Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Дубенчук М.В. звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням зазначивши, що вона являється власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником вказаної квартири є [PERSON] . Після отримання у власність вказаної квартири в ній залишились зареєстрованими відповідачі у справі, хоча фактично за вказаною адресою вони не проживать близько 15 років, особистих речей та іншого належного їм майна в квартирі не має, комунальних послуг не сплачують. Вказала, що відповідачі завдають шкоди інтересам її сім`ї, у зв`язку з реєстрацією відповідачів вона несе додаткові витрати по утриманню квартири, в добровільному порядку знятись з реєстрації вони не бажають. Просила суд постановити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування вказаною квартирою. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву в якому він просить в задоволенні позову відмовити, так як позивач є її рідною сестрою, а [PERSON] є його племінником, вони тривалий час перебувають за кордоном, він тривалий час доглядав за батьками, які проживали в спірній квартирі. В квартирі знаходиться значна кількість його особистих речей, однак доступу до житла він не має, оскільки позивач зміили замки на вхідних дверях та заселила в квартиру сторонніх людей, які перешкоджають йому потрапити до приміщення. 07.02.2022 року він прийшов до квартири, сторонні люди пояснили, що вони орендують вказане житло, проте його до квартири не впустили. Крім того, тягар утримання квартири несуть квартиранти, а не позивач зі своїм сином. Позивачем відповідь на відзив не подано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. В судовому засідані відповідач [PERSON] пояснив, що позивач є його рідною сестрою, квартира [ADDRESS] налажала їх батькам. За життя батьків вони з сестрою усно домовились, що кваритру буде переоформлено на неї, а в подальшоу вони її продадуть. Однак, сестра поселила в квартиру квартирантів, які його до житла не впускають, замінили замки на вхідних дверях. В задоволені позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] не заперечив проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просив проводити в його відсутність, про що вказав в заяві до суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що зі сторонами по справі знайомий, разом зростали. Заначив, що відповідач [PERSON] приїздив до своїх батьків у гості. Батько відповідача говорив про те, що спору щодо квартири не має. Після смерті батька, відповідач доглядав за квартирою, поки [PERSON] не вселила квартирантів. [PERSON] від`їхала, передала сусідам ключі від квартири. З 2017 року іноді відповідач приїздив до квартири, однак в ній не проживав, в ній мешкали квартиранти. Щодо звернення відповідача будь-куди, щодо квартири, чи вносились ним будь -якісь платежі по квартирі йому не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачка із сином проживала в спірній квартирі постійно з батьками, поки вони були живі. Відповідач іноді приїздив до батьків до 2017 року, після цього періоду не бачила не знаю. Сина відповідача [PERSON] взагалі неіколи не бачила. Чи вносились відповідачем будь-якісь платежі по квартирі їй не відомо. Вислухавши пояснення сторін, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником вказаної квартири є [PERSON] , що стверджується договором дарування квартири 27.09.2008 року. За даною адресою зареєстровані відповідачі у справі, хоча фактично вони за цією адресою не проживають близько 15 років, їх особистих речей в ній немає, мають інше місце проживання. Ці обставини підтверджені актом, показами свідків і відповідачами не спростовані. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник може вимагати усунення будь - яких порушень його права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено ч.1 ст.391 ЦК України. Підстави втрати права користування житлом визначені ст.405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми закону, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності, право користування чужим майном може бути припинено за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. При цьому, відповідачами не були доведені належними та допустимими доказами обставини, а саме факту проживання у спірній квартирі, наявності особистих речей та утримання квартири (сплати комунальних послуг), що свідчить про те, що перешкод у користуванні спірним житлом відповідачам ніхто не чинив, а також те, що вони втратили інтерес до вказаного житла. Сам факт не проживання у спірній квартирі підтверджено і відповідачем [PERSON] , до звернення позивача до суду з вказаним позовом відповідачі жодних питань щодо усунення перешкод в користуванні квартирою не порушували, за усною домовленістю з позивачем погоджувались на проживання в квартирі квартирантів, інтересу до житла не проявляли. Разом з тим, суд критично відносить до доказів наданих відповідачем [PERSON] , які підтверджують факт перешкоджання йому доступу до спірної квартири, який мав місце 07.02.2022 року, так як збір доказів на підтвердження вказаного факту він став здійснювати після пред`явлення позивачем позову 28.12.2021 року та отримання ним ухвали про відкриття провадження у справі 05.02.2022 року. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Враховуючи, що відповідачі, як члени сім`ї власника в жилому приміщенні відсутній понад рік без поважних причин, він є таким, що втратив право користування ним, тому вимога про позбавлення права на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved