтований тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Дане домоволодіння відноситься до колгоспного двору, головою якого була померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Як стверджує позивачка в позовній заяві, вона зверталася у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по причині відсутності первинної реєстрації права власності та у зв`язку із розбіжностями у правовстановлюючих документах, а також запропоновано звернутися до суду із даним питанням. На підставі викладеного, позивачка просить позов її задовольнити та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері [PERSON] , а саме на житловий будинок із господарськими будівлями у [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 квітня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження і призначено до підготовчого розгляду на 26 квітня 2022 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 17 травня 2022 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 08 червня 2022 року, з Державного нотаріального архіву Тернопільської області витребувано копію спадкової справи на майно померлої [PERSON] . 6. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач Великодедеркальська об`єднана територіальна громада в особі Великодедеркальської сільської ради в підготовче судове засідання також не забезпечила явку свого представника, через канцелярію суду подали заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують. 7. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в с. Матвіївці, Шумського району, Тернопільської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 6. 10. Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок та Реєстрового напису на документи про право власності від 20.12.1989р. вбачається, що жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами в цілому, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Шумської районної ради народних депутатів № 169 від 26 липня 1989року «Про оформлення права власності на житловий будинок/ домоволодіння». 11. Згідно із довідкою про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування № 24 від 07.02.2022р., виданою КП «Шумське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться у [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого на підставі рішення виконавчого комітету Шумської районної ради №169 від 26.07.1989р. Самочинного будівництва не виявлено. 12. Відповідно до довідки № 15 від 11.01.2022р., виданої Матвіївським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що згідно по господарської книги №1 станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , голова колгоспного двору. Отже, померлій [PERSON] належало майно що складається із: житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами у [ADDRESS] . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померла була головою колгоспного двору. 13. Відповідно до довідки № 14 від 11.01.2022р. виданої Матвіївським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] шляхом отримання правовстановлюючих документів. 14. Той факт, що померла [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] підтверджується наступними документами: - повторним свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 11 січня 2022 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відповідно до якого слідує, що [PERSON] без по батькові народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 14. В графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати [PERSON] ; - повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 січня 2022 року Шумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), відповідно до якого слідує, що 24 січня 1969 року Матвіївською сільською радою Шумського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу : чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». 15. Своєю постановою № 22/02-16 від 31.03.2022р. приватний нотаріус Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінський П.І. відмовив спадкоємиці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] по тій причині, що відповідно до листа Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21 лютого 2005 року: «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку». А також згідно поданих документів існують розбіжності у правовстановлюючих документах померлої. Спадкова справа після смерті [PERSON] заведена. 16. Відповідно до довідки № 71 від 31.03.2022р. виданої Великодедеркальської сільської ради Матвіївського старостинського округу Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж сама особа. 17. Із оглянутої в судовому засіданні спадкової справи №123 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 05.04.2003р. та наданої суду Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, вбачається наступне: - 05 квітня 2003 року [PERSON] звернулася до Шумської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] і яке складається із права на земельну частку (пай); - 03 березня 2000 року секретарем Матвіївської сільської ради Шумського району Тернопільської області посвідчено заповіт, складений [PERSON] на належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0202069, який остання заповіла [PERSON] ; - відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ТР №0202069 виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що на підставі рішення Шумської райдержадміністрації від 29.08.1996р. № 275-а, останній належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі; - 05 квітня 2003 року державним нотаріусом Шумської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яке складається із права на земельну частку (пай), спадкоємцю [PERSON] ІV. Оцінка Суду. 18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідачі позов визнали, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 19. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 20. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 21. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 22. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 23. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 24. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 25. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 26. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України , або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 27. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 28. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. У відповідності до ст. 112 ЦК Української РСР, майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). 29. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. 30. Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах. 31. За змістом ст.123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. 32. Жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою і єдиним членом якого була [PERSON] , а отже набула у власність в цілому вказаний вище жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами. 33. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. 34. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті залишилося спадкове майно, що складалося із: права на земельну частку (пай), яке після смерті спадкодавця успадкувала її дочка [PERSON] , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом; із житлового будинку з господарськими будівлями у [ADDRESS] , який станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою і єдиним членом якого була [PERSON] , однак на який позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину, із-за відсутності первинної реєстрації права власності та відсутності право встановлюваного документу. 35. Відповідно до п.п. 4.15, 4.18 п. 4 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, видача свідоцтва про спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі, свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. 36. Суд звертає увагу, що спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] і спадщина відкрилась під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року. 37. Відповідно до статті 524 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. 38. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року слідує, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. 39. В силу статті 529 ЦК УРСР (1963), котра діяла на час відкриття спадщини, [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 40. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. 41. Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла спадщину, шляхом отримання правовстановлюючих документів на руки, інші спадкоємці на спадкове майно відсутні, а тому суд вважає за можливе її позов в цій частині задовольнити. 42. За вимогами ст. 328 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. 43. Власник майна, як це передбачає ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. 44. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні прав на спадщину особа може звертатися до суду за правилами позовного провадження. В даний час у позивачки виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно, а саме, на жилий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, як спадкове майно, після смерті матері [PERSON] . Суд знаходить, що в даних правовідносинах виникнення права власності у позивачки пов`язується з правом спадкування. 45. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 46. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 47. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 48. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 49. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 50. Позивачкою при подачі позову було сплачено 993 грн. 00 коп. судового збору. Позивачка просить не застосовувати до відповідача вимоги статті 141 ЦПК України. З цих підстав,

Outcome: approved