Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Франківського районного суду м.Львова з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, сплачених за її навчання. Позов мотивує тим, що 17.06.2020 року між [PERSON] , Львівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів та Львівським торговельно-економічним університетом був укладений тристоронній договір №11/19 про відшкодування витрат на навчання особи з інвалідністю. Позивачем усі зобов`язання по договору виконано в повному обсязі, відділенням Фонду своєчасно вносилась плата за отриману відповідачем освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлено договором, однак 21.01.2021 року на адресу відділення Фонду надійшов лист від Львівського торговельно-економічного університету про те, що [PERSON] відрахована з другого курсу магістратури заочної форми навчання за спеціальністю "Право" за невиконання вимог навчального плану та графіка освітнього процесу. 29.01.2021 року [PERSON] направлено претензію з вимогою виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до договору та повернення коштів, що були сплачені Фондом за її навчання, однак станом на 10.03.2021 року відповідачем всупереч свлї зобов`язань не повернуто кошти, сплачені відділенням Фонду за її навчання. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідачки на їх користь 16638,04 грн., що були сплачені за навчання відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з`яився, однак від такого надійшла заява до суду про розгляд справи без їх участі, позов підтримав, просив такий задоволити, щодо винесення заочного рішення суду не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, свого відношення до позову не направила, хоча належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи. Тому суд вважає, що слід згідно ст.280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів - є територіальним органом неприбуткової бюджетної установи Фонду соціального захисту інвалідів, завданнями якого є, зокрема, забезпечення, в межах своїх повноважень, реалізації заходів щодо зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, створення робочих місць, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до нормативу робочих місць, аналіз та перевірка правильності розрахунків, збір сум адміністративного-господарських санкцій та пені за невиконання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснює фінансування програм щодо соціальної, трудової та професійної реабілітації осіб з інвалідністю, зокрема, шляхом надання фінансової допомоги на безповоротній основі особам з інвалідністю шляхом оплати вартості їх навчання та перекваліфікації у навчальних закладах, центрах професійної реабілітації інвалідів для здобуття професії (спеціальності). Зазначені завдання виконуються позивачем в межах повноважень, визначених Положенням про Львівське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженим наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017 № 55, та у відповідності з нормами чинного законодавства України. Відповідно до Порядку використання сум адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що надійшли до державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70, суми санкцій та пені використовуються, зокрема, для надання фінансової допомоги на поворотній та безповоротній основі особам з інвалідністю шляхом оплати вартості їх навчання та перекваліфікації у закладах освіти, центрах комплексної реабілітації осіб з інвалідністю для здобуття професії. Надання фінансової допомоги проводиться відповідно до Інструкції з надання фінансової допомоги на поворотній і безповоротній основі та цільової позики за рахунок сум адміністративно-господарських санкцій та пені, що надходять до державного бюджету за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 06.09.2010 № 270. Надання фінансової допомоги на безповоротній основі особам з інвалідністю здійснюється шляхом оплати вартості їх навчання та перекваліфікації в Україні у навчальних закладах, центрах професійної реабілітації інвалідів для здобуття професії (спеціальності). Оплата вартості навчання осіб з інвалідністю та перекваліфікації їх у навчальних закладах, центрах професійної реабілітації осіб з інвалідністю для здобуття професії (спеціальності) здійснюється шляхом відшкодування навчальному закладу витрат з навчання особи з інвалідністю. Для отримання фінансової допомоги на оплату вартості навчання та перекваліфікації вперше заявник-фізична особа звертається (із заявою до відділення Фонду за місцем реєстрації проживання та надає документи про громадянство та стан здоров`я, зазначені у пункті 2.11. Інструкції, а також копію документа державного зразка про освіту (повну загальну середню освіту, базову загальну освіту); копію сертифіката Українського центру оцінювання якості освіти (за наявності); повідомлення навчального закладу, що підтверджує його готовність надати освітні послуги особі з інвалідністю; документи, що підтверджують приналежність особи з інвалідністю до числа осіб, зазначених у підпункті 4.8.9. Інструкції; документ, що підтверджує вартість надання освітніх послуг за навчальний рік посеместрово; копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (у разі якщо заявник - фізична особа є внутрішньо переміщеною особою). Судом встановлено, що 17.06.2020 за №11/19 між Львівським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (платник), [PERSON] (студент) та Львівським торговельно-економічним університетом (виконавець) укладено трьохсторонній договір «Про відшкодування витрат на навчання особи з інвалідністю». За договором виконавець узяв на себе зобов`язання надати освітні послуги студенту, а платник - здійснити відшкодування витрат на навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації кадрів), а саме: відшкодування витрат на навчання заочної форми навчання Львівському торговельно-економічному університету, з 01.09.2019 року до 25.02.2021 року, ступінь освіти - Магістр, за спеціальністю Право. Згідно вищевказаного договору загальна вартість освітньої послуги становить 24500,00 гривень. Вартість навчання за один семестр - 8050,00 грн. Відповідно до пункту 4.1 договору, студент зобов`язаний: 1) виконувати вимоги законодавства та статуту (положення) Виконавця з організації надання освітніх послуг; 2) виконувати графік навчального процесу та вимоги навчального плану; 3) не допускати академічної заборгованості без поважних причин (поважна причина підтверджується документально); 4) протягом 10 календарних днів після закінчення екзаменаційної сесії зобов`язаний подати Платнику копію залікової книжки; 5) після закінчення навчального закладу надати Платнику копію документа, про освіту державного зразка, який підтверджує набуття спеціальності, протягом 10 календарних днів після його одержання; 6) у разі надання Платнику недостовірних документів, які призвели, до витрачання бюджетних коштів, упродовж 3-х робочих днів з моменту виявлення, повернути кошти в повному обсязі на рахунок Платника, відкритий в територіальному органі Державної казначейської служби України з урахуванням індексу інфляції; 7) у разі відрахування з навчального закладу за власним бажанням або за академічну заборгованість, повернути протягом 3-х робочих днів Платнику всю суму коштів, відшкодованих останнім за навчання, в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції на рахунок Платника, відкритий в територіальному органі Державної казначейської служби України; 8) надати Платнику протягом 10 календарних днів з моменту отримання оригіналів копію довідки медико-соціальної експертної комісії (МСЕК), що видана за результатами чергового переогляду, копію індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю; 9) звернутися до центру зайнятості у термін, що не перевищує шести місяців після закінчення навчання, з метою працевлаштування на перше робоче місце; 10) після закінчення навчання у разі працевлаштування, але не пізніше трьохмісячного терміну, повідомити Платника про працевлаштування. Відповідно до пункту 3.1 Договору Платник зобов`язаний своєчасно відшкодовувати вартість освітньої послуги Виконавцю в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. На виконання умов договору позивачем проведена оплата вартості навчання студента особи з інвалідністю за 1 та 2 семестри 2019-2020 навчального року (платіжні доручення №164 від 26.06.2020 та №182 від 23.07.2020 року) у сумі 16100,00 грн. Позивачу 22.01.2021 із довідки Львівського торговельно-економічного університету №14/01-1.08 від 13.01.2021 року (вхідний №189) стало відомо про відрахування відповідачки з другого курсу магістратури заочної форми навчання спеціальності "Право" згідно наказу №522/03 від 09.09.2020 року за невиконання вимог навчального плану та графіка освітнього процесу. Відповідно до підпункту 7 пункту 4.1 договору студент зобов`язаний у разі відрахування з навчального закладу за власним бажанням або за академічну заборгованість, повернути протягом 3-х робочих днів платнику всю суму коштів, відшкодованих останнім за навчання, в повному обсязі з урахуванням індексу інфляції на рахунок платника, відкритий в територіальному органі Державної казначейської служби України. У разі неповернення коштів у встановлені терміни студент несе відповідальність згідно з чинним законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача долучено претнзію №01-7/102-04 від 29.01.2021 року [PERSON] про повернення коштів, сплачених за її навчання у зв`язку з відрахуванням з числа студентів юридичного факультету заочної форми навчання освітнього ступеня Магістр за невиконання навчального плану та графіка освітнього процесу, в розмірі 16638,04 грн., з яких 16100,00 сплачених коштів за навчання та 538,04 - розмір інфляції. Разом з тим, відповідачкою не надано суду доказів, що нею вжито заходів з метою повернення коштів позивачу та виконання зобов`язань за договором, що є прямим порушенням умов договору та діючого законодавства. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 ст.612 ЦК України передбачається, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми, сплаченої за її навчання Львівському торговельно-економічного університету. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості, відповідачем не надано суду жодних доказів, що підтверджували б протилежне. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь позивача суму, сплачену за її навчання та інфляційні втрати в розмірі 16638,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved