Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі вказали, що вони є власниками житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , згідно договору дарування від 21.11.2002р., реєстровий номер 3411. Відповідач [PERSON] , [INFO] , доводиться колишнім зятем, який зареєстрований у будинку з 18.04.2015р., але фактично не проживає у ньому з січня 2020 року. Позивачі не зверталися до відповідача з проханням добровільно виписатися з належного їм будинку, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача за адресою їхнього будинку, тобто по [ADDRESS] . Оскільки місце проживання відповідача й надалі зареєстроване у будинку позивачів, вони позбавлені можливості розраховувати на належну реалізацію своїх повноважень як власників житлового будинку, а тому звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати [PERSON] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться по [ADDRESS] . Ні підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У підготовче засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, проте до суду подали заяву, в якій просять справу слухати без їхньої участі, заявлений позов підтримують та просять його задовольнити в повному обсязі. У підготовче засідання відповідач [PERSON] , при цьому до суду подав заяву, в якій просять справу слухати за його відсутності, позовні визнає повністю. У підготовче засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Жашківської міської ради - не з`явився, при цьому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. З договору дарування від 21.11.2002р. вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються власниками житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] . З копії будинкової книги вбачається, що в житловому будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16.06.2021р. було розірвано. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї [PERSON] вбачається, що у житловому будинку по [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У будинку також зареєстрований їхній колишній зять [PERSON] , який в даному будинку фактично не проживає з січня 2020 року. На підставі ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У підготовчому засіданні було досліджено заяву [PERSON] , в якій він визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею ст.71 ЖК України передбачено, що якщо особа не проживає в житловому приміщенні понад 6 місяців без поважних причин, така особа за рішенням суду може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщення. У відповідності до положень ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved