Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, скасування відомостей про реєстрацію права власності, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове нерухоме майно, яке складається з 7/12 часток садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5324087701:01:002:0320; 1/6 частки від земельного паю розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, розташованого в с.Щербані Полтавського району Полтавської області, яке належало їй після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 15.12.2020 року відкрито провадження у справі. Після відкриття провадження у справі [PERSON] неодноразово змінював позовні вимоги та остаточно просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на: 7/24 часток садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 165,7 кв. м, житловою площею 85,4 кв.м, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5324087701:01:002:0320; 1/12 частку земельної частки(паю) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. Шевченка серії ПЛ № 0037229 від 08.12.1997 року; 1/12 частку приватизованої земельної ділянки за кадастровим номером 5324087700:00:042:0030 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 2700 га, що розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; 1/12 частку приватизованої земельної частки, за кадастровим номером 5324087705:05:005:0019 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6961 га, що розташована на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. А також просив скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на спірне майно. Також у травні 2021 року [PERSON] звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області із позовною заявою визнання договору дарування недійсним, посилаючись на те, що 26.11.2020 року [PERSON] подарував своєму сину [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 165,7 кв. м, житловою площею 85,4 кв.м, та земельну ділянку з кадастровим номером 5324087701:01:002:0320. У зв`язку з тим, що у дарувальника [PERSON] не було правових підстав для розпорядження відчужуваним майном у повному обсязі, оскільки частина будинку та земельної ділянки належить йому як спадкоємцю, тому зазначений договір дарування є фіктивним; просив визнати його недійсним, скасувати рішення та запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесений приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Москівцем В.А. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 25.06.2021 року зазначені цивільні справи об`єднані в одне провадження та присвоєно їм спільний судовий номер. \~ \~ \~ \~ [PERSON] надав відзиви на позови, у яких просив повністю відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог,\~посилаючись на\~те,\~що їхня\~ мати\~ [PERSON] \~не проживала\~разом із\~батьком [PERSON] \~близько 23\~років,\~оскільки у\~неї був\~інший чоловік,\~з яким\~вони проживали\~ в\~ [ADDRESS] ;\~після смерті\~ [PERSON] \~його формальна\~дружина [PERSON] \~не вживала\~будь-яких\~дій з\~метою отримання\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~що свідчить\~про її\~незацікавленість в\~оформленні обов`язкової\~частки.\~Зазначив,\~що спірний\~житловий будинок\~не входить\~до складу\~спадкового майна,\~оскільки за\~життя ні\~ [PERSON] ,\~ні [PERSON] \~не оформили\~право власності\~на нього.\~Також зазначив,\~що він\~з 1976\~року по\~теперішній час\~зареєстрований за\~адресою [ADDRESS] ,\~де проживав\~із батьком,\~постійно його\~доглядав,\~лікував та\~забезпечував усім\~необхідним.\~Щодо спірної\~земельної ділянки\~зазначив,\~що на\~час подання\~ним клопотання\~до Щербанівської\~сільської ради\~Полтавського району\~земельна ділянка\~знаходилась у\~комунальній власності\~та не\~передавалась у\~власність чи\~користування іншим\~особам;\~на час\~подання клопотання\~ [PERSON] \~був єдиним\~користувачем зазначеної\~земельної ділянки;\~земельна ділянка\~була зареєстрована\~на законних\~підставах. Також зазначив, що договір дарування укладений відповідно до норм чинного законодавства, тому відсутні підстави для визнання його недійсним. Адвокат Мушук В.В. надав відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю посилаючись на те, що право власності на будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] , не належало на момент відкриття спадщини померлій [PERSON] , а набуто [PERSON] у 2019 та 2020 році правомірно та зареєстровано у встановленому законом порядку. Також зазначив, що договір дарування відповідає нормам чинного законодавства, тому відсутні підстави для визнання його недійсним. \~ \~ \~ \~Представник співвідповідача - Терешківської сільської ради Полтавського району, надав відзив на позов, у якому при вирішенні справи по суті поклався на розсуд суду; судові витрати просив покласти на позивача по справі. \~ \~ \~ \~Представник співвідповідача - Мачухівської сільської ради Полтавського району надав відзив на позов, у якому просив у частині позовних вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером №5324087701:01:002:0320 відмовити з огляду на те, що державний реєстратор при розгляді заяви [PERSON] діяв у відповідності до чинного законодавства, при цьому підстав для відмови у державній реєстрації, передбачені ст.. 24 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відсутні та прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на законних підставах; при розгляді інших позовних вимог просили врахувати наявні у справі докази та вирішити питання про їх задоволення на розсуд суду; відмовити у стягненні судових витрат по справі з сільської ради на користь позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач та його представники адвокати Дроменко Л.В. та Давиденко Д.Е. у судовому засіданні підтримали збільшені вимоги, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які викладені у позовних заявах та відповідях на відзиви. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Баликова Н.І. у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які зазначені у письмових заявах по суті справи. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи - приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Москівця В.А. адвокат Курило Н.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині визнання договору дарування недійсним та скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; в іншій частині позовних вимог поклалась на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Представники співвідповідачів - виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району та виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району у судове засідання не з`явилися , попередньо надавши заяви про розгляд справи без їхньої участі. \~ \~ \~ \~Співвідповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Представник співвідповідача [PERSON] адвокат Мушук В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надавши пояснення, що за змістом аналогічні тим, які зазначені у письмових заявах по суті справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Встановлено, що 21 вересня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської ради Черкаської області за актовим записом №432 ( том 1 а.с.21). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19). Згідно із заповітом від 23.04.1997 року, посвідченим секретарем виконкому Щербанівської сільської ради Запекою В.О., зареєстрованим у реєстрі за №84, [PERSON] заповів усе своє майно синові [PERSON] (том 1 а.с.102). \~ \~ \~ \~Як вбачається із спадкової справи №594/2017 на майно померлого [INFO] [PERSON] , яка відкрита 09.11.2017 року Полтавською районною державною нотаріальною конторою за заявами сина померлого - [PERSON] від 09.11.2017 року про прийняття спадщини згідно заповіту (том 1 а.с.236) та за заявою дружини померлого [PERSON] від 01.12.2017 року про прийняття спадщини за законом (том 1 а.с.237); інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотконтори не надходило (том 1 а.с.248). 17.03.2020 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток приватизованої земельної ділянки з кадастровим номером 5324087700:00:042:0030 та 5/6 часток приватизованої земельної ділянки за кадастровим номером 5324087705:05:005:0019; зазначивши у заяві, що спадкоємцем 1/6 частки за законом є дружина [PERSON] , яка померла [INFO] (том 1 а.с. 240). [PERSON] 17 березня 2020 року видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток вищезазначених земельних ділянок ( том 1 а.с.244,246). Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори від 21.05.2018 року за №02-31/707 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] (том 1 а.с. 248). [PERSON] померла [INFO] ( том 1 а.с.18), після її смерті [INFO] відкрита спадкова справа № 445/2019 за заявами про прийняття спадщини за законом, які подали сини померлої - [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с. 226,227). Як вбачається із спадкової справи на майно померлої [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину не видавались. Постановою нотаріуса від 22.09.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю можливості встановлення кола спадкоємців та необхідності перерозподілу спадкового майна. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1217 ЦК України). Статтею 1218\~ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21 вересня 1968 року і до дня смерті перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу ними був побудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби в с. Щербані Полтавського району Полтавської області на ім`я [PERSON] 09.10.1973 року, строк закінчення будівництва - 08.10.1976 року(том 1 а.с.23-25). Згідно з інформацією виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 06.10.2020 року за №02-28/2160, у будинку по [ADDRESS] на день смерті [PERSON] [INFO] були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] ; відповідно до по господарського обліку, який ведеться у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, зазначене домоволодіння значиться за [PERSON] (том 1 а.с. 37). Факт побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами у 1979 році підтверджується також технічним паспортом, виготовленим 18.08.2018 року на замовлення [PERSON] (том1 а.с. 180-183). Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (законодавство, яке діяло на момент виникнення правовідносин) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до вимог ст. 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними. Отже, спірний будинок збудований під час зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , тому є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). За таких обставин суд приходить до висновку про визначення розміру часток кожного із співвласників на вищезазначений житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, по Ѕ частині, виходячи із засад рівності часток. Факт непроживання [PERSON] у спірному будинку понад 23 роки, як і факт незвернення її до суду із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою, з якою закон пов`язує (визначає) припинення права власності на спільну сумісну власність. Аналогічна правова позиція закріплена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року по справі №647/1683/15-ц Після смерті [INFO] [PERSON] до складу спадщини входили: -Ѕ частина садибного(індивідуального) житлового будинку по [ADDRESS] ; -земельна ділянка за кадастровим номером 5324087700:00:042:0030 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 2700 га, земельної ділянки за кадастровим номером 5324087705:05:005:0019 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6961 га, що розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, які належали померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку IV-ПЛ №000598, виданого 24.12.2001 року Щербанівською сільською радою Полтавського району, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №308 (том 3 а.с.2), -право на земельну частку(пай) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. Шевченка серії ПЛ № 0037229 від 08.12.1997 року ( том 1 а.с.27). Згідно із частиною першою статті 1241\~ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). \~ \~ \~ \~Пунктом 19 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України\~\~від 30\~травня\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» роз`яснено,\~що перелік\~осіб,\~ які\~мають право\~на обов`язкову\~частку,\~ що\~визначений статтею\~1241\~ЦК,\~ є\~вичерпним і\~ розширеного\~тлумачення не\~потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що [PERSON] на день відкриття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] була непрацездатною, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , тому вона має право на обов`язкову частку у спадщині, яка, з урахуванням того, що на час смерті [PERSON] право на спадкування за законом мали б його сини - [PERSON] та [PERSON] , складає 1/6 частину від усього майна. Відповідно до частини першої статті 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною першою статті 1267\~ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Встановлено, що спадкоємцями майна за законом після померлої [INFO] [PERSON] у рівних частках є її сини [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Спадкове майно після смерті [PERSON] складається із: 7/12 часток садибного(індивідуального) житлового будинку у [ADDRESS] ; права на 1/6 частку від земельного паю розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. Шевченка серії ПЛ № 0037229 від 08.12.1997 року; 1/6 частку земельної ділянки за кадастровим номером 5324087700:00:042:0030 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 2700 га та 1/6 частки земельної ділянки за кадастровим номером 5324087705:05:005:0019 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6961 га, що розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. З урахуванням положень ст. 1267 ЦК України позивач має право на визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на: 7/24 часток садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 5324087701:01:002:0320; 1/12 частку приватизованої земельної ділянки за кадастровим номером 5324087700:00:042:0030 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0, 2700 га, 1/12 частку приватизованої земельної частки, за кадастровим номером 5324087705:05:005:0019 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6961 га, що розташовані на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області; а також має право на 1/12 земельної частки(паю) розміром 3,61 в умовних кадастрових гектарах, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) в агрофірмі ім. Шевченка серії ПЛ № 0037229 від 08.12.1997 року. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухому майно від 29.09.2020 року державним реєстратором виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області Коновал Людмилою Сергіївною 04.02.2020 року внесено запис про право власності за номером 35375143 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку з кадастровим номером №5324087701:01:002:0320 площею 0,0944 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» за реєстраційним номером №2025140953240, згідно з яким власником майна зазначений [PERSON] (том 1 а.с.30-31); державним реєстратором виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Мариною Сергіївною 11.03.2020 року внесено запис про право власності за номером 35926562 на об`єкт нерухомого майна - садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , за реєстраційним номером № 2053558953240, згідно з яким власником майна зазначений [PERSON] (том 1 а.с.29-30). Підставою для державної реєстрації зазначена «виписка, серія та номер: 1083, виданий 24.02.2020 року, видавник: Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області». Особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, визначено статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною другою статті 31\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості, є необов`язковим. Громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Технічну інвентаризацію нерухомого майна в сільській місцевості розпочато згідно з Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Облік такого майна здійснювався виключно за погосподарськими книгами сільських рад. Здійснення державної реєстрації права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1981 рік) регулювалося підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Згідно з пунктом 6 цієї Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, пунктом 45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 19 січня 1976 року № 1/5, підтвердженням належності будинку може слугувати відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку, розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття об`єкта до експлуатації. В оцінці наведених обставин необхідно виходити з того, що право власності на спірний житловий будинок виникло до його реєстрації у відповідному державному реєстрі, після завершення його будівництва (зведення) та внесення відповідного запису до погосподарської книги. Як вбачається із виписки з по господарської книги за № 1083 від 24.02.2020 року, виданої Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області, [PERSON] є користувачем житлового будинку у [ADDRESS] . Проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку про те, що право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок у [ADDRESS] та земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] без достатніх на те правових підстав та підлягає скасуванню. Щодо позовних вимог про визнання договору дарування недійсним суд зазначає наступне. Так, відповідно до\~ст. 16 ЦК України, одним із засобів захисту порушеного права є\~\~визнання правочину недійсним. Абзацом 5 пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до\~ статей\~ 215\~ та\~ 216\~ ЦК\~вимога про\~визнання оспорюваного\~ правочину\~ недійсним\~ та\~ про\~ застосування\~ наслідків \~його \~недійсності,\~ а\~ також\~ вимога\~ про\~ застосування\~наслідків недійсності\~нікчемного правочину\~може бути\~ заявлена\~ як\~однією \~зі \~сторін правочину,\~ так\~і іншою\~заінтересованою особою,\~ права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Згідно із договором дарування від 26.11.2020 року, посвідченимо приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Москівцем В.А. та зареєстрованим у реєстрі за №2133, [PERSON] (батько) подарував, а [PERSON] (син) прийняв в дар земельну ділянку площею 0,0944 га, з кадастровим номером 5324087701:01:002:0320, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] (том 3 а.с.18). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2020 року № 234339039 приватним нотаріусом Москівцем В.А. на підставі договору дарування від 26.11.2020 року внесено запис про право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5324087701:01:002:0320, згідно з яким власником майна зазначено [PERSON] ( том 3 а.с.20). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2020 року №234338368 приватним нотаріусом Москівцем В.А. на підставі договору дарування від 26.11.2020 року внесено запис про право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , згідно з яким власником майна зазначено [PERSON] ( том 3 а.с.23). Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з положеннями статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Суд виходить із того, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Договір дарування не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення відчудження частки у спадковому майні іншою особою, який також має право як спадкоємець на це майно. Договори, направлені на умисне позбавлення права власності на частку у майні, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України) є недійсними. Як вбачається із матеріалів справи, договір дарування був укладений відповідачем під час існування спору про спадкове майно між [PERSON] та [PERSON] , чим порушено право позивача на частку у спадковому майні. Отже, дарувальник [PERSON] діяв недобросовісно та, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам [PERSON] , позбавив його права на частку у спадковому майні. Відповідно до абз. 3 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про\~застосування наслідків\~недійсності правочину\~ може\~ бути \~заявлена \~як \~одночасно \~з вимогою\~про визнання\~оспорюваного правочину недійсним,\~ так\~і у\~вигляді самостійної\~ вимоги\~ в\~ разі\~ нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги про скасування записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесених приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Москівцем В.А. є похідними від визнання договору дарування недійсним, тому підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~У частині скасування рішень про державну реєстрацію та їх обтяжень суд зазначає таке. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України від\~1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а»\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому\~підпунктом «а»\~\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Отже, інтерес позивача, який має право на частку у спірному житловому будинку та земельній ділянці на якій він розташований, порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на спірне нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Outcome: approved