Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що шлюб з відповідачкою було укладено 19 листопада 1977 року. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Спочатку їхнє з відповідачкою сімейне життя складалося добре, але протягом останнього часу шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Виявилось, що в них занадто змінилися погляди на майбутнє сімейне життя, а спільні сімейні інтереси розчинились в сучасному житті і вже не відновляться. Вважає, що шлюб між ними є формальним, оскільки особисті відносини між ним та відповідачкою уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе. Спільне господарство між ними не ведеться, спору про спільне майно не має. Вважає, що шлюб суперечить його інтересам і його збереження є недоречним та неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення є недоцільним. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явися, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних в справі доказів. На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд вважає, що позов підставний і в судовому засіданні доведений. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 1977 року і від даного шлюбунеповнолітніх дітей не мають. Фактичні обставини щодо взаємин подружжя свідчать, що розлад в сім`ї має не тимчасовий характер, а подальше спільне проживання в шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено? збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому при таких обставинах шлюб підлягає розірванню. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Оскільки позивач в наданій ним заяві зазначив, що сплату судового збору за подання позовної заяви залишає за собою, суд вважає, що судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved