Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 17 листопада 2004 року із [PERSON] . Обґрунтовуючи позов [PERSON] зазначає, що через суперечки та конфлікти сімейні відносини фактично припинені, сторони останні три роки проживають окремо, спільних неповнолітніх дітей не мають, спільного господарства не ведуть, тому збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача. В судове засідання позивач не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2004 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ковелю Волинської області, актовий запис №491). Докази про наявність у сторін неповнолітніх дітей суду не надано. Відповідно до\~ статті 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст.110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" N 11 від 21.12.2007 року\~надано роз`яснення, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї\~державою полягає,\~зокрема,\~в тому,\~що шлюб\~може бути\~розірвано в\~судовому порядку\~лише за\~умови,\~якщо встановлено,\~що подальше\~спільне життя\~подружжя і\~збереження шлюбу\~суперечитиме інтересам\~одного з\~них чи\~інтересам їх\~дітей.\~Із цією\~метою суди\~повинні уникати\~формалізму при\~вирішенні позовів\~про розірвання\~шлюбу,\~повно та\~всебічно з`ясовувати\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~враховувати наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя,\~забезпечувати участь\~у судовому\~засіданні,\~як правило,\~обох сторін,\~вживати заходів\~до примирення\~подружжя. За змістом письмових заяв по справі сторони проживають окремо і за час судового провадження з листопада 2021 року не примирились, рішення про припинення шлюбу є усвідомленим та остаточним. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З урахуванням наведеного суд вважає необхідним шлюб між сторонами розірвати. Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до заявленого ним клопотання.

Outcome: approved