Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя», [PERSON] , 3-ї особи: [PERSON] про захист прав споживача житлових послуг і просить суд: - визнати рішення загальних зборів співвласників цього будинку від 27 червня 2018 року про обрання [PERSON] уповноваженою особою співвласників будинку, визначення ТОВ «Оселя» управителем цього будинку, затвердження умов договору, вартості послуг, кошторису витрат на управління будинком недійсними; - визнати договір про надання послуги з управління будинком по [ADDRESS] від 01.08.2018 року, укладений між ТОВ «Оселя» та співвласниками цього будинку в особі уповноваженої співвласниками [PERSON] не відповідаючим Типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009р. № 484 та недійсним; Позивач [PERSON] та 3-тя особа: [PERSON] свої вимоги мотивують тим, що в протоколах №1 та №2 загальних зборів від 27.06.2018року на підтримку прийнятих рішень висловилось лише 33,3% співвласників; загальні збори співвласників не відбувались в установленому порядку, а [PERSON] самостійно заявила про своє бажання бути уповноваженою особою і самостійно визначила ТОВ «Оселя» управителем. Договір про надання послуги з управління будинком по [ADDRESS] від 01.08.2018 року, укладений між ТОВ «Оселя» та співвласниками цього будинку в особі уповноваженої співвласниками [PERSON] не відповідає Типовому договору, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009року №484 за викладеними умовами і формою та не передбачає дотримання прав споживачів. Позивач [PERSON] в судових засіданнях позовні вимоги підтримував повністю, просив суд позов задоволити. Відповідач, ТОВ «ОСЕЛЯ» в особі директора Литюга В.М. позов не визнав повністю, просить в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. До суду надав письмове пояснення в якому зазначив, що договір з управління багатоквартирним будинком від 01.08.2018 року, розірвано 01.08.2019 року. Будь-яких актів-претензій від Позивача [PERSON] та 3-ї особи: [PERSON] на адресу ТОВ «Оселя» з приводу ненадання або надання неякісних послуг не надходило. ТОВ «Оселя» надавало житлово - комунальні послуги всьому будинку в тому числі і Позивачу і 3-й особі, та не мало можливості надавати (не надавати) послуги окремим споживачам. Представник ТОВ «ОСЕЛЯ» - адвокат Петрищев Олександр Олександрович також зазначив що позовні вимоги не підлягають задоволенню в зв`язку з їх необґрунтованістю. Аргументуючи свою позицію представник ТОВ «ОСЕЛЯ» зазначив, що рішення загальних зборів співвласників цього будинку від 27 червня 2018 року про обрання [PERSON] уповноваженою особою співвласників будинку, визначення ТОВ «Оселя» управителем цього будинку, затвердження умов договору, вартості послуг, кошторису витрат на управління будинком прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оформлено протоколом, який підписано співвласниками, що взяли участь у зборах, кожен з яких проставив підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015 року №203. У протоколі зазначено інформацію про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення. Протокол містить основні реквізити, в тому числі, дату його складання, відомості про осіб, які брали участь у проведенні зборів та підписаний співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , які брали участь у голосуванні, його текст містить результати голосування та виклад рішень з усіх питань порядку денного, віднесених до повноважень зборів. Вважає, що Позивачами не обґрунтовано власні вимоги та не наведено законних підстав для визнання недійсним договору про надання послуги з управління будинком по [ADDRESS] від 01.08.2018 року. Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.10.2019 року укладений між ТОВ «ОСЕЛЯ» та співвласниками багатоквартирного будинку укладений до затвердження відповідного Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (13.09.2018року), а отже сторони мали право укладати договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками в силу приписів п. п. 31 р. VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин). Позивачем не обґрунтовано та не доведено, які саме його цивільні права або законні інтереси порушують спірний Договір та рішення загальних зборів співвласників від 27.06.2018року. Всі посилання Позивача стосуються безпосередньо самих сторін спірного Договору, до яких Позивач не має ніякого відношення, його змісту та процедури укладання. Відповідач - [PERSON] до суду не з`явилась, відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного: Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, обов`язок доведення в суді Позовних вимог покладається саме на Позивача. Проте, на думку суду, позовна заява не містить належних та допустимих доказів, щодо порушення прав Позивачів, як споживачів послуг з управління багатоквартирним будинком, незаконності проведення загальних зборів співвласників будинку та невідповідності договору з управління будинку нормам діючого законодавства України. Так, судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . 27.06.2018 року відбулися збори співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] , за результатами яких складено відповідний Протокол зборів. На зборах співвласників розглядалися наступні питання: -обрання уповноваженої особи для ведення спільних справ від імені співвласників з метою укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контрою за його виконанням та передача цього протоколу до виконавчого комітету Сумської міської ради (п. 1 розділу ІІ «Порядок денний зборів»); -визначення зборами співвласників ТОВ «Оселя» управителем багатоквартирного будинку [ADDRESS] та укладання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження та укладання з ТОВ «Оселя» договору про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком в редакції типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним житловим будинком, який буде затверджений Кабінетом Міністрів України (п. 2 розділу ІІ «Порядок денний зборів»). Відповідно до змісту протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 27.06.2018, наведено загальну інформацію наступного змісту: загальна кількість співвласників багатоквартирного будинку - 129 осіб, загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку 5078,55кв.м., у зборах взяли участь особисто та/або через представників співвласники в кількості 45 осіб, яким належать квартири та/або нежитлові приміщення багатоквартирного будинку загальною площею 3277,95 кв.м.. Вказаними зборами було обрано [PERSON] уповноваженою особою співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Також, вказаними зборами визначено ТОВ «Оселя» управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . 01.08.2018року між ТОВ «Оселя» та уповноваженою особою співвласників будинку в [ADDRESS] [PERSON] укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 року №417-VIII (далі по тексту - Закон № 417) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління. Статтею 6 Закону №417 передбачено права співвласників багатоквартирного будинку, зокрема співвласники мають право: брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника. Прийняття рішень щодо управління багатоквартирним будинком зборами співвласників врегульовано ст. 10 Закону №417. Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №417 до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про: 1) розпорядження спільним майном багатоквартирного будинку, встановлення, зміну та скасування обмежень щодо користування ним; 2) визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем; 3) обрання уповноваженої особи (осіб) співвласників під час укладання, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 4) визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком; 5) проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт; 6) визначення дати та місця проведення наступних зборів співвласників; 7) визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком; 8) відключення будинку від мереж (систем) централізованого постачання комунальних послуг у порядку, встановленому законом, і визначення системи подальшого забезпечення будинку комунальними послугами, за умови дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; 9) прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). При цьому відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону №417 рішення вважається прийнятим зборами співвласників, якщо за нього проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 75 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, крім рішень з питань, зазначених у пунктах 2, 3 і 9 частини другої цієї статті, які вважаються прийнятими зборами співвласників, якщо за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону № 417 Протокол зборів співвласників з питань, зазначених у пунктах 2 і 3 частини другої цієї статті, складається не менш як у двох примірниках, один з яких зберігається в управителя, а другий передається на зберігання виконавчому комітету сільської, селищної, міської ради за місцем розташування багатоквартирного будинку, який розміщує результативну частину рішення, прийнятого зборами співвласників, на своєму офіційному веб-сайті. ч. 11 ст.10 Закону № 417 імперативно визначає, що рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників. На виконання вимог Закону №417 рішення зборів жителів багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] від 27.06.2018 року оформлено протоколом, який підписано співвласниками, які взяли участь у зборах, кожен з яких проставив підпис під відповідним варіантом голосування («за», «проти», «утримався»), за формою, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.08.2015 року №203. У протоколі зазначено наступну інформацію про співвласників (їх представників), які взяли участь у зборах співвласників: прізвище, ім`я, по батькові співвласника, документ, що підтверджує право власності на квартиру або нежитлове приміщення, номер квартири або нежитлового приміщення, загальна площа квартири або нежитлового приміщення. Протокол містить основні реквізити, в тому числі, дату його складання, відомості про осіб, які брали участь у проведенні зборів та підписаний співвласниками будинку за адресою: [ADDRESS] , які брали участь у голосуванні, його текст містить результати голосування та виклад рішень з усіх питань порядку денного, віднесених до повноважень зборів. Як вбачається зі змісту Протоколу від 27.06.2018року, питання, що розглядалися зборами співвласників багатоквартирного будинку, визначені саме п. 2 і п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону № 417. Відповідно, для прийняття рішень з даних питань в силу приписів ч. 6 ст. 10 Закону №417 необхідно, щоб за них проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. З відношення площі квартир, власники яких взяли участь у зборах та проголосували (3210,03кв.м.) до загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку (5078,55кв.м) вбачається, що за прийняті рішення проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом складає 63,2% від загальної (3210,03 / 5078,55 х 100%). Так, на порядку денному зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] було обговорення та вирішення питання щодо обрання уповноваженої особи для укладення договору. В даному випадку зборами співвласників уповноваженою особу було обрано [PERSON] , яка в подальшому і підписала спірний договір. Протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , було передано на зберігання до департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради відповідно до положень ч. 9 ст. 10 Закону №417. Аргументація Позивачів щодо визнання недійсними рішення загальних зборів співвласників будинку по [ADDRESS] від 27.06.2018 року не свідчить, що наявні в протоколах зборів співвласників багатоквартирного будинку недоліки заповнення, тягнуть за собою їх недійсність або неможливість використання викладених в них відомостей для визначення волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» якщо в результаті проведення загальних зборів для прийняття рішення не набрано кількості голосів «за» або «проти», встановленої частиною дев`ятою цієї статті, проводиться письмове опитування співвласників, які не голосували на установчих зборах. Письмове опитування співвласників проводиться протягом 15 календарних днів з дати проведення установчих зборів. Якщо протягом зазначеного строку необхідну кількість голосів «за» не набрано, рішення вважається неприйнятим. Під час підрахунку голосів враховуються і голоси, подані співвласниками під час проведення загальних зборів і голоси, подані під час письмового опитування. Згідно протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 27.06.2018 року «за» проголосували власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом складає 63,2% від загальної площі. За таких обставин, прийняття загальними зборами відповідних рішень відбулося за наявності кворуму, як для проведення таких зборів, так і для вирішення питань порядку денного цих зборів. Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не містить імперативної норми, яка визначає обов`язок співвласників багатоквартирного будинку голосувати шляхом безпосередньої участі на зборах та забороняє підписувати протокол загальних зборів в інший день. Головним принципом, що реалізується в даному законі є принцип вільного волевиявлення власників квартир багатоквартирного будинку та наявність документу, що його підтверджує. В постанові Сумського апеляційного суду від 15.06.2020 року у справі № 591/876/19 за позовом [PERSON] до Товариство з обмеженою відповідальністю «Оселя», уповноваженої особа співвласників будинку [ADDRESS] [PERSON] , колегія суддів при розгляді вказаної справи прийшла до висновку, що [PERSON] була правомірно обраною уповноваженою особою від імені співвласників багатоквартирного будинку та мала право від їх імені укладати договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком із ТОВ «Оселя», якого також було обрано рішенням загальних зборів співвласників будинку за адресою [ADDRESS] від 27.07.2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В свою чергу, посилання позивачів про недійсність (підробку) підписів співвласників будинку в протоколі від 27.06.2018 року не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи. Будь - яких доказів відмови співвласників будинку [ADDRESS] від отримання послуг ТОВ «Оселя» з управління багатоквартирним житловим будинком, або претензій до товариства, Позивачами не надано. Навпаки, доказом волевиявлення співвласників багатоквартирного будинку по питанням порядку денного зазначеного в протоколі загальних зборів є факт отримання ними послуг з управління багатоквартирним будинком від ТОВ «Оселя» та їх оплати з серпня 2018 року по 01.08.2019 року. Отже, доводи Позивача та 3-ї особи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не спростовують факт голосування власників багатоквартирного будинку з питань зазначених в протоколі зборів співвласників багатоквартирного будинку від 27.06.2018 року та не є достатніми для визнання рішення загальних зборів співвласників цього будинку від 27 червня 2018 року незаконним. За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 цього Кодексу. Згідно статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У постанові від 16.11.2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У пунктах 4 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам роз`яснено, що відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Основні засади організаційних та господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Постанова Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №484 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд» прийнята на виконання норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 року № 1875-IV. Зазначений Закон втратив чинність на підставі Закону №2189-VIII від 09.11.2017 року. В свою чергу, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року набрав чинності 10.06.2018 року. Введення в дію окремих положень цього Закону було від-терміновано до 01 травня 2019 року. Відповідно до п. 31 р. VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. До затвердження Кабінетом Міністрів України Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком сторони укладають договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками, а у разі визначення управителя органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах - виконавчим органом місцевої ради (або іншим органом - суб`єктом владних повноважень, якому делеговані функції із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг). Як вбачається із матеріалів справи, співвласниками багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , договори про надання послуг з утримання будинків до 01.08.2018 року не укладались. Типовий договір з урахуванням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 року, був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком», яка набрала чинності 13.09.2018 року. Отже, 01.08.2018 року договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладений між уповноваженою особою від співвласників багатоквартирного будинку - [PERSON] та ТОВ «ОСЕЛЯ» укладався за формою та на умовах, погоджених між управителем та співвласниками. Невідповідність спірного договору умовам Типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №484 в даному випадку не є підставою для визнання його недійсним. За таких обставин суд вважає необхідним відмовити у позові повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed