Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.08.2019р. дана квартира перебуває в її особистій приватній власності. Зазначає, що згідно умов договору на день його посвідчення квартира є звільнена, розрахунок оплати за комунальні послуги проведено, також відповідач зніметься з реєстраційного обліку даної квартири до 01.10.2019р.; відповідач фактично звільнив відчужену квартиру, проте всупереч договору не знявся з реєстраційного обліку. Відтак позивач просить у судовому порядку усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені у зверненні до суду, наполягала на задоволенні позову, виходячи із загальних положень захисту права власності. Відповідач на виклик в суд не з`явився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, із відзивом на позов не звертався, - тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного: Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до Цивільного Закону України позивач є суб`єктом права приватної власності, де в тому числі регламентовано право використовувати належне майно; власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків; захист права власності здійснюється судом. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 01.08.2019р. приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області Кір Р.А. за реєстровим №1400 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 01.08.2019р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1885068146109; згідно п. 4.2. даного Договору зареєстрований у квартирі [PERSON] зобов`язується знятися з реєстрації до 01.10.2019р.; дана умова договору відповідачем не виконана, що вбачається із довідки №0844, виданою 07.02.2022р. КП СМР «ЖЕК» та копії домової книги. У силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Аналізуючи умови договору, пояснення позивача, суд приходить до переконання, що [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою, так як здійснив відчуження даного майна та зобов`язувався знятися з реєстрації, витрат по утриманню житла та сплати комунальних послуг не несе, ніякої домовленості щодо подальшого користування житлом сторони не укладали, тому право власності позивача підлягає захисту судом, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від інших осіб шляхом, який власник вважає прийнятним; отже, позивач на власний розсуд може визначити яким шляхом необхідно усунути його порушене право, обравши усунення перешкод шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. Як установлено судом із поданих позивачем даних не встановлено підстав, що порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідач відчужив квартиру, проте зобов`язання за договором купівлі-продажу не виконав, що відповідно є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Окрім цього, судом взято до уваги, що реєстрація місця проживання відповідача в квартирі обмежує право позивача у здійсненні нею права володіння, користування та розпорядження майном, а тому згідно\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання; таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло. За таких обставин, враховуючи вищезазначені положення матеріального права, а також те, що квартира належить на праві приватної власності позивачу; що мають місце істотні умови, які полягають у фактичному невиконанні відповідачем зобов`язання за договором та створенні перешкод позивачу, як власнику житла у здійсненні нею права користування своїм майном; і позивач вимагає їх усунути, а тому суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на положеннях законодавчих норм та приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved