Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

14.04.2021 позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги аргументує тим, що у сторін народився спільний син [PERSON] , [INFO] , проте шлюб між ними не укладався, дитина проживає разом позивачем та перебуває на її утриманні, потребує додаткових витрат на лікування, реабілітацію та догляд, оскільки йому поставлений діагноз «Затримка стато-кінетичного розвитку. Міопатія» на підставі чого позивач зверталася до відповідача із відповідними висновками та рекомендаціями щодо необхідності реабілітації сина, однак домовленості між ними не було досягнуто, до того ж позивач на даний час перебуває у декретній відпустці та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, у шлюбі не перебуває, джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 860 грн 00 коп. на місяць не має, тому в неї немає можливості утримувати спільного сина і дати можливість щоб дитина гармонійно розвивалася, при цьому відповідач свої батьківські обов`язки не виконує щодо утримання та виховання дитини, оскільки самоусунувся від участі після народження сина, на підставі чого позивач змушена звернутися до суду із вказаними вимогами. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 60 т.1). Заочним рішенням суду від 18.05.2021 позовні вимоги задоволено (а.с.81 т.1). 10.11.2021 до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення суду (а.с.116-151 т. 1). Ухвалою суду від 15.11.2021 заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без руху (а.с.155 т. 1). 06.12.2021 до суду була подана заява про виконання ухвали суду та усунення зазначених недоліків (а.с.157-173 т.1). Ухвалою суду від 18.01.2022 заяву про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2021 задоволено, поновлено строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, скасовано заочне рішення суду від 18.05.2021, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с.183-185 т. 1). 31.01.2022 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, позові вимоги просить задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, оскільки на утриманні [PERSON] знаходяться батьки, які є пенсіонерами та один з них є інвалідом. Відповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, додавши до заяви про скасування заочного рішення, виписки про переказ коштів для позивача та декларацію про свої доходи (а.с.236-244, 116-151 т.1). 09.02.2022 від позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін по справі (а.с.246-249 т.1). Ухвалою Святошинського районного суду від 10.02.2022 постановлено про розгляд справи в порядку загального позовного провадження у судовому засіданні (а.с.1-3 т.2). Позивач у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, оскільки відповідач має змогу матеріально забезпечувати себе та свою дитину належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 24.05.2022 представник відповідача подав заяву про зупинення провадження по справі, у зв`язку перебуванням відповідача у складі ЗСУ на час воєнного стану в Україні. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як зазначено у ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження у [PERSON] та [PERSON] є спільний син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8 т.1). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання [PERSON] разом із сином [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10-12 т.1). Згідно довідки №651/37-02-12 [PERSON] знаходиться на обліку в Святошинському РУСЗН та отримує щомісячну допомогу пр. народження дитини у розмірі 860 грн 00 коп., яка в загальній сумі за період з жовтня 2020 р. по березень 2021 р. складає 5160 грн 00 коп. (а.с. 13 т.1). Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста від 22.07.2020 для [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: Міопатія, не уточнена. Гіпотонія більш виражена в нижніх кінцівках проксимально (а.с. 15-17 т.1). На підставі виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , 23.05.2019 має діагноз: затримка стато-кінетичного розвитку. G-93.9. Міопатія. [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у КДП «НДСП «Охматдит» із діагнозом «шийний лімфодекіт, синдром рухових порушень» (а.с. 18-28 т.1). Крім цього, згідно з медичними записами у [PERSON] , [INFO] наявна затримка моторного розвитку (а.с. 37-47 т.1). Також відповідно до звіту про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2021-03-24-005562-b від 22.03.2021 в якому [PERSON] є постачальником, а замовником Управління культури і туризму Рівненської обласної державної адміністрації, щодо послуг з проведення заходу. Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] має статус фізичної особи-підприємця, місцезнаходження кого зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] та станом на 31.03.2021 не перебуває в процесі припинення (а.с. 48-54 т.1). Також суд звертає увагу на наявні виписки про переказ коштів від [PERSON] для [PERSON] за період з 01.01.2018 по 14.09.2021 р. (а.с. 48-54 т.1). Згідно довідки про склад сім`ї [PERSON] проживає разом з батьками, [PERSON] та [PERSON] , у [ADDRESS] (а.с. 142 т.1). Крім цього, батьки відповідача є пенсіонерами, а батько відповідача, [PERSON] , відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією являється інвалідом другої групи (а.с. 139-141 т.1). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (до ст. 180 СК України). За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, син а; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, тоді як відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. У даному випадку позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі ( ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 7000 грн 00 коп., починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення нею повноліття. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття дитини, повноцінно забезпечувати її інтереси, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини щомісячно у розмірі 4500 грн 00 коп. і до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову. Такий розмір аліментів на утримання дитини буде необхідним та достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Також суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial