Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з названим позовом та просить поновити межі земельної ділянки площею 0,0992 га, кадастровий номер 3211000000:01:086:0080, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №397857 виданого 20 серпня 2020 року, з сусіднім землекористувачем, відповідачем по справі [PERSON] . Посилається на те, що згідно рішення Переяслав-Хмельницької міської ради від 27.08.2009 позивачу передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1000кв.м, що розташована по [ADDRESS] . В подальшому рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 17.06.2010 було затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності позивача на земельну ділянку на землях житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0992га, розташовану у межах [ADDRESS] , та передано у приватну власність. 26.08.2010 позивач отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,0992 га, кадастровий номер 3211000000:01:086:0080. Сусіднім землекористувачем земельної ділянки є відповідач [PERSON] , земельна ділянка якого у встановленому законом порядку не приватизована. Відповідач намагався приватизувати належну йому земельну ділянку, вважає, що позивач захопила частину його земельної ділянки, стверджує, що в його користуванні знаходиться земельна ділянка, що не відповідає дійсності. Так земельний спір між сторонами був предметом розгляду у погоджувальній комісії Переяславської міської ради. Рішенням від 16.09.2018 комісією було встановлено, що ширина земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] , відповідно до плану земельної ділянки становить 20,0м, фактично -23.7м., розбіжність становить 3,70м. Ширина земельної ділянки [ADDRESS] , яка належить позивачу, відповідачу відповідно до плану становить 23,4м., фактична 24,2м., розбіжність 0,8м., за рахунок земельної ділянки сусіднього землекористувача (свекрухи позивача), земельна ділянка якої з земельною ділянкою позивача твердої межі не має. Разом з викладеним комісією встановлено, що на території домоволодіння [ADDRESS] , побудований гараж на межі із суміжною земельною ділянкою по [ADDRESS] . Рішення виконкому міської ради про надання дозволу на будівництва гаража, [PERSON] до комісії не надав, оскільки гараж ним побудовано самовільно з порушенням ДБН360-92, яким передбачено, що гараж повинен бути побудований на відстані не менше 1м між бічною межею ділянки і гаражем. Фактично відповідачем гараж побудовано із захватом частини земельної ділянки позивача. Вирішити земельний спір сторони в добровільному порядку не можуть, тому позивач звернулася до суду. Представником відповідача було подано відзив, в якому [PERSON] вважає позов необґрунтованим та надуманим, зазначає, що права позивача жодним чином не порушені. Представник відповідача, вказує що рішенням Переяславської міської ради №200-85/2-МVII від 26.05.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер 3211000000:01:086:0133) площею 0,1000га, по [ADDRESS] , у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у приватну власність [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] , зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3211000000:01:086:0133, загальною площею 0,1000га, по [ADDRESS] . Просить відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача 3500 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30.08.2021 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.09.2021. 15.09.2021 в зв`язку з поданням заяв про відкладення, підготовче засідання було відкладено на 05.10.2021. 05.10.2021 засідання відкладено на 18.10.2021. 18.10.2021 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області справу було призначено до судового розгляду на 01.11.2021. 01.11.2021 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області було призначено судову земельно-технічну експертизу. 10.03.2022 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області було поновлено провадження у справі в зв`язку з поданням судовим експертом Бойком М.В., висновку за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи. З поданих сторонами та дослідженими в судовому засіданні доказів вбачається, що погоджувальною комісією по розгляд цивільних спорів 16.09.2008, прийняте рішення яким [PERSON] та [PERSON] було рекомендовано виготовити кадастрові плани на свої земельні ділянки (а.с. 5,6). \~ \~ \~ \~Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №397857, що виданий 19 серпня 2010 року Переяслав-Хмельницькою міською радою на підставі рішення від 17.06.2010 № 159-41, зареєстрований державним реєстратором 26.08.2010, позивачу належить земельна ділянка площею 0,0992 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 3211000000:01:086:0080 (а.с.7). Рішенням Переяслав Хмельницької міськради від 27.08.2009 зазначена вище земельна ділянка передана [PERSON] у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.8). \~ \~ \~ \~ [PERSON] звертався із позовом до [PERSON] про визнання недійсним вказаного вище державного акту та скасування державної реєстрації земельної ділянки і рішенням Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області по справі №373/1896/19, в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено (а.с.17-19). \~ \~ \~ \~ Позивачем замовлена в ТОВ «ГЕО-СЕРВІС Україна» і виготовлена технічна документація для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 9 16). \~ \~ \~ \~Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області від 31.01.2019 № 38-63-VII [PERSON] отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшого оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), орієнтовною площею 0,100 га, розташовану в межах [ADDRESS] (а.с.44). Зазначена земельна ділянка була виділена позивачу відповідно до наказу №7 від 12.04.1985 по радгоспу «Переяславський» із фонду радгоспу в розмірі 0,06 га в зв`язку з набуттям права на будинок по спадщині після смерті [PERSON] . З Витягу з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.1 га якій присвоєно кадастровий №3211000000:01:086:0133 (а.с.45). Таким чином, позивачу і відповідачу належать земельні ділянки в [ADDRESS] площею 0,0992 га (земельна ділянка [PERSON] ) та по [ADDRESS] площею 1,0 га (земельна ділянка [PERSON] ). Предметом спору є поновлення меж належної позивачу земельної ділянки, площею 0,0992 га. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №373/1372/21 від 25.02.2022 №17-21/22 встановити чи є порушення (або накладання) меж земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою, на земельні ділянки сторін по справі не вбачається за можливе (а.с. 89-91). Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що порівнюючи матеріали кадастрової фотозйомки та дані в кадастровому плані земельної ділянки позивача, виготовленому 14.01.2020, ним виявлені розбіжності розташування земельної ділянки в системі координат, про що експертом зазначено у висновку. Згідно наданої для дослідження документації, ділянки знаходяться в різних координатних зонах (на відстані 100 км одна від одної). Крім цього експертом в судовому засіданні та у висновку від 25.02.2022 №17-21/22 зазначено про те, що на місцевості відсутні будь-які межові знаки і сторони після проведення кадастрової зйомки не знають межі своїх ділянок. За таких умов, встановити наявність накладення (порушення меж земельних ділянок) не можливо. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Положеннями ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Разом із цим, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Посилання позивача на накладення сусідньої земельної ділянки, що належить відповідачу, в даному випадку належними і допустимими доказами не підтверджені. За таких обставин, в задоволенні позовних вимог слід відмовити в зв`язку з їх недоведеністю. Відповідачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3500 гривень 00 коп. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: approved