Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «Укр кредит фінанс» (далі ТОВ «Укр кредит фінанс») про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №0866-4089 від 06 грудня 2021 року, укладений між ним та відповідачем із застосування наслідків його недійсності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06 грудня 2021 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії за №0866-4089. Умовами п. п. 2.3., 2.4. вказаного договору передбачено, що тип процентної ставки за користування кредитом визначено як фіксований, заявлений строк користування кредитом становить 21 день. За користування кредитом нараховуються проценти з першого дня користування. Починаючи з 06 грудня 2021 року по 26 грудня 2021 року нараховані проценти за користування кредитом становлять 380 грн. та загальна сума до сплати за користування кредитом становить 12\~780 грн. У пункті 2.6. договору вказується про те, що договором передбачено не фіксовану ставку, яка зазначена у п. 2.3, а три види різних ставок, які може застосовувати кредитодавець до позичальника, зокрема: стандартна ставка у розмірі 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку дії договору, окрім тих випадків, коли застосовується знижена або пільгова ставка; знижена ставка у розмірі 2% за кожен день користування кредитом; пільгова ставка у розмірі 0,01% за кожен день користування кредитом. Один з додатків до договору містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту, де вказуються зовсім інші суми процентних ставок, ніж наведені у п. 2.4 договору. Зазначив, що з моменту прийняття 15 вересня 2020 року Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій» кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця, та договори, загальний розмір позики за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, відноситимуться до споживчих кредитів, а відтак такі відносини регулюватимуться нормами Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, укладений між сторонами кредитний договір підпадає під визначення договору про споживчий кредит та регулюється умовами вищевказаного закону. Разом з тим, відповідачем порушено норми вказаного закону, оскільки із пунктів 3.7., 3.8., 3.9. договору вбачається, що процентна ставка може змінюватись під час дії укладеного договору. Крім цього, відповідач не повідомляв його про зміну процентної ставки. При цьому, пунктом 2.9. кредитного договору передбачено, що реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 572% на рік, однак вказана процента ставка є несправедливою, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором. Вказав, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту є завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Зазначив, що на даний час у нього виникла заборгованість у розмірі 23\~850 грн. При цьому, згідно умов договору тіло кредиту становить 9000 грн., в той час як нараховані проценти за кредитом становлять 14\~850 грн., що є грубим порушенням умов про споживче кредитування. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Присутня в судовому засіданні представник позивача Нужда С.Ф. позовні вимоги підтримали та просила задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Також, відповідачем надіслано відзив на позов із порушенням строку без клопотання про його поновлення, який судом залишено без розгляду. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. 06 грудня 2021 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії за №0866-4089. Відповідно до пунктів 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. вказаного договору, розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 9000 грн. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошової суми, вказаної у п. 2.1. цього договору. Кредит надається позичальнику протягом трьох днів з моменту укладання цього договору. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів з дня надання кредиту. Заявлений строк це обраний позичальником в момент укладення цього договору строк користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою. Позичальник має право достроково до закінчення строку кредиту, передбаченого у п. 2.8. цього договору сплатити кредит повністю у останній календарний день заявленого строку, як зазначено у п.п. 2.4.1.1 2.4.5. цього договору. Відповідно до умов п. п. 2.4.1.1 2.4.5. договору, дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 06 грудня 2021 року; останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом (дострокове повернення в кінці заявленого строку) 26 грудня 2021 року; сума кредиту 9000 грн.; нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 3780 грн.; разом до сплати 12780 грн. Згідно з умовами пунктів 2.8., 2.9., 2.10. договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів (до 01 жовтня 2022 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572,462%. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 90\~000 грн. та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом у розмірі 81\~000 грн. Згідно з п. 4.1. договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним кредиту, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця у письмовій формі до закінчення вказаних 14 днів. В такому випадку позичальник зобов`язаний протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від кредитного договору повернути кредитодавцю кредит, одержаний згідно з договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредиту до дня його повернення за ставкою, яка діяла під час фактичного користування кредитом. Відповідно до умов п. 7.2.1. договору, позичальник підтверджує, що до укладення цього договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9,25 Закону України «Про споживче кредитування» на відповідному сайті, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Зі змісту пункту 8 договору вбачається, що останній підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А892. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Спірний договір був укладений відповідно до статті 10 Закону України «Про електронну комерцію», в якій встановлено, що електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані. Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладання електронного договору. Так, відповідно порядку зазначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. З викладеного вбачається, що укладення кредитного договору без прийняття пропозиції з боку [PERSON] було б не можливим. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Враховуючи вище викладені факти, необхідно зазначити, що відповідач має в мережі Інтернет сторінку з розміщеною пропозицією (офертою) на сайті\~www.creditkasa.ua. На даній сторінці розміщена інформація про підприємство, скановані копії правовстановлюючих документів, фінансові звіти про діяльність підприємства, та пропозиції (оферти) щодо видачі кредитів з правилами їх отримання та повернення. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)\~про прийняття\~такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов,\~що містяться в іншому електронному\~документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий\~підпис»,\~за умови\~використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і\~паролем,\~формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. На сайті відповідача встановлені правила, щодо отримання кредитних коштів, а саме: По перше - треба обрати суму коштів, яку позичальник бажає взяти у кредит; По друге - оформити заявку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. При цьому, у заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту; По трете - обрати персональний логін та пароль для входу в Особистий кабінет. При цьому, на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці; По четверте - пройти погодження та перевірку банківської карти; По п`яте - отримати кошти на розрахункову карту позичальника. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, в момент коли [PERSON] заповнив договір про відкриття кредитної лінії №0866-4089 від 06 грудня 2021 року,\~він автоматично прийняв пропозицію (оферту) відповідача та приєднався до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет.\~При\~підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-\~сторінці (далі «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний\~підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням\~особи Клієнта. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Враховуючи вказане та те, що позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті відповідача, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами\~склались договірні правовідносини. При цьому, вказані обставини не заперечуються позивачем. Виконання позивачем умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків, передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору до моменту звернення позивачем з позовом до суду пройшло понад три місяці, позивач до відповідача не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами. Також, позивач не звертався до відповідача щодо односторонньої відмови від виконання договору, що передбачено пунктом 4.1. договору. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із частиною першою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії №0866-4089 від 06 грудня 2021 року позивач отримав грошові кошти та був обізнаний про необхідність повернення разом з відсотками, які передбачені умовами Договору. Позивач підтверджує, що не виконав умов Договору та не провів сплату кредитних коштів у строк передбачений умовами Договору внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач як на правові підстави заявлених позовних вимог посилається, зокрема на статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст\~правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Згідно зі статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». До договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах,\~зокрема про\~встановлення обов`язкових\~для споживача\~умов,\~з якими\~він не\~мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів», в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції, встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За змістом статті 230 ЦК України наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Судом встановлено, що під час укладення оспорюваного кредитного договору позичальник був обізнаний з основними умовами кредитного договору, а саме визначена відсоткова ставка, розмір платежу, загальні витрати за кредитом, реальна річна процентна ставка, орієнтована загальна вартість кредиту, відповідальність, права та обов`язки сторін договору. Під час укладення оспорюваного договору сторони, в порядку статті 638 ЦК України узгодили всі істотні умови притаманні для даного виду правочину та погодилися з ними. Умови укладеного договору були погоджені сторонами у встановленому законом порядку, договір був результатом домовленості сторін і відповідав загальним засадам цивільного законодавства, встановленим статтями\~3,\~627 ЦК України. Зі змісту укладеного сторонами кредитного договору не вбачається жодної з умов, передбачених статтею 18 Закону України "Про захист прав споживачів", які законом визнаються несправедливими. Перед підписанням кредитного договору позичальник міг безперешкодно ознайомитися з умовами кредитування відповідача та будь-якими іншими продуктами, що пропонувалися на офіційному сайті відповідача, а також порівняти його з кредитними продуктами інших. Позивач мав можливість відмовитися від наданої банком послуги та скористатися послугами інших банків. Принципів нерівності сторін у кредитному договорі не встановлено та права позичальника на одержання перед укладенням кредитного договору необхідної, доступної, достовірної та своєчасно інформації про умови кредитування не обмежено, а відтак судом не встановлено порушень споживача в розумінні статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладанні кредитного договору. Позивач не оспорює факт отримання позики, виходячи з його власних інтересів прийняв рішення про вибір кредитодавця - відповідача та про вступ з ним в договірні відносини, узгодивши характер договору, його умови (зміст), в тому числі порядок видачі та погашення, сукупна вартість кредиту, в процентному та грошовому виразі, зміст договору містить повну інформацію щодо умов надання позики, її вартості, процентної ставки. Суд зауважує, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону (брак знань) чи неправильного його тлумачення однієї зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним, на що звернув увагу Верховний Суд України в Постанові Пленуму №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Суд відхиляє доводи позивача про те, що його не повідомлено про зміну процентної ставки, оскільки відповідно до п.2.3. Договору, процентна ставка є фіксованою, а інші процентні ставки застосовуються тільки у певних, наперед обумовлених випадках (прострочення боржника, тощо). Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що сума неустойки, яка передбачена договором є надмірною, оскільки відповідно до пункту 5.2 договору сукупна сума неустойки, нарахована за порушення зобов`язань Позичальником на підставі цього договору не може перевищувати половини кредиту, одержаного позичальником за договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу наявності у діях відповідача умислу ввести його в оману щодо дійсних умов укладеного договору, оскільки враховуючи специфіку укладення електронного правочину, та той факт, що ініціатива його укладення була саме від позивача, який мав доступ до відкритої та повної інформації розміщеної на офіційному сайті відповідача у відкритому доступі для невизначеного кола осіб, не надано позивачем жодних доказів, які б свідчили про невідповідність умов договору про відкриття кредитної лінії №0866-4089 від 06 грудня 2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов, так як доводи позивача про ненадання повної інформації щодо умов та настання ризиків при укладенні договору та нечесну підприємницьку практику ґрунтуються виключно на припущеннях позивача і спростовуються самим змістом договору, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Крім цього, враховуючи положення статті 141 ЦПК України\~та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed