Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Вказує, що спільний син проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Боржник жодної матеріальної допомоги дитині не надає. Ухвалою суду від 29.09.2021 року за цим позовом було відкрито провадження і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач подав заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, просив стягнути 1/8 аліментів на утримання дитини. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 березня 2008 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , який 26 серпня 2020 року був розірваний відповідно до рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2020 року по справі № 487/1614/20. Під час перебування у відносинах у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та син - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Заводського районного суду Миколаєва від 26 квітня 2017 року по справі № 487/1206/17 з [PERSON] було стягнуто на користь мене, [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця, починаючи з 28 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене рішення суду набрало законної сили 11 травня 2017 року. Станом на сьогодні, донька [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про місце проживання, та перебуває на моєму утриманні. Донька, [PERSON] , навчається в школі, відвідує позашкільні гуртки, в тому числі відвідує Зразковий хореографічний колектив «ОКСАМИТ». Визначених вище вказаним рішенням суду розміру аліментів, а саме 1/12 частини, з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини. Додаткових коштів на утримання доньки, батько добровільно не надає. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи всі зібрані у справі докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом зміни розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду сили і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved