Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.09.2021 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про визнання спільним айном подружжя грошових коштів отриманих за кредитними договорами (рахунками) АТ «Приватбанк» SAMDN52000077635677 від 13.03.2013 року в cумі 13780,00 грн., АТ «Акцент-Банк» № 42323357028801112 від 01.09.2018 року в сумі 10000 грн., АТ «Акцент-Банк» № А272СТ15510989427 від 21.07.2020 року в сумі 20000 грн. на загальну суму 43780 грн. та поділ цих коштів в рівних частинах, виділив позивачу та відповідачу по Ѕ частці в сумі 21890,00 грн. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~15.02.2022 року представником позивача [PERSON] до суду подано заяву про зміну предмету позову, в якій він просив в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за кожним по Ѕ частині боргових зобов`язань в сумі 43780,00 грн. та стягнути з відповідача грошову суму 21890,00 грн. \~ \~ \~ \~28.03.2022 року представник позивача [PERSON] подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на корить позивача Ѕ частину сплаченого спільного боргу колишнього подружжя в порядку регресу в сумі 13315,37 грн. за кредитними договорами: від 13.03.2013 року, укладеному між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» угода №SAMDN52000077635677 на суму 13252,93 грн.; від 01.09.2018 укладеним між позивачем та АТ «Акцент-Банк» рахунок [NUMBER] із додатковим рахунком до договору за період з 01.09.2018 по 09.07.2021, на суму 9557,98 грн.; від 05.04.2021 укладеним між позивачем та АТ «Акцент-Банк» А272СТ155101110200 на суму 3819,83 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 06.08.2000 року по 02.07.2021 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох дітей. Під час спільного проживання ними було прийнято спільне рішення про укладення чотирьох кредитних договорів: 13.03.2013 року укладеним між позивачем та АТ КБ«Приватбанк» угода №SAMDN52000077635677 на суму 13780 грн., 01.09.2018 року укладеним між позивачем та АТ «Акцент-Банк» рахунок [NUMBER] із додатковим рахунком до договору за період з 01.09.2018 по 09.07.2021, на суму 10000 грн., 21.07.2020 року між позивачем та АТ «Акцент-банк» А272СТ15510989427 на суму 20000 грн., 05.04.2021 року укладеним між позивачем та АТ «Акцент-Банк» А272СТ155101110200 на суму 7400 грн. Загальна сума коштів, отриманих за вказаними кредитними договорами 51180 грн. та розпоряджалось подружжя ними спільно виключно в інтересах родини для підтримання матеріально-побутових умов сім`ї, придбання продуктів харчування, ліків, одягу. Станом на день припинення спільного проживання та ведення спільного господарства 21.05.2021 року, сума заборгованості за вказаними кредитними договорами складала 26630,74 грн.: між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» - 13252,93 грн., між позивачем та АТ «Акцент-банк» рахунок [NUMBER] 9557,98 грн., між позивачем та АТ «Акцент-банк» А272СТ15510989427 закритий 29.01.2021 року, між позивачем та АТ «Акцент-банк» А272СТ155101110200 3819,83 грн. На її неодноразові, відповідач категорично відмовився приймати участь у спільному погашенні кредитної заборгованості. Вона самостійно виконувала вказані кредитні зобов`язання. В зв`язку з чим в неї виникло право на стягнення в порядку регресу 1/2 частини сплачених коштів за вказаними договорами, після припинення ведення спільного господарства та бюджету. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Приходченко О.О. позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивачка певний час перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають двох дітей. Доходи сім`ї складалися переважно з грошового забезпечення відповідача, який був військовослужбовцем та тривалий час перебував у зоні АТО/ООС, в той час як вона була зайнята переважно вихованням дітей. Оскільки доходів відповідача було недостатньо для належного утримання сім`ї, позивачка уклала декілька кредитних договорів та отримала кредити у банках з відома відповідача. Кредитні кошти витратила на потреби сім`ї - оплату житла та житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, ліків, тощо. Станом на час припинення спільного проживання з відповідачем 21.05.2021 року кредитна заборгованість складала 26630,74 грн. Вона самостійно сплатила кредитну заборгованістю, а відповідач відмовився відшкодувати їй половину цих коштів. Представник відповідача - адвокат Федоров В.Б. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що відповідач є військовослужбовцем, отримував грошове забезпечення, достатнє для утримання сім`ї, а тому у позивачки не було необхідності в отриманні кредитних коштів, про укладення нею кредитних договорів йому не було відомо та на що витрачалися кредитні кошти, він не знає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 06.08.2000 року по 02.07.2021 року перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області про розірвання шлюбу від 02.07.2021 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Микулинською сільською радою Полонського району Хмельницької області 20.07.2005 року, та Відділом реєстрації актів цивільного стану міськрайонного управління юстиції 11.06.2010 року. Згідно довідки Квартального комітету №12 Шепетівської міської ради №88 від 13.08.2021 року [PERSON] в період з 26.09.2018 року по 21.05.2021 року проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідок військової частини [NUMBER] № 665, №666 від 11.11.2021 року [PERSON] в період з 09.01.2016 року по 14.04.2016 року, з 21.04.2017 року по 21.08.2017 року, з 21.12.2017 року по 21.04.2018 року, з 16.05.2020 року по 18.07.2020 року, з 17.08.2020 року по 21.09.2020 року брав участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення: м.Часів Яр Донецької області, н.п.Старобільськ Луганської області, с.Успенівка Донецької області. Під час перебування у шлюбі та спільного проживання з відповідачем позивачкою було укладено кредитні договори: -13.03.2013 року з АТ КБ «Приватбанк» № SAMDN52000077635677 на суму 13780 грн.; -01.09.2018 року з АТ «Акцент-банк» на суму 10000 грн.; -21.07.2020 року з АТ «Акцент-банк» А272СТ15510989427 на суму 20000 грн.; -05.04.2021 року з АТ «Акцент-банк» А272СТ155101110200 на суму 7400 грн., що підтверджується відповідними виписками про банківські операції. З вказаних банківських виписок вбачається, що кредитні кошти були витрачені на придбання продуктів харчування, ліків та інші споживчі речі. Після припинення спільного проживання з відповідачем 21.05.2021 року позивачкою було сплачено коштів на погашення кредиту в сумі 26630,74 грн., в тому числі: -за кредитним договором з АТ КБ «Приватбанк» № SAMDN52000077635677 від 13.03.2013 року 13252,93 грн., -за кредитним договором з АТ «Акцент-банк» від 01.09.2018 року на суму 9557,98 грн.; -за договором з АТ «Акцент-банк» А272СТ155101110200 на суму 3819,83 грн., що підтверджується банківськими виписками. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, отримані одним з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі і гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч.ч.1-3 ст.61 СК України). В силу ч.2, ч.4 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним з подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно ч.2 ст.373 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~ \~ \~ \~Згідно постанови\~Пленуму Верховного\~суду України\~від 21.12.2007року N11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути:квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). У постанові від 13.02.2020 року у справі № 320/3072/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Ст.541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожен із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. (ст..540 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Отже, судом встановлено, що кредитні договори укладені в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, кредитні кошти були використані в інтересах сім`ї для придбання продуктів харчування, ліків та інших побутових потреб, а отже кредитні договори породжують цивільні права та обов`язки для обох із подружжя як солідарних боржників. Виконання цивільного обов`язку одним подружжя породжує у нього право на регресну вимогу до іншого подружжя в розмірі Ѕ частки від суми зобов`язання. Відповідачем не спростована презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно (кредитні зобов`язання). Посилання представника відповідача [PERSON] на укладання кредитних договорів без відома та згоди відповідача та на те, що йому невідомо, на що витрачалися кредитні кошти, не заслуговують на увагу, оскільки такі договори укладалися під час спільного проживання відповідача з позивачкою, відтак відповідачу повинно було бути про це відомо. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу 1/2 сплаченої суми боргу за кредитними договорами сумі 13315,37 грн. Судовий збір в сумі 908, 00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved