Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

17.08.2021 Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики, про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування вказаного позову посилався на те, що 17.12.2020 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до договору відповідач отримав в борг грошові кошти в розмірі 1 500,00 доларів США, що на час подачі позовної заяви еквівалентно 40 957,00 грн. за курсом НБУ. Згідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути вказанні кошти до 17.01.2021. Отриманні грошових коштів за договором позики підтверджується розпискою наданою відповідачем на підтвердження укладеного договору. Не зважаючи на те, що строк повернення грошових коштів на сьогоднішній день сплинув, відповідач від своїх зобов`язань ухиляється і зайняті кошти не повернув в повному обсязі. Так, грошові кошти за договором позики відповідач повернув частково, а саме в сумі 500,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 13 652,35 грн., і на сьогоднішній день залишився винним 1 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 27 304,70. Вважаю, що дії відповідача суперечать існуючим домовленостям та вимогам цивільного законодавства, порушують права позивача, що дає підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку. Враховуючи викладене позивач просить стягнути суму заборгованості по укладеному договору позики відповідно до наданої розписки у розмірі - 27 304,70 грн. з відповідача. Ухвалою судді від 20.08.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу - залишено без руху. Ухвалою судді від 17.09.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився про час та місце слухання повідомлений належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позов у визначений судом строк також не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2020 між Позивачем та Відповідачем було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до договору відповідач отримав в борг грошові кошти в розмірі 1 500,00 доларів США, що на час подачі позовної заяви еквівалентно 40 957,00 грн. за курсом НБУ. Згідно до умов договору відповідач зобов`язувався повернути вказанні кошти до 17.01.2021. Отриманні грошових коштів за договором позики підтверджується розпискою наданою відповідачем на підтвердження укладеного договору. Не зважаючи на те, що строк повернення грошових коштів на сьогоднішній день сплинув, відповідач від своїх зобов`язань ухиляється і зайняті кошти не повернув в повному обсязі. Так, грошові кошти за договором позики відповідач повернув частково, а саме в сумі 500,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 13 652,35 грн., і на сьогоднішній день залишився винним 1 000,00 доларів США, що за курсом НБУ становить 27 304,70 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 17.12.2020 року вбачається, що відповідач [PERSON] зобов`язався повернути борг позивачу [PERSON] протягом визначеного в розписці строку. Судом враховується, що вищезазначена розписка містять в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача [PERSON] . Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З наведеного вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25.04.2012 року, справа № 6-24ц12. На підтвердження неповернутого відповідачем боргу за позикою, позивачем до матеріалів справи додано оригінал розписки від 17.12.2020 року. Ці обставини, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України, свідчать про невиконання [PERSON] , боргового зобов`язання перед [PERSON] . Отже, з урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором позики від 17.12.2020 року в розмірі 27 304,70 грн. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку наданого позивачем з відповідача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 23685,77 грн. Враховуючи, що відповідач вчасно не повернув суму позики в повній мірі хоча зобов`язався її повернути в строк до 17.01.2021 року письмово в розписці від 17.12.2020 року, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг в розмірі 27 304,70 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved