Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2019 року направили засобами поштового зв`язку до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до територіальної громади Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який надійшов до суду 11 листопада 2019 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 листопада 2019 року вищевказана цивільна справа була передана на розгляд судді [PERSON] . Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1840/0/15-20 від 16 червня 2020 року про звільнення [PERSON] з посади судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у зв`язку з поданням заяви про відставку суддю [PERSON] було звільнено. На підставі розпорядження керівника апарату суду № 225 від 15 липня 2020 року, вищевказану цивільну справу було передано на повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 липня 2020 року цивільну справу було передано на розгляд судді Приходченко О.С. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2020 року цивільну справу було прийнято до розгляду суду та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року заяву про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2021 року заяву [PERSON] про витребування доказів було повернуто. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2021 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено частково. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2022 року заяву [PERSON] про витребування доказів було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Позивачі в уточненому позові посилалися на те, що на підставі дозволу на забудову від 1935 року [PERSON] , який є прадідом позивачів, було надано земельну ділянку, на якій ним побудовано житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спірне домоволодіння, яку фактично прийняла його дружина, [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на буд. [ADDRESS] , яку фактично прийняла її дочка, [PERSON] ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] - [PERSON] 29 червня 1961 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] », від якого [INFO] народилася дочка, [PERSON] 09 липня 1964 року [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] ». 23 грудня 1967 року [PERSON] зареєструвала шлюб і змінила прізвище на « [PERSON] », від якого у неї [INFO] народилася дочка, [PERSON] 27 вересня 1983 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , змінила своє прізвище на « [PERSON] », від якого у них [INFO] народилася дочка, [PERSON] , [INFO] - [PERSON] 07 березня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , від якого 16 листопада 1992 року у них народилися [PERSON] і [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , були дочка [PERSON] , яка успадкувала Ѕ частину спірного будинку, та [PERSON] і [PERSON] за правом представлення після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , які успадкували по ј частині спірного майна. Спадкоємці прийняли спадщину і вступили в управління майном. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй Ѕ частину будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями після її смерті є позивачі [PERSON] і [PERSON] . Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 17 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, які би підтверджували зареєстроване право власності. Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 18 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю документів, які би підтверджували право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно з відомостями інформаційної довідки КП «ДМБТІ», відомості про зареєстроване право власності на домоволодіння [ADDRESS] , відсутні. Просили суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на ј частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на ј частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , визнати за [PERSON] право власності на ј частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , визнати [PERSON] право власності на ј частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Представник позивачів у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач Дніпровська міська рада у своєму відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що складу спадкової маси не увійшло спірне майно, оскільки спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, тому позивачі також не можуть набути право власності на нього. Як доказ свого порушеного права позивачі [PERSON] і [PERSON] надали копію постанови нотаріуса про відмову їм у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , а позовні вимоги заявлені ними про визнання права власності в порядку спадкування після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] . Просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору про забудову від 01 червня 1935 року [PERSON] було надано земельну ділянку [ADDRESS] для будівництва житлового будинку (т. 1 а.с. 13). Відповідно до схематичного плану від 1972 року земельної ділянки [ADDRESS] користувача [PERSON] , домоволодіння складається з літ. А-1 - житловий будинок, літ. А1-1 - житлова прибудова, літ. Б-1 - житловий сарай, літ. В, Г, Д - сараї, літ. Е - вбиральня, №№ 1-5 - огорожа, № 6 -водоколонка (т. 1 а.с. 14-15). Актом, складеним 16 лютого 1972 року техніком міськінвентарбюро, за результатами обстеження домоволодіння [ADDRESS] з метою встановлення права власності [PERSON] встановлено, що будинок збудований [PERSON] у 1935 році, в якому він проживав до 1962 року. У 1962 році ним було побудовано новий житловий будинок, в якому він проживає (т. 1 а.с. 83). [INFO] [PERSON] помер (т. 1 а.с. 12). Згідно з архівною довідкою № С-153-2019 від 07 червня 2019 року, виданою Державним архівом Дніпропетровської області, в актовому записі про народження [PERSON] , [INFO] , батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] (т. 1 а.с. 16). 29 червня 1961 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 16-а), від якого народилася дочка, [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 20). Після реєстрації шлюбу 09 липня 1964 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (т. 1 а.с. 17). 23 грудня 1967 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 18), від якого у них народилася [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 26). [PERSON] 27 вересня 1983 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 78 оберт), від якого у них народилися [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 71), і [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 78). 07 березня 1992 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , змінила своє прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 27), та від якого у них народилися [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 177 оберт), і [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 178). 17 лютого 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на « [PERSON] » (т. 1 а.с. 25). [INFO] [PERSON] померла (т. 1 а.с. 159 оберт). [INFO] померла [PERSON] (т. 1 а.с. 159). 05 червня 2013 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] (т. 1 а.с. 158 оберт). 13 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті баби, [PERSON] , померлої [INFO] (т. 1 а.с. 171). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 18 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на домоволодіння (т. 1 а.с. 171 оберт-172). [INFO] померла [PERSON] (т. 1 а.с. 174). 12 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] (т. 1 а.с. 179 оберт). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 17 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на домоволодіння (т. 1 а.с. 180-181). Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області № 849/01-21 від 07 вересня 2021 року копії спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] ,, що помер [INFO] , та [PERSON] , що померла [INFO] , надати немає можливості та зазначено про необхідність звернення до нотаріальної контори за місцем реєстрації померлих спадкодавців (т. 2 а.с. 1). Згідно з листом Другої дніпровської державної нотаріальної контори № 253/01-16 від 17 лютого 2022 року спадкові справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] (т. 2 а.с. 16) у Другій дніпровській державній нотаріальній конторі не заводилися. Як вбачається з технічної документації на житловий будинок [ADDRESS] було побудовано у 1962-1971 роках. У 1962-1971 році, згідно з актом МБТІ [PERSON] було побудовано спірний будинок, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», що був визнаний таким, що втратив чинність, постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, оскільки акт державної комісії про прийняття збудованого [PERSON] у 1962 році житлового будинку, затвердженого виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів, відсутній, тобто будинок не введений в експлуатацію, то право власності на нього не виникло. Позивачами у своєму позові заявлено вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У позовній заяві позивачами зазначено, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився їм прадідом. Після його смерті спадкоємцем першої черги була його дружина, [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину. Всупереч зазначеним вимогам, позивачами не надано судові належних і допустимих доказів того, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , померлим [INFO] , була зареєстрована і проживала з ним, що могло підтвердити факт прийняття нею спадщини після смерті чоловіка. Разом з тим, копію свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] , матеріали цивільної справи не містять. В матеріалах справи наявна копія свідоцтва про смерть [PERSON] , померлого [INFO] , яким відповідно до акту обстеження МБТІ від 1972 року і було побудовано спірний житловий будинок. При цьому, у договорі про надання земельної ділянки для забудови від 01 червня 1935 року зазначено прізвище [PERSON] . Також позивачами до матеріалів справи не надано доказів, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , проживала з нею чи фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , та встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , задоволенню не підлягають. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , а також [PERSON] , померлої [INFO] , при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Частиною 1 статті 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Приписами ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Оскільки у задоволенні позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , та встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , відмовлено, то позовні вимоги про визнання права власності за [PERSON] і [PERSON] по ј частині на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки судом не було встановлено факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] . Разом з цим позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності по ј частині на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , померлої [INFO] , також не можуть бути задоволені, оскільки факту успадкування її матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини встановлено не було. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовлено, судові витрати понесені ними при розгляді даної справи, слід віднести за їх рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed