Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 19.07.2021 звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги тим (з урахуванням заяви про уточнення вимог), що [INFO] померла їх мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на 12/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначена частка житлового будинку була успадкована [PERSON] після смерті її чоловіка та батька позивачів [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом проживання з ним на час відкриття спадщини, однак за життя у встановленому законом порядку спадщину не оформила. Заповіт [PERSON] не складала, а тому позивачі є спадкоємцям за законом. Право власності на спадкове майно підтверджується договором купівлі-продажу частини будинку від 30.01.1992, згідно з яким ЖЕК-3 продав [PERSON] 12/25 часток будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за вказаною вище адресою. Разом з тим, згідно з довідкою про техніко-економічні показники зазначеного житлового будинку, зафіксовано факт продажу та проведено розрахунок вартості квартири [ADDRESS] , а не відповідної частки будинку. Інша частка будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка складає 13/25, належала [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу №2-2082 від 21.07.1992. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті спадщину на зазначене майно прийняв її син [PERSON] та у 2013 році отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. При цьому, свідоцтво було видане не на 13/25 часток житлового будинку, а на квартиру [ADDRESS] . Після відкриття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вже відкрито розділ на нерухоме майно за вказаною адресою. Тобто, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований інший об`єкт нерухомості, а саме квартира [ADDRESS] . При реєстрації майна співвласнику Олександрійським КМБТІ було видано документи на квартиру [ADDRESS] замість 13/25 часток квартири, тому за вказаною адресою зареєстровано квартиру [ADDRESS] , на підставі цих документів співвласнику було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , що виключає реєстрацію іншої частки як 12/25 частки будинку, а для реєстрації квартири відсутні правові підстави. У зв`язку з цим, проведення реєстрації права власності відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» неможливо. Внаслідок зазначених обставин, позивачі позбавлені можливості в нотаріальному порядку оформити свої права на спадщину, а тому вимушені звернутися до суду з даним позовом, у якому просили визнати право власності за кожним на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та прийняла спадщину після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачі в\~судове засідання не з`явилися, однак їх представник подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача\~в судове\~засідання не з`явилася, проте подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позицію щодо предмету спору та вирішення позовних вимог не висловила. Третя особа в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.01.1992, посвідченого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-242 та в КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03.02.1992 за р.№8760/54, ЖЕК-3 Олександрійського УЖКГ міськвиконкому продав [PERSON] 12/25 частин будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1200 кв.м. Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.04.2021 №253710288 власником на праві спільної часткової власності 12/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі вказаного вище договору-купівлі продажу. Такі ж відомості зазначені і у технічному паспорті на житловий будинок. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м.Олександрія Кіровоградської області, після його смерті відкрилася спадщина на 12/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №64453556 від 21.04.2021. Відповідно до довідки №109, виданої квартальним комітетом №26 Олександрійської міської ради 25.05.2021, на день смерті [PERSON] разом з ним за адресою: [ADDRESS] , проживала його дружина [PERSON] . Факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою про укладення шлюбу №А-00290, яка видана 03.03.2021 відділом запису актів громадянського стану м.Карпінська Свердловської області. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO] в м.Олександрія Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 12/25 часток житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належали її померлому чоловікові [PERSON] , спадщину після смерті якого вона прийняла, проте у встановленому законом порядку не оформила. Позивачі є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] та свідоцтвом про її одруження серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] . 23.07.2020 приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Школою О.М. заведена спадкова справа №23/2020, заяви про прийняття спадщини надійшли від позивачів. Інші спадкоємці відсутні. Постановами нотаріуса №№02-31/364 та №02-31/365 від 21.04.2021 позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] на 12/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вже відкрито розділ на нерухоме майно за вказаною адресою. Тобто, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований інший об`єкт нерухомості, а саме квартира [ADDRESS] . При реєстрації майна співвласнику, Олександрійським КМБТІ було видано документи на квартиру [ADDRESS] (архівна довідка від 25.11.2013 №1241), замість 13/25 часток будинку, і за вказаною адресою зареєстровано квартиру [ADDRESS] , на підставі цих документів співвласнику було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , що виключає реєстрацію іншої частки як 12/25 частки будинку, а для реєстрації квартири відсутні правові підстави. У зв`язку з цим, проведення реєстрації права власності відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» неможливо. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають дружина та діти спадкодавця. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Таким чином, позивачі, будучи спадкоємцями першої черги за законом, прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв нотаріусу, а тому з часу відкриття спадщини вона належить їм в рівних частках та вони мають право на спадкування 12/25 часток вищезазначеного житлового будинку. Однак реєстрація за вказаною адресою іншого об`єкта нерухомості є перешкодою у отриманні свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я позивачів. Як встановлено судом, зокрема з копії інвентаризаційної справи, першочергово спірний житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається з одного поверху, в цілому був зареєстрований за Житлово-експлуатаційним об`єднанням виконкому Олександрійської міської Ради, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 22.10.1988. Наймачами цього будинку були [PERSON] та [PERSON] , кожен користувався 1/2 часткою, яка складалася відповідно з 12/25 та 13/25 часток, що підтверджується розрахунком визначення ідеальних часток будинку від 18.04.1991. Надалі, як зазначалося вище, 12/25 часток цього будинку ЖЕК-3 Олександрійського УЖКГ міськвиконкому були продані [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 30.01.1992. Разом з цим, 21.07.1992 ЖЕК №3 УЖКГ продав [PERSON] не 13/25 часток, а квартиру [ADDRESS] в одноповерховому будинку з належною частиною надвірних будівель до цієї квартири, що становить 13/25 частин будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.07.1992, посвідченого державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-2082. З тексту цього договору вбачається, що квартира [ADDRESS] належить продавцю ЖЕК №3 УЖКГ на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Олександрійським бюро технічної інвентаризації 3/11-1992 та зареєстрованого в реєстрову книгу бюро за №1075/4М. Проте, згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно №26755654 від 20.07.2010 та №253731186 від 21.04.2021 [PERSON] на праві спільної часткової власності належать 13/25 часток спірного житлового будинку, а не квартира [ADDRESS] . Співвласником інших 12/25 часток житлового будинку є [PERSON] . Разом з цим, з інвентаризаційної справи на будинок встановлено, що в документах зустрічаються різні назви часток спірного житлового будинку, 12/25 часток інколи проходять під назвою квартира [ADDRESS] , а 13/25 часток періодично зазначаються як квартира [ADDRESS] . При цьому, рішення про перехід (зміну) 12/25 та 13/25 часток будинку на квартири відповідно за [ADDRESS] та [ADDRESS] в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні. Таке ж подвійне визначення у назві нерухомості вбачається і з тексту договору купівлі-продажу від 30.01.1992. Так, як зазначено у договорі, підлягало продажу 12/25 часток будинку, однак оцінка проводилася саме квартири, а не відповідної частки будинку, і покупець набуває право власності саме на квартиру з моменту укладення цього договору. На підтвердження цьому, позивачами надані також довідка про техніко-економічні показники та розрахунок вартості квартири, які передували укладенню договору купівлі-продажу, та з яких вбачається, що оцінка проводилася саме квартири [ADDRESS] . [PERSON] , яка є власником 13/25 часток будинку, померла [INFO] . Спадкоємцем померлої є її син [PERSON] (третя особа у справі), якому 30.11.2013 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру з надвірними будівлями [ADDRESS] . Про те, що померлій належала саме квартира [ADDRESS] , свідчить архівна довідка Олександрійського КМ БТІ №124 від 25.11.2013, надана на запит нотаріуса під час оформлення спадкових прав спадкоємця [PERSON] . Те, що згідно з договором купівлі-продажу, квартира [ADDRESS] становить 13/25 часток будинку ні в архівній довідці, ні у свідоцтві про право на спадщину не зазначено. Відповідно при державній реєстрації права власності [PERSON] на це майно, за останнім зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №13749501 від 30.11.2013. Частина 1 ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст.13, 41, 47\~ Конституції України кожному гарантується реалізація права власності і його захист та непорушність. Кожен має право на житло. Відповідно до ст.ст.317,\~319\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з\~ч.1\~ст.321 ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 392\~ЦК України надає власнику майна право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даних правовідносинах мало місце прийняття спадщини позивачами та третьою особою після смерті їх батьків, які являлися співвласниками спірного житлового будинку, тому у них виникло право спільної часткової власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , з відповідними частками: 12/25 позивачів, 13/25 третьої особи. Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.4 ч.1 ст.3 вказаного вище Закону однією із загальних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Держава гарантує достовірність та повноту відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження (п.1 ч.1 ст.3 цього Закону). Згідно з п.20 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства. Судом встановлено,\~що померлій\~ [PERSON] \~на праві\~спільної часткової\~власності належало\~13/25\~часток житлового\~будинку (згідно з договором купівлі-продажу - квартира [ADDRESS] , однак її спадкоємцю [PERSON] нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру з надвірними будівлями [ADDRESS] , що знаходиться за вказаною адресою, без визначення її частки у цьому будинку. Враховуючи наведене, за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності зареєстроване належне йому приміщення як єдина частка за адресою: [ADDRESS] , тобто за цією адресою зареєстрований інший об`єкт нерухомості - квартира [ADDRESS] . У зв`язку з цим позивачі позбавлені права на спадкування та можливості зареєструвати таке право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на належні їх матері [PERSON] , а відповідно і їм як єдиним спадкоємцям, 12/25 часток житлового будинку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки реєстрація за співвласником [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] виключає реєстрацію іншої частки як 12/25 часток будинку, що зумовлює необхідність визнання права власності лише в судовому порядку. Верховний Суд України у постанові від 23.12.2014 у справі №3-199гс14 зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачі, як єдині спадкоємці за законом після смерті матері, через наявну інформацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відмову нотаріуса в позасудовому порядку позбавлені можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом та оформити право власності на нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами право власності на окремий об`єкт в цілому, а саме на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] .

Outcome: approved