Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2600,00 грн; стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 908,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обгрунтування вимог вказано, що [PERSON] є власницею автомобіля марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль з 20.04.2021 року знаходиться у користування [PERSON] на підставі довіреності. 29.05.2021 року за адресою м. Житомир, вул. Малікова, 12, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , не забезпечив безпеки маневру та безпечного бокового інтервалу, та рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богунського районного суд м. Житомира, від 14.09.2021 року № 295/7753/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення статтями 122-4, 124 КУпАП. Позивач зазначає, що автомобіль марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] згідно договору лізингу між ТОВ «УЛФ Фінанс» та ТОВ «Індрастрі Інкорпорейнш» переданий у користування ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». [PERSON] керував указаним автомобілем на підставі договору прокату укладеного між [PERSON] та ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». Відповідно до страхового акту № 4299628 від 05.10.2021 АТ «Страхова компанія «Інго» оцінила розмір збитків автомобіля марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 6 332,65 грн. Страхове відшкодування було виплачено у розмірі 3 732,65 грн, але франшиза у розмірі 2\~600,00 грн позивачу не була виплачена, згідно умов договору страхування. Позивач, посилаючись на статті 1187 та 1172 ЦК України та те, що на момент здійснення дорожньо-транспортної пригоди законним володільцем автомобіля марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] було ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн», що підтверджується договором лізингу, стверджує, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, тобто з ТОВ «Індрастрі Інкорпорейнш», а не безпосередньо винним водієм. Від відповідача у строк для подання відзиву надійшли письмові заперечення на позов. Відповідно до\~ч.\~4,\~п.\~5\~ч.\~2\~ст.\~178\~ЦПК України\~\~копія відзиву\~та доданих\~до нього\~документів іншим\~учасникам справи\~повинна бути\~надіслана (надана)\~одночасно з\~надісланням (наданням)\~відзиву до\~суду.\~До відзиву\~додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Оскільки відповідачем до заперечень не долучено доказів направлення заперечення (відзиву) позивачу, третім особам, суд не приймає до уваги зазначені заперечення. Від третіх осіб ТОВ «УЛФ-Фінанс», [PERSON] пояснень на позов не надходило. В судове засідання 30.05.2022 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги представник підтримав та просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані сторонами докази, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що згідно свідоцтва серії [NUMBER] марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] (а.с. 14). На підставі довіреності від 20.04.2021 року право на експлуатування, керування, продаж, обмін, зняття з обліку та ставити на облік в органах реєстрації, перереєстрацію автомобіля марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] довірила [PERSON] (а.с. 15). Згідно постанови Богунського районного суду м. Житомира від 14.09.2021 року №295/7753/21, 29.05.2021 року за адресою м. Житомир, вул. Малікова, 12, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , не забезпечив безпеки маневру та безпечного бокового інтервалу, та рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на автомобіль марки ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER] . При ДТП т/з отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 29.05.2021 року, за адресою м. Житомир,\~вул.\~Малікова,\~12,\~ \~водій [PERSON] \~керуючи автомобілем марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв ДТП та місце події залишив. Указаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбаченого статями ст.\~122-4,\~124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП за спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП (а.с. 16). 04.06.2021 року [PERSON] повідомлено АСК «Інго Україна» про дорожньо-транспортну пригоду, що сталась за адресою [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно страхового акту від 05.10.2021 року №4299628, сума збитку становить 6332,65 грн, сума до відшкодування становить 3\~732,65 грн, що перераховано [PERSON] 08.10.2021 року (а.с. 18, 27). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України \~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої\~статті 1187 ЦК України\~визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами норм законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, № 4 не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до\~статті 1191 ЦК.\~ На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта\~статті 1187 ЦК). Відповідно до\~частин 1,\~2\~ст.\~1172\~ЦК України\~\~юридична або\~фізична особа\~відшкодовує шкоду,\~завдану їхнім\~працівником під\~час виконання\~ним своїх\~трудових (службових)\~обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Аналіз норм статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~- роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа № 6-108цс13). Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пред`являючи позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастрі Інкорпорейшн» позивач послалась на те, що згідно договору лізингу між ТОВ «УЛФ Фінанс» та ТОВ «Індастрі Інкорпорейнш» автомобіль марки Renault\~Logan,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~переданий у користування ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн» та згідно договору лізингу відповідач відповідальний за збереження предмету лізингу у цілісності та схоронності та зобов`язується компенсувати всі збитки у випадку пошкодження предмета лізингу. Крім того, позивач посилається і на те, що [PERSON] керував автомобілем марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі договору прокату, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». Згідно ст.\~76\~ЦПК України\~докази встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, позивачем належними та допустимими доказами не доведено викладені обставини, зокрема, укладення договору лізингу, договору прокату, а також того, що законним володільцем автомобіля марки \~Renault Logan, реєстраційний номер [NUMBER] було ТОВ «Індастрі Інкорпорейшн». Позивач зазначала, що договір лізингу знаходиться у відповідача при цьому, клопотань про витребування доказів не заявляла. [PERSON] не доведено факт перебування у трудових відносинах [PERSON] та ТОВ «Індастрі Корпорейшн», не доведено, що [PERSON] керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків, а звідси і законність вимог до ТОВ «Індастрі Корпорейшн». Посилання на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2020 року суд до уваги не приймає, оскільки рішення виготовлене з Єдиного державного реєстру судових рішень, з прихованням відомостей, що не можуть бути розголошені в текстах судових рішень, відкритих для загального доступу, як це передбачено статтею 7 Закону України «Про доступ до судових рішень». Клопотань про витребування доказів (належним чином засвідченої копії судового рішення) позивач не заявляла. В матеріалах справи міститься лист АТ "СК "Інго" зі змісту якого вбачається, що між ТОВ "УЛФ -Фінанс" та АТ "СК "Інго" укладений поліс обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201648113 від 31.10.20220 року за яким застраховано автомобіль марки \~Renault Logan. Проте, матеріали справи не містять копії відповідного полісу , позивачем не ставилось питання перед судом про неможливість надання власне вказаного документу та його витребовування. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, дійсний розмір франшизи за договором, а рішення суду не може грунтуватись на припущеннях. На підставі чого, обставини позову, на які позивач послалась в обгрунтування своїх вимог, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені. А тому, суд не вбачає правових підстав для стягнення матеріальної шкоди з ТОВ «Індастрі Корпорейшн» та відмовляє в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судовий збір, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed