Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

10.08.2021 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» (Позивач). Позивач прийняв житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом прийому - передачі від 01.10.2012. Відповідачу 1 [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] виданий 04.12.2009, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . Відповідачу 2 [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] виданий 04.12.2009, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач 1 уклали договір № 313/9-А про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 10.06.2016. Відповідно до вищезазначеного договору Споживачі зобов`язані сплачувати послуги у встановлений договором строк. Позивач безперебійно надавав житлово-комунальні послуги відповідачам. Відповідачі, як власники квартири та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. ст. 156, 162ЖК України, зобов`язані не тільки братиучасть у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги. В той час відповідачі не належно виконували свої зобов`язання по договору, що призвело до заборгованості станом на 28.07.2021 за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 19 719,60 за період з 01.08.2018 по 28.07.2021, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно разом з нарахованими інфляційними втратами в сумі 1 874,13 грн і 3 % річних в сумі 755,92 грн, а всього - 22 349,65 грн. 12.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Пркедставник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» (Позивач). Позивач прийняв житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом прийому - передачі від 01.10.2012. Відповідачу 1 [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] виданий 04.12.2009, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . Відповідачу 2 [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] виданий 04.12.2009, належить на праві спільної часткової власності Ѕ квартири [ADDRESS] . Позивач та відповідач 1 уклали договір № 313/9-А про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території від 10.06.2016. Відповідно до вищезазначеного договору Споживачі зобов`язані сплачувати послуги у встановлений договором строк. Позивач безперебійно надавав житлово-комунальні послуги відповідачам. Відповідачі, як власники квартири та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. ст. 156, 162ЖК України, зобов`язані не тільки братиучасть у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отриманні комунальні послуги. Згідно з п. 5 ч. З ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, ст. 322 ЦК України встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно зі ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки вникають з підстав, передбачених законодавством, а в силу зобов`язання одна особа зобов`язана вчинити на користь іншої особи певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовідносини, що склались між сторонами у даному спорі, пов`язанні з наданням житлово-комунальних та інших послуг з утримання паркінгу (машино-місця), а також оплати за надані послуги, тобто є грошовими зобов`язаннями. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є щомісячна сплата позивачу вартості наданих послуг. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Дослідивши надані позивачем до позовної заяви розрахунки, судом встановлено, що враховуючи несплату коштів за спожиті послуги у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість у сумі 19 719,60 грн, тому у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 1 874,13 грн та 3 % річних у розмірі 755,92 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних становить 22 349,65 грн. Заперечень щодо розрахунку нарахованої позивачем заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних відповідачем не надано. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 22 349,65 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 270,00 грн.

Outcome: approved