Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири у будинку [ADDRESS] . Позивач вважає, що відповідачу [PERSON] безпідставно із порушенням вимог закону виділено у приватну власність земельну ділянку, яка є частиною земельної ділянки під багатоквартирним житловим будинком. Посилаючись на порушення встановленого земельним законодавством порядку оформлення прав на земельну ділянку відповідача [PERSON] , позивач просить: - визнати незаконним рішення 19 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року № 05.66-19-VІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] »; - визнати незаконним рішення 38 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року № 07.52-38-VІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] »; - скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0284 га, кадастровий номер 3210700000:04:039:0099, проведену 23 листопада 2016 року Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київській області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1161860232107; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27 січня 2017 року, індексний номер: 33675661 від 02.02.2017, [PERSON] , Київська обласна філія комунального підприємства «Солом`янка-Сервіс» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, Київська область, проведену на підставі витягу з ДЗК, серія та номер: НВ-3207781982016, виданий 23.11.2016, Управлінням Держгеокадастру у Васильківському районі Київській області; рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 38 сесія 7 скликання, виданий 30.03.2018, видавник: Васильківська міська рада; - зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у вільному доступі до належної йому на праві приватної власності квартири (а.с. 53 - 63). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідачі [PERSON] , Головне управління Держгеокадастру у Київській області та КП «Солом`янка - Сервіс» Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, отримали копію ухвали про відкриття провадження та у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подали відзив на позов і не заперечили проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач Васильківська міська рада надала суду відзив на позов у якому не визнала позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на правомірність рішення 38-ї сесії VІІ-го скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року № 07.52-38-VІІ. Також, відповідач Васильківська міська рада заявив про застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що позивачу стало відомо про порушення його прав в липні 2016 року (а.с. 73 - 77). Представником позивача надано відповідь на відзив, у якому вона заперечила доводи відповідача. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини приходить до наступних висновків. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2019 року вбачається, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с. 16 - 17). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 липня 2003 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 19). Позивач, як мешканець квартири [ADDRESS] також користується приміщенням сараю, який розташовано біля їх будинку, що підтверджується відповідним Актом обстеження від 28 серпня 2014 року (а.с. 22). За змістом листа № 556-Д від 13 липня 2016 року Васильківської міської ради, будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності (а.с. 23). Листом № 10/10_85/0807/06/01 від 08.07.2016 року Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області повідомлено, що у 2016 році [PERSON] розпочато виконання будівельних робіт з реконструкції власної квартири [ADDRESS] без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності (а.с. 28). Із Витягу з протоколу № 01 від 04 квітня 2017 року узгоджувальної комісії по вирішенню земельних спорів у Васильківській міській ради вбачається, що за зверненням [PERSON] щодо самовільного захоплення земельної ділянки біля чотирьохквартирного будинку [ADDRESS] було здійснено виїзд комісії на місце, де встановлено здійснення реконструкції (добудови) [PERSON] власної квартири; при цьому остання надала копію рішення 19 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року № 05.66-19-VІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] »; крім того, [PERSON] було рекомендовано усунути перешкоди щодо користування земельної ділянки на користь всіх власників квартир даного будинку і перевірити Васильківській міській раді наявність і правомірність вказаного рішення органу місцевого самоврядування (а.с. 29). Відповідно до листа № 264/01-27 від 10 травня 2017 року Васильківської міської ради, рішення 19 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року № 05.66-19-VІІ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] » - не приймалось (а.с. 31). Також, відповідно до листа № 407/01-23 від 08 червня 2018 року Васильківської міської ради, впродовж 2016 і 2018 років [PERSON] не зверталась з приводу виділення їй земельної ділянки по [ADDRESS] та її заяви в організаційному відділі не зареєстровані (а.с. 36). Крім того, листом № 10-20-0.331-16030/2-17 від 11 жовтня 2017 року Головного управління Держгеокадастру у Київській області повідомлено про відсутність проекту землеустрою (технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) щодо відведення у власність земельної ділянки з кадастровим номером 3210700000:04:039:0099 гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 37). Із загальних відомостей про земельну ділянку та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 вересня 2019 року вбачається, що 23 листопада 2016 року за [PERSON] було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0284 га, кадастровий номер 3210700000:04:039:0099 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [ADDRESS] (а.с. 38, 41). Рішенням 38 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року № 07.52-38-VІІ було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] по [ADDRESS] та передано безоплатно у приватну власність гр. [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3210700000:04:039:0099 площею 0,0284 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] (а.с. 40). Зокрема, суд звертає увагу на таке. Відповідно до термінів, визначених статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», багатоквартирний будинок - це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири; у багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Отже, в силу наведеної норми спеціального закону будинок [ADDRESS] , який має чотири квартири - є багатоквартирним. Тобто, для врегулювання спірних правовідносин щодо вказаного житлового будинку слід застосовувати саме положення Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та інші нормативно-правові акти, що регулюють взаємовідносини і правовий режим власників квартир в багатоквартирному житловому будинку. Згідно із нормами статті 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання; усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку; спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. З урахуванням наведеної норми цивільного закону, суд приходить до висновку, що позивач, як один із співвласників квартири у багатоквартирному будинку, є співвласником на праві спільної сумісної власності спільного права на земельну ділянку, на якій розташований вказаний багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у його постанові по справі № 263/68/17 від 18.03.2019 року, нормами земельного законодавства не передбачено можливості передачі у власність чи користування окремим співвласникам земельної ділянки чи її частини, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок, або її частини. У зв`язку із цим, передача безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер 3210700000:04:039:0099 площею 0,0284 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] - є такою, що суперечить вимогам земельного законодавства України. Як наслідок, рішення 38 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року № 07.52-38-VІІ не узгоджується із нормами статті 382 ЦК України та порушує права позивача, як одного із співвласників земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про землеустрій», землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою. Згідно із абзацом 4 частини третьої статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у разі формування земельної ділянки, включають копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Згідно із абзацом 16 частини третьої статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, у разі формування земельної ділянки, включають графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Згідно із ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України. Згідно із частиною другою статті 90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Пунктом «ї» ч. 1 ст. 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, подання недостовірної інформації щодо земельної ділянки. З огляду на встановлені статтею 152 Земельного кодексу способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтею 5 ЦПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права, позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь - яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, але за умови, що такий спосіб захисту прав на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Правовідносини між сторонами виникли на підставі рішення Васильківської міської ради 38 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 30 березня 2018 року № 07.52-38-VІІ та відповідної реєстрації земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Відповідно до частини шостої статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Відповідно до частини першої статті 155 ЗК України, у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Крім того, слід наголосити, що на момент проведення спірної державної реєстрації (27.12.2017 року) вказаної земельної ділянки [PERSON] , ще не виникла підстава для такої реєстрації (дата прийняття спірного рішення органу місцевого самоврядування - 30.03.2018 року). У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що спірна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі недостовірної інформації відповідача та не було виготовлено проект землеустрою щодо відведення ділянки у власність, який став підставою здійснення державної реєстрації у державному земельному кадастрі такої земельної ділянки. Таким чином, скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі забезпечить реальний захист порушених прав позивача щодо здійснення його земельних прав відносно земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Одночасно, є безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про визнання незаконним рішення 19 сесії VІІ скликання Васильківської міської ради Київської області від 22 грудня 2016 року № 05.66-19-VІІ, оскільки як достовірно встановлено під час розгляду справи - вказане рішення орану місцевого самоврядування не приймалось, а тому і відсутня необхідність для визнання недійсним неіснуючого рішення органу місцевого самоврядування. Також, не підлягають задоволенню вимоги позову про зобов`язання [PERSON] не чинити позивачу перешкод у вільному доступі до належної йому на праві приватної власності квартири, оскільки, в супереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, вказані обставини не підтверджено відповідними доказами. Отже, під час розгляду справи позивачем, не виконано, передбаченого статтею 81 ЦПК України обов`язку довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, - позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: обставину створення [PERSON] позивачу перешкод у вільному доступі до належної йому на праві приватної власності квартири. Як наслідок, наведені за змістом позовної заяви доводи позивача щодо перешкод з боку [PERSON] у вільному доступі до належної йому на праві приватної власності квартири, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними фактичними доказами. Вирішуючи заяву відповідача Васильківської міської ради про застосування строків позовної давності, суд зважає на наступні обставини. Як вбачається із доданих до позову письмових доказів, позивач неодноразово звертався із заявами органу місцевого самоврядування щодо вирішення питання спірного землекористування. При цьому, позивачу не було надано жодної інформації про перебування прибудинкової земельної ділянки у приватній власності відповідача [PERSON] .. Лише після отримання відповіді Васильківської міської ради від 21 листопада 2019 року № Д-367/09.02-05, позивач отримав відомості про право власності [PERSON] на земельну площею 0,0284 га, кадастровий номер 3210700000:04:039:0099 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (присадибна ділянка). У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що саме після 21 листопада 2019 року позивач дізнався про порушення його прав стосовно земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, яке полягає у неправомірному оформленні відповідачем [PERSON] права приватної власності на частину земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія. Як наслідок, позивач дотримався строків позовної давності для звернення до суду за захистом свої прав та інтересів. Таким чином, заява відповідача Васильківської міської ради про застосування строків позовної давності є необґрунтованою і задовленню не підлягає. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідачів у рівних частках пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial