Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить суд: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , придбані ними в період шлюбу: - 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та земельні ділянки, зареєстровані на ім`я [PERSON] , що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; - житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , придбану 23 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] ; - транспортний засіб Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, зареєстрований на ім`я [PERSON] . 2) встановити факт належності [PERSON] права власності на: - 1/4 частку житлового будинку, господарських будівель та земельні ділянки, що знаходяться адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 часку житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] ; 3) скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року, на житловий будинок та господарські будівлі, а також земельну ділянку, площею 0, 10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , яка здійснена на підставі рішення державного реєстратора Жовтоводського міського управління юстиції Лапшик А.В. від 07 травня 2015 року; 4) визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] , укладений 10.10.2017 року в ТСЦ № 5147/2017/658047 між [PERSON] та [PERSON] ; 5) витребувати із чужого володіння [PERSON] транспортний засіб Lexus S 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] ; 6) визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу "LAND CRUISER 200", номерний знак [NUMBER] , укладений 22 грудня 2017 року між ФГ «Сім вітрів» та [PERSON] ; 7) витребувати із чужого володіння [PERSON] , на користь ФГ «Сім вітрів» транспортний засіб "LAND CRUISER 200", номерний знак [NUMBER] , (реєстраційний номер [NUMBER] на час реєстрації за ФГ «Сім вітрів»); 8) поділити спадкове майно: - 1/4 житлового будинку, господарських будівель та земельних ділянок, що належать [PERSON] , який помер [INFO] , і знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей, на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та її сином [PERSON] , право власності 2/40 (1/20 частку) частки даного майна за кожним та за [PERSON] та [PERSON] по 3/40 частки даного майна за кожним; - 1/2 частку житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] , який помер [INFO] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей, на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та її сином [PERSON] , право власності 2/20 частки даного майна за кожним, та за [PERSON] і [PERSON] по 3/20 частки даного майна за кожним; - 1/2 частку транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] , належну [PERSON] , який помер [INFO] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та її сином [PERSON] , право власності в порядку спадкування по 2/20 частки даного майна за кожним, та за [PERSON] і [PERSON] по 3/20 частки даного майна за кожним; 9) визнати майно: Фермерське господарство «Сім вітрів» код ЄДРПОУ 32896856, юридична адреса якого: Дніпропетровська обл., П`ятихатський р-н., с. Мар`янівка, як цілісний майновий комплекс, особистою приватною власністю [PERSON] , який помер [INFO] ; 10) визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , правонаступниками [PERSON] , який помер [INFO] , як засновника цілісного майнового комплексу - Фермерського господарства «Сім вітрів» (код ЄДРПОУ 32896856); 11) визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та її сином [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] , на цілісний майновий комплекс фермерське господарство «Сім вітрів» (код ЄДРПОУ 32896856), визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності по 3/10 частки даного майна за кожним (із врахуванням грошової компенсації вартості частки у спадковому майні сплаченою в інтересах дітей на користь [PERSON] ) та за [PERSON] та її сином [PERSON] право власності по 1/5 частці даного майна за кожним. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, 03 березня 1992 року, зареєстровано шлюб між [PERSON] та відповідачкою по справі - [PERSON] . Спільне життя у [PERSON] та відповідача не склалося, у зв`язку з чим з вересня 2006 року за взаємною згодою ними припинено спільне проживання, однак шлюб не розірвано, [PERSON] продовжував матеріально підтримувати [PERSON] , та допомагав їй у всьому. З вересня 2006 року позивач та [PERSON] фактично створили сім`ю, та стали мешкати спільно за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою проживали однією сім`єю аж до лютого 2009 року. За час перебування у шлюбі [PERSON] та відповідача [PERSON] , в 2005 році ними набуто у спільну сумісну власність 1/2 частину житлового будинку, та господарських будівель, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , спільно із земельною ділянкою за тією ж адресою, площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Крім того, 23 листопада 2010 року на ім`я [PERSON] придбано житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із тим, що [PERSON] вирішила змінити своє місце проживання. У 2013 році [PERSON] придбав транспортний засіб Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. Даний автомобіль зареєстровано на ім`я [PERSON] . Позивач просить взяти до уваги, що все вище перелічене майно, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , як майно придбане подружжям, оскільки відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Саме тому просить суд визнати дане майно спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , і встановити факт належності [PERSON] права власності на 1/2 частку даного майна. У 2004 році [PERSON] одноосібно заснував Фермерське господарство «Сім вітрів», юридична адреса якого: Дніпропетровська обл.., П`ятихатський р-н., с. Мар`янівка. Про одно осібність заснування ФГ «Сім вітрів» [PERSON] свідчать наступні обставини. Так, як вбачається із витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців , а також із статуту ФГ "Сім вітрів", членом ФГ, головою даного ФГ виступав [PERSON] . Окрім того, розмір внеску до статутного фонду ФГ на час його заснування дорівнював 0,00 грн. Таким чином, на час заснування ФГ "Сім вітрів" із спільного сумісного майна подружжя Великих, жодних вкладень не здійснювалося. Також протягом життя [PERSON] , інші члени сім`ї [PERSON] ні фінансової, ні трудової участі у діяльності ФГ "Сім вітрів" не приймали. Так, відповідно до п.1.1. Статуту ФГ "Сім вітрів", створене на підставі Державного акту на право приватної власності на землю площею 7,780 га. (вказана земельна ділянка, на базі якої було створено ФГ належала [PERSON] ) Як вбачається з правоустановчих документів ФГ «Сім вітрів» створено одноосібно [PERSON] і для його створення він надав своє власне майно і жодне інше майно чи кошти подружжя Великих для створення ФГ не затрачалися. За життя у [PERSON] народилося троє дітей з яких двоє спільних її з [PERSON] - [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, а також спільний син [PERSON] та відповідача [PERSON] - [PERSON] , 2009 року народження. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина, у зв`язку із чим спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] , як особа, яка перебувала із ним в зареєстрованому шлюбі, їх спільний син [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] - [PERSON] , а також її із [PERSON] двоє дітей - [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження. Спадкоємці прийняли спадщину, оскільки з`явилися до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Дениса Ігоровича, за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця - [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини на протязі строку відведеного для цього законом.Спадкоємці прийняли спадщину, оскільки з`явилися до приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Дениса Ігоровича, за зареєстрованим місцем проживання спадкодавця - [PERSON] , з заявами про прийняття спадщини на протязі строку відведеного для цього законом. Однак, в даний час згоди із приводу розміру часток спадкоємців та згоди про поділ спадкового майна, між нею, як законним представником її дітей, що є спадкоємцями [PERSON] , з [PERSON] не досягнуто. У зв`язку із такими обставинами, приватний нотаріус Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І., 10 липня 2015 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємці не змогли досягнути згоди із приводу поділу спадкового майна. При цьому позивач вказала, що між нею, як законним представником дітей та спадкоємицею [PERSON] , матір`ю померлого [PERSON] , врегульовано питання із спадковим майном та на її користь сплачено грошову компенсацію вартості її частки у всьому спадковому майні у розмірі 4 375 000,00 грн., про що останньою написано письмову розписку та остання не заперечувала проти спадкування даної частки її дітьми. Також зазначає, що незважаючи на наявність спору із приводу спадкового майна, відповідачка по справі [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, та без повідомлення про це інших спадкоємців і без залучення їх до участі у справі, отримала заочне рішення Індустріального районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року, відповідно до якого за відповідачкою визнано право особистої приватної власності на житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , транспортний засіб Lexus GS 300, реєстр, номер [NUMBER] , 2006 року випуску та житловий будинок та господарські будівлі, спільно із земельною ділянкою, площею 0, 10 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене заочне рішення скасоване ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року. Проте, незважаючи на скасування даного рішення, відповідачка звернулася до державного реєстратора Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області та зареєструвала своє право власності на житловий будинок та господарські будівлі, спільно із земельною ділянкою, площею 0, 10 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Під час розгляду даної справи в суді стало відомо, що 10 жовтня 2017 року відповідачка по справі, провела відчуження транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, із приводу якого також ведеться спір, на користь [PERSON] , на підставі договору, укладеного в ТСЦ за № 5147/2017/658047. Схожим чином, відповідачка по справі, ставши в незаконний спосіб головою ФГ «Сім вітрів» 22 грудня 2017 року провела відчуження транспортного засобу "LAND CRUISER 200", реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за ФГ «Сім вітрів» на користь [PERSON] , в свою чергу 08 листопада 2018 року останній провів відчуження даного майна на користь [PERSON] , останній 24 грудня 2019 року провів відчуження даного майна на користь [PERSON] . За вказаних обставин відповідач провела відчуження транспортних засобів, один з яких був спільною сумісною власністю подружжя, інший із яких належав до складу майна ФГ «Сім вітрів», як цілісного комплексу та на яке мають право спадкоємці порушила вимоги закону, у зв`язку із чим правочин купівлі-продажу транспортних засобів підлягають визнанню недійсним. 25 листопада 2015 року відповідачкою [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , подано зустрічний позов до [PERSON] , яка діє як законний представник малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, реєстраційна служба П`ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку виділу частки в спільному майні подружжя та в порядку спадкування. В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що спірне майно, а саме цілісний майновий комплекс Фермерського господарства «Сім вітрів» підлягає поділу наступним чином: 1/2 частина належить їй на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає виділу зі спадкової маси та визнанню за нею права власності на неї, інша 1/2 частина фермерського господарства входить до спадкової маси та має бути розділена між усіма спадкоємцями за законом першої черги, які своєчасно подали заяви про прийняття спадщини. А саме, вона як дружина померлого, їх спільна з ним дитина - [PERSON] , двоє дітей померлого, народжених поза шлюбом - [PERSON] та [PERSON] , а також мати померлого - [PERSON] . Тобто кожному із спадкоємців належить по 1/5 частині майна, що входить до спадкової маси, тобто по 1/10 частині цілісного майнового комплексу ФГ «Сім вітрів». [PERSON] просить визнати за нею право власності на 5/10 частин цілісного майнового комплексу ФГ «Сім вітрів» в порядку виділу частки в спільному майні подружжя та 1/10 частину в порядку спадкування після чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , а разом визнати за нею право власності на 6/10 частин цілісного майнового комплексу ФГ «Сім вітрів». Визнати за її малолітнім сином [PERSON] право власності на 1/10 частину цілісного майнового комплексу ФГ «Сім вітрів» в порядку спадкування після батька [PERSON] , померлого [INFO] . У наданому відзиві на первісну позовну заяву [PERSON] та її представник адвокат Семенов Є.О. зазначали, що спадкове майно квартира [ADDRESS] в червні 2018 року вибуло із володіння [PERSON] внаслідок реалізації цієї квартири з прилюдних торгів державною виконавчою службою на виконання рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року у справі №176/203/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , третя особа ФГ «Сім вітрів», про стягнення з неї як з поручителя заборгованості по кредиту в сумі 693 136,75грн. Вважають безпідставними вимоги позивача про встановлення факту належності [PERSON] на праві власності майна, оскільки до компетенції суду не входить вирішення питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності. Крім того, вказують на безпідставність вимог про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/2 частини (кв. [ADDRESS] ) житлового будинку під [ADDRESS] також земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування цього будинку, так як заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року скасоване ухвалою цього ж суду від 21 травня 2015 року (202/547/15-ц). Також на думку [PERSON] позивач за первісним позовом не довела своє право визнавати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, так як він теж є с сумісною власністю подружжя Великих, а право на витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) має лише власник цього майна. Посилання [PERSON] на розписку [PERSON] щодо нібито отримання нею грошових коштів в рахунок майбутньої частки у спадковому майні вважає безпідставним. Звертає увагу, що [PERSON] має право на спадщину частки та в установленому порядку від неї не відмовлялася. Також, посилаючись на рішенням Конституційного Суду України від 19.09.2012р. у справі № 17-рп/2012, де сказано, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, відповідач (позивач) за первісними позовними вимогами) вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги [PERSON] , які стосуються цілісного майнового комплексу ФГ «Сім вітрів», ЄДРПОУ 32896856. Одночасно вказував на те, що ФГ «Сім вітрів» є єдиним власником належного йому відокремленого майна і відповідає всім належним йому відокремленим майном за своїми зобов`язаннями, до яких не відноситься спадщина. Тому спадкоємці мають право успадкувати лише частку у статутному фонді (статутному капіталі) юридичної особи, тобто корпоративні права, а не майно останньої. У наданому відзиві відповідачки [PERSON] , остання прослава відмовити у задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] в частинні вимог до неї, що стосуються транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску. При цьому [PERSON] вказала, що є добросовісним набувачем зазначеного транспортного засобу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року, у зв`язку зі смертю [PERSON] , яка померла [INFO] , останню замінено її правонаступником - сином [PERSON] (т. 6 а.с.197). Учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися. При цьому, ще раніше представником [PERSON] - адвокатом Уманець Б.Б., подавалась заява про проведення судових дебати без участі позивача та її представників та підтримання первісних позовних вимог у повному обсязі Представником [PERSON] - адвокатом Семеновим Є.О., подавалась заява про проведення судового засідання без його участі, підтримання зустрічних позовних вимог у повному обсязі та заперечення проти задоволення первісних позовних вимог. Представником [PERSON] - адвокатом Гончаренком А.Ю., подавалась заява про проведення судового засідання без його участі із запереченням проти задоволення первісних позовних вимог в частинні вимог до [PERSON] . Представник служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради Шостак Т.О. подала клопотання про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтоводської міської ради за наявними у справі документами. Відділ державної реєстрації Пятихатської райдержадміністрації просив проводити розгляд справи за відсутності їх представника. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази встановив наступне. Так, згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 21 жовтня 2014 року серії [NUMBER] , [INFO] у віці 44 роки в місті Жовті Води Дніпропетровської області помер [PERSON] , про що 13 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис за №668 (т. 1 а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. На момент смерті [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованому 03 березня 1992 року виконкомом Степнянської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №02, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 108). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (т. 1 а.с.109). Крім того, від спільного проживання з [PERSON] , померлий [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження та копіями актових записів про народження останніх (т. 1 а.с. 15, 17, т. 2 а.с. 200-201, 202-203). Також до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] відноситься його матір [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І., після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкривалась спадкова справа за №104/2014 від 24 листопада 2014 року, заяву про прийняття спадщини подали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.73). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. від 10 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] померлого [INFO] , оскільки спадкоємці не змогли досягнути згоди із приводу поділу спадкового майна. Договір про поділ спадщини повинен укладатися до моменту видачі свідоцтв про право на спадщину, але після спливу 6-місячного строку з моменту її відкриття та визначення складу спадкоємців, що закликаються до спадкування та належним чином прийняли спадщину, а також складу спадкової маси, що підлягає поділу. Якщо угоди про розділ не досягнуто, розділ проводиться в судовому порядку відповідно до часток, які приєднуються кожному зі спадкоємців за законом або за заповітом (т.1 а.с.40). Відповідно до копії розписки наданої [PERSON] (матір [PERSON] ), що складена в присутності [PERSON] , остання отримала від [PERSON] грошову компенсацію вартості належної їй частки спадкового майна після смерті сина [PERSON] в сумі 4 357 000 гривень Жодних претензій до [PERSON] чи до інших спадкоємців не має. Отримувати свідоцтво про право на спадщину не бажає та даною розпискою підтверджує факт повного розрахунку з нею (т. 1 а.с. 39). Із реєстраційної справи Фермерського господарства «Сім вітрів», код ЄДРПОУ 32896856, судом встановлено, що за життя померлий [PERSON] був одноосібним засновником та власником даного фермерського господарства (т. 4 а.с. 1-72). Крім того, за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 17 грудня 2005 року, [PERSON] придбала 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , разом з господарськими будівлями та земельною ділянкою в розмірі 0,1032 га, наданою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т. 3 а.с. 217). Також у 03 грудня 2010 році на ім`я [PERSON] придбано та зареєстровано квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 128-131). У 2013 році на ім`я [PERSON] придбано та зареєстровано транспортний засіб Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10 жовтня 2017 року транспортний засіб Lexus GS 300, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з номерним знаком [NUMBER] зареєстрованого на громадянина [PERSON] , [INFO] . Перереєстрацію транспортного засобу здійснено на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №5147/2017/658047 від 10 жовтня 2017 року (т. 2 а.с. 120). 13 серпня 2019 року транспортний засіб Lexus GS 300, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , з номерним знаком [NUMBER] зареєстровано за громадянкою [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] від 19 грудня 2018 року (т. 4 а.с. 111) Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак [NUMBER] , 2011 року, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 24 січня 2012 року, реєструвався за ФГ «Сім вітрів». 11 листопада 2016 року відбулась перереєстрація транспортного засобу при зміні номерного знаку, за тим же власником, новий номерний знак [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 18 листопада 2016 року (т. 2 а.с. 120) Транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» з номерним знаком [NUMBER] , 2011 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] (який раніше було зареєстровано за ФГ «Сім Вітрів» ЄДРПОУ 32896856 з номерним знаком [NUMBER] ), 22 грудня 2017 року зареєстровано за громадянином [PERSON] , [INFO] . Перереєстрацію транспортного засобу здійснено на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №3541/2017/760571 від 22 грудня 2017 року. 08 листопада 2018 року транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» з номерним знаком [NUMBER] перереєстровано на громадянина [PERSON] , [INFO] , Перереєстрацію транспортного засобу здійснено на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №3541/2018/1182131 від 08 листопада 2018 року. 24 грудня 2019 року транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200» з номерним знаком [NUMBER] перереєстровано на громадянку [PERSON] , [INFO] . Перереєстрацію транспортного засобу здійснено на підставі договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №8048/2019/1841659 від 24 грудня 2019 року (т. 4 а.с. 218-219). Відповідно до рішення ФГ «Сім вітрів» за підписом [PERSON] від 06 жовтня 2014 року, останній як засновник ФГ «Сім вітрів» прийняв рішення про обрання керівником даного фермерського господарства Великої Наталії Василівни (т. 2 а.с. 25). Як вбачається з копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців керівником є [PERSON] , дата обрання 06 жовтня 2014 року (т. 1 а.с. 110). З постанови Жовтоводської місцевої прокуратури про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 02 лютого 2016 року вбачається, що за фактом надання 22.10.2014 року невстановленими особами до відділу Державної реєстраційної служби у Пятихатському районі офіційних документів із завідомо неправдивими даними щодо призначення 06 жовтня 2014 року керівником ФГ «Сім вітрів» Великої Н.В. прокуратурою Пятихатського району 11 листопада 2014 року внесено відомості до ЄРДР, у кримінальному провадженні №42014040550000015 визначено правову кваліфікацію ч. 1 ст. 358 КК України. Після проведення досудового розслідування слідчим СВ Пятихатського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області Палієм С.В. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України 15.01.2015 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №42014040550000015, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак зазначена постанова винесена незаконно і підлягає скасуванню , оскільки в ході досудового розслідування в повному обсязі не з`ясовано усіх обставин вчиненого правопорушення (т. 2 а.с. 31). Відповідно до повідомлень Жовтоводського відділу поліції від 05 вересня 2017 року наданого на запит адвоката Кузьминської В.С., зазначено, що у кримінальному провадженні №42014040550000015 відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України триває досудове розслідування, а у кримінальному провадженні №12016040550000179 відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, 03 березня 2016 року [PERSON] повідомлено про підозру та 21 квітня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене в порядку п.2 ч.1 ст.280 КПК України (т. 2 а.с. 32, 34). Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпроптеровська від 16 червня 2016 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , про визнання договору дарування грошових коштів дійсним, визнання майна особистою приватною власністю. Зазначеним рішенням суду, крім іншого, визнано особистою приватною власністю [PERSON] майно, придбане під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , зокрема: - 1/2 частку житлового будинку, господарських будівель та земельні ділянки, що знаходяться адресою: [ADDRESS] ; - житлову квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] (т. 3 а.с. 86-87). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року, задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , скасовано рішення Індустріального районного міста Дніпропетровська від 16 червня 2016 року в частинні задоволення позовних вимог [PERSON] та у задоволенні позовних вимог останньої відмовлено в повному обсязі (т. 3 а.с. 88-92). До закінчення судового розгляду даної справи, [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю померлого [PERSON] (т. 3 а.с. 190). Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року, третю особу [PERSON] , [INFO] , уродженку села Йосипівка Петрівського району Дніпропетровської області, яка померла [INFO] , замінено її правонаступником [PERSON] , [INFO] . Згідно з положеннями глав 7 та 8 СК України власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. За статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Схожі за змістом положення містять частини перша, третя статті 368 ЦК України, які визначають, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, наведеними нормами закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Така презумпція може бути спростована, і один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17, від 29.06.2021 у справі № 916/2813/18). Як вбачається із відзиву на первісну позовну заяву, відповідач за первісними позовними вимогами [PERSON] не заперечувала щодо її та покійного [PERSON] спільної сумісної власності на майно набуте під час шлюбу, зокрема на: - 1/4 частку житлового будинку, господарських будівель та земельні ділянки, що знаходяться адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 часку житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, факт належності вказаного вище майна на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] фактично встановлений Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2017 року, яким [PERSON] було відмовлено у визнанні майна особистою приватною власністю. Враховуючи викладене, виходячи із презумпції спільності права власності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частинні визнання спільної сумісної власності [PERSON] та померлого [PERSON] на майно з приводу якого відсутні заперечення щодо спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частинні встановлення факт належності [PERSON] права власності на: - 1/4 частку житлового будинку, господарських будівель та земельні ділянки, що знаходяться адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 часку житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частку транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] ; У той же час, суд не приймає до уваги доводи [PERSON] щодо визнання Фермерського господарства «Сім вітрів», код ЄДРПОУ 32896856, як цілісного майнового комплексу, особистою приватною власністю [PERSON] . Твердження позивачки за первісними позовними вимогами [PERSON] з приводу того, що при заснуванні Фермерського господарства «Сім вітрів», код ЄДРПОУ 32896856, жодне спільне майно та кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] не витрачались, а фермерське господарство було створено померлим [PERSON] одноосібно, суд сприймає як особисту думку позивачки за первісними позовними вимогами (відповідачки за зустрічними позовними вимогами) [PERSON] , що не підкріплена жодним доказом. Між тим суд звертає увагу, що у Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року в справі № 1-8/2012 (№ 17-рп/2012) за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України зазначено, зокрема, що приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом їх спільної сумісної власності. У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог [PERSON] в частинні визнання Фермерського господарства «Сім вітрів», код ЄДРПОУ 32896856, як цілісного майнового комплексу, особистою приватною власністю [PERSON] . При цьому одночасно підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання за нею права власності в порядку виділу частки зі спільного майна подружжя на 5/10 частин цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «Сім вітрів, код ЄДРПОУ 32896856. Вирішуючи питання щодо часток у спадковому майні спадкодавця [PERSON] суд виходив з такого. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» «Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В розумінні ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого іншого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Приймаючи до уваги розписку [PERSON] про отримання від [PERSON] грошової компенсації вартості належної їй частки спадкового майна після смерті сина [PERSON] в сумі 4 357 000,00 гривень та відмову отримувати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку, що частка майна, що мала успадкувати [PERSON] підлягає розподілу у рівних частках між спільними неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити первинні позовні вимоги [PERSON] та поділити спадкове майно: - 1/4 житлового будинку, господарських будівель та земельних ділянок, що належать [PERSON] , який помер [INFO] , і знаходяться за адресою: [ADDRESS] , із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей, на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та її сином [PERSON] , право власності по 2/40 (1/20 частку) частки даного майна за кожним та за [PERSON] та [PERSON] по 3/40 частки даного майна за кожним; - 1/2 частку житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] , який помер [INFO] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей, на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та її сином [PERSON] , право власності по 2/20 частки даного майна за кожним, та за [PERSON] і [PERSON] по 3/20 частки даного майна за кожним. - 1/2 частку транспортного засобу Lexus GS 300, реєстрацыйний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, належну [PERSON] , який помер [INFO] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та їх сином [PERSON] , право власності в порядку спадкування по 2/20 частки даного майна за кожним, та за [PERSON] і [PERSON] по 3/20 частки даного майна за кожним. Одночасно, задовольняючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] , суд вважає за необхідне 1/2 частку Фермерського господарства «Сім вітрів», код ЄДРПОУ 32896856, належну [PERSON] , який помер [INFO] , та із врахуванням виплати [PERSON] , яка діяла в інтересах своїх малолітніх дітей на користь [PERSON] грошової компенсації за належну їй частку у спадковому майні, визнати за [PERSON] та їх сином [PERSON] , право власності в порядку спадкування по 2/20 (1/10) частки даного майна за кожним, та за [PERSON] і [PERSON] по 3/20 частки даного майна за кожним. При вирішенні позовних вимог [PERSON] щодо витребування із чужого володіння [PERSON] автомобіля засіб марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», номерний знак [NUMBER] , 2011 року, номер кузова [NUMBER] , суд виходив із положень Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до ст. 66 ГК України, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства. Джерелами формування майна підприємства є, у тому числі грошові та матеріальні внески засновників. За змістом ст. 115 ЦК України, господарське товариство є власником, у тому числі, майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. При цьому вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Отже, товариство з обмеженою відповідальністю, як і будь-яке інше господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками як вклад до статутного капіталу. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. При цьому держава не втручається у здійснення власником права власності (ст. 319 ЦК України). Враховуючи, що автомобіль марки «TOYOTA LAND CRUISER 200», 2011 року, номер кузова [NUMBER] , належав на праві власності Фермерському господарству «Сім вітрів», керівником якого була призначена [PERSON] і яка діяла від імені даної юридичної особи, судом не встановлено обставин які б вказували на незаконне відчуження транспортного засобу, а тому у задоволенні вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. При цьому суд звертає увагу, що на теперішній час відсутнє будь-яке рішення суду щодо можливої незаконного обіймання посади керівника Фермерському господарству «Сім вітрів» [PERSON] . Щодо позовних вимог [PERSON] в частинні визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу Lexus GS 300, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску, в даний час реєстраційний номер [NUMBER] , та його витребування із чужого володіння, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивачем за позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом"). Титульними володільцями вважаються особи, які володіють майном за цивільноправовими договорами (майнового найму (оренди), підряду, зберігання, застави та ін.), особи, які володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом. Статтею 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. В п.26 Постанови № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення, що відповідно до положень ч.1 ст.388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Отже, для застосування ст.ст. 387, 388 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є єдиним власником майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами. Оскільки спірний транспортний засіб на праві спільної сумісної власності належав [PERSON] , яка мала право на його відчуження, суд приходить до висновку про відсутність підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ №5147/2017/658047 від 10 жовтня 2017 року. Крім того, оскільки у подальшому на законних підставах володільцем спірного транспортного засобу Lexus GS 300 стала [PERSON] , суд визнає останню добросовісним набувачем, а тому майно не може бути витребувано від добросовісного набувача. Також суд вважає необґрунтованими та безпідставними вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/2 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування цього будинку, вчиненої на підставі заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 лютого 2015 року, яке було скасоване ухвалою цього ж суду від 21 травня 2015 року (ЄУН 202/547/15-ц).

Outcome: partial