Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 11 003,51 грн, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу. Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 09.06.2021 о 15:15 год по вул. Зелена у с. Тейсарів, Стрийського району Львівської області, [PERSON] керуючи автомобілем марки "Fiat Doblo", державний номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на огорожу (паркан) приватного будинку [PERSON] та пошкодив її. 13 липня 2021 року постановою Жидачівського районного суду Львівської області [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 850,00 гривень. Відтак, вважає, що внаслідок протиправних дій [PERSON] їй було завдано майнової шкоди, а саме, було пошкоджено паркан (бетонну огорожу) біля її будинку по [ADDRESS] , вартість відновлення якого становить 10 003,51 гривень. Крім того, в результаті правопорушення вчиненого [PERSON] їй було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у пошкодженні її майна та у порушенні нормальних життєвих зв`язків, так як необхідно витратити значний час та затратити додаткові засоби та кошти для того, щоб полагодити паркан, визначити вартість пошкодження. Окрім того, зазначає, що нею було понесено судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи. У зв`язку з цим, позивачка змушена була звернутись до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 06.01.2022 справу прийнято до розгляду та призначеного до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14.02.2022 /а.с.31-32/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.02.2022 за клопотанням сторони позивача справу розглядом було відкладено у зв`язку із оголошенням військового стану на 14.02.2022 /а.с.48/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 14.03.2022 за клопотанням сторони позивача справу розглядом було відкладено у зв`язку із участю представника в іншому судовому процесі на 28.04.2022 /а.с.57/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 28.04.2022 відкладено у зв`язку з неявкою сторін справу розглядом було на 26.05.2022 /а.с.61/. Розгляд справи по суті відбувся 26.05.2022 без участі сторін. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Поліщук І.М. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Відтак, суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26.05.2022, є дата складення повного тексту судового рішення - 27.05.2022. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 13.07.2021 [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 26.07.2021 /а.с.6/. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР 18 №186008 від 09.06.2021, [PERSON] 09.06.2021 о 15:15 год. в [ADDRESS] , керуючи автомобілем марки "Fiat Doblo", державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме на огорожу будинку, в результаті чого автомобіль отримав технічні пошкодження, чим завдав матеріальні збитки /а.с.7/. Згідно схеми місця ДТП, яка сталася 09.06.2021 о 15 год 15 хв по [ADDRESS] , під №4 зазначено огорожу /а.с.8/. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 09.06.2021, останній зазначив, що 09.06.2021 приблизно о 15 год 15 хв він приїхав в [ADDRESS] до своєї колишньої дружини для того, щоб побачити свого сина, якого не бачив чотири роки. Під`їжджаючи до будинку, де проживає його колишня дружина [PERSON] , він почав зупинятися, але оскільки була дощова погода та слизьке дорожнє покриття (трава), він не встиг зупинитися та здійснив наїзд на перешкоду, а саме огорожу будинку в якому проживає його колишня дружина /а.с.9/. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №252909440 від 15.04.2021 житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва (ремонт огородження по [ADDRESS] ) та пояснювальної записки (ремонт огородження по [ADDRESS] ) загальна вартість ремонту становить 10 003,51 грн. /а.с.11-15/. Згідно локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 кошторисна вартість 6 489,29 грн., кошторисна заробітна плата 2 764,10 грн. /а.с.16-17/. Відповідно до розрахунку загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1 разом загальновиробничі витрати 1 074,77 грн. /а.с.18-19/. Згідно відомості ресурсів локального кошторису №2-1-1 визначено витрати труда, загальна кошторисна трудомісткість, середній розряд робіт, будівельні матеріали, вироби і конструкції /а.с.20/. Відповідно до рахунку-фактури №0208-21 від 16.06.2021 вартість виготовлення кошторисної документації: ремонт огородження в с. Тейсарів Стрийського району Львівської області 1 000,00 грн. /а.с.21/. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від [PERSON] прийнято 1 000,00 грн. /а.с.22/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Щодо відшкодування майнової шкоди. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв`язок між ними та вину заподіювача шкоди. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У правовідносинах щодо відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди. Зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва підтверджено, що вартість ремонту огорожі належної позивачці складає 10 003,51 грн.. Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). З врахуванням вищенаведеного, враховуючи те, що огороджу було пошкоджено з вини відповідача, також те, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, а також надання обгрунтованого розрахунку вартості ремонту огорожі, суд приходить до висновку в підставності позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 11 003,51 грн, яка складається з вартості ремонту огорожі 10 003,51 грн. та вартості виготовлення кошторисної документації. Щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Приписами ч. ч. 3, 4 ст. 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як роз`яснено в п. п. 3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 за №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, згідно методичних рекомендацій "Про відшкодування моральної шкоди", наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Застосувавши вищевикладені норми права та роз`яснення, суд приходить до висновку, що відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачці моральну шкоду, однак розмір такої шкоди (2000,00 грн.) необґрунтований, завищений та недоведений належними та допустимими доказами. Суд вважає, що з відповідача на користь позивачці слід стягнути 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки саме такий розмір є обґрунтований та відповідає засадами розумності на справедливості. З огляду на викладене, позовна заява підлягає до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачка долучила наступні докази: -договір про надання правової допомоги № 19/2 від 24.06.2021. Згідно розділу 4 даного договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за домовленістю сторін, сума якого визначена додатком 1 до даного договору /а.с.69/; -акт виконаних робіт від 11.05.2022 відповідно до якого вартість участі у суді в І інстанції в цивільній справі по стягненню майнової та моральної шкоди за пошкоджене майно, в тому числі із підготовкою всіх необхідних процесуальних документів (позовної заяви з додатками та інших), склала 6 000,00 грн./а.с.70/. -квитанцією до прибуткового касового ордера № 023 згідно якої від [PERSON] прийнято 6 000,00 грн. /а.с.68/ За таких обставин суд дійшов висновку, щодо підставності позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до меморіального ордеру № МВ80399161 від 14.12.2021 в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial