Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

До суду 26 січня 2021 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову Орган опіки та піклування Приморської районної Державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини. Позивач просив зобов`язати [PERSON] , не чинити перешкоди [PERSON] , у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] ; Визначити такі способи участі батька у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] : - за час перебування [PERSON] в м. Одеса - побачення та спілкування з сином, без присутності матері; - спільний відпочинок: 14 днів літа дитина проводить з батьком, 8 днів взимку дитина проводить з батьком, за місцем проживання батька або на відпочинку за межами України; - необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - додаткові чотири дні побачень щорічно з сином на наступний день за Днем його народження [INFO] з 10.00 год. до 21.00 год.; в день народження тата [INFO] з 10 год. до 21.00 год.; на Новий Рік - 01 січня з 10.00 год. до 21.00 год; на 2-й день Пасхи з 10.00 год. до 21.00 год., без присутності матері; - В день побачення з сином, якщо приїзд [PERSON] в м. Одеса припадає на робочий день, [PERSON] має право забирати сина з дому/школи/інших навчальних чи розвиваючих закладів особисто; - Про приїзд [PERSON] до м. Одеса, Позивач зобов`язуюся повідомляти [PERSON] та [PERSON] засобами телефонного або електронного зв`язку, або через Viber, What's app, Telegram чи будь-який інший месенджер, не пізніше як за 3 дні до мого приїзду в м. Одеса; - Виїзд сина, [PERSON] , за кордон здійснюється лише за нотаріальною згодою батька, [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 12 серпня 2006 року по 30 серпня 2020 року Позивач перебував у зареєстрвоаному шлюбі з [PERSON] . За час шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської область від 11 січня 2021 року по справі № 569/16810/20, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Проте, питання щодо визначення способу участі Позивача як батька, у вихованні малолітнього сина залишається не вирішеним між сторонами та є необхідним для врегулювання в судовому порядку. Позивач з метою налагодження взаємозв`язку з дитиною, участі у вихованні та утриманні сина, хоче мати можливість вільно спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні та вирішувати питання з його розвитком, фізичним і духовним вихованням, відповідно до моральних засад суспільства. До моменту переїзду сина разом з Відповідачем до м. Одеси, Позивач постійно приймав участь у його вихованні. Зокрема, возив до школи, контролював успіхи в навчанні, займався спортивним вихованням сина, що підтверджується листом-повідомлення від президента РОФК «Будокан» Герзеля В.В. , забезпечував харчуванням, одягом, додатковими необхідними витратами на виховання та розвиток сина. Тобто, забезпечував цілісне утримання дитини. Нині, з Відповідачем виникають непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, своїми діями чинить Позивачу перешкоди в нормальному спілкуванні з сином. Не надає інформації про те, як дитина навчається, що синові необхідно для нормального життя, чи займається [PERSON] спортом. Добровільно дійти згоди щодо визначення способу участі батька малолітнього сина учасники справи не можуть. У зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання. 19 березня 2021 року від представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. 22 березня 2021 року та 12 травня 2021 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 04 червня 2021 року від представника відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування ПРА ОМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. 21 жовтня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. 10 січня 2022 року від представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. 07 квітня 2022 року до суду надійшов лист Приморської районної адміністрації Одеської міської ради разом з оригіналом Висновку органу опіки та піклування № 01-11/90/2вих від 28.03.2022 року про визначення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Відповідно до якого Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вирішила зобов`язати гр. [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню гр. [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; Визначити способи участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною: останню суботу місяця з 10.00 години до 12.00 годин за бажанням дитини. Усі зустрічі повинні проводитись, враховуючи стан здоров`я, інтереси, розпорядок дня дитини, та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. 26 травня 2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. 26 травня 2022 року від представника відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування ПРА ОМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Відповідач був належним чином сповіщений про розгляд цивільної справи, заяв, клопотань чи відзиву до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступного. Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось сторонами по справі з 12 серпня 2006 року по 30 серпня 2020 року сторони перебували у зареєстровану шлюбі. [INFO] у м. Рівне народився [PERSON] , про що складено актовий запис №1479 та Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області 09 липня 2007 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини записані: [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. На теперішній час, подружні відносини між сторонами припинені. Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 31 липня 2019 року по справі № 569/13845/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , щомісячно в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 18 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 18.03.2021 року №50834 станом на 28.02.2021 року заборгованість відсутня. Згідно тверджень позивача, з Відповідачем виникають непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, своїми діями чинить Позивачу перешкоди в нормальному спілкуванні з сином. Не надає інформації про те, як дитина навчається, що синові необхідно для нормального життя, чи займається [PERSON] спортом. Добровільно дійти згоди щодо визначення способу участі батька у вихованні сина сторони не можуть. Як вбачається з матеріалів справи, Головними спеціалістами відділу правового та соціального захисту дітей ССД Рівненського МВК з метою складання акту обстеження мов проживаня, проведено обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] встановлено, що за адресою проживає [PERSON] . Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: в будинку наявна окрема дитяча кімната, яка обладнена необхідним: ліжко, шафа, стіл для занять. За результатами бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] бажає бачитись, спілкуватисьта приймати участь у вихованні сина [PERSON] . Приморською районною адміністрацію Одеської міської ради як органом опіки та піклування до суду було подано висновок від 28.03.2022 року №01-11/90/2вих. з якого вбачається, що згідно з медичною довідкою № 314 від 27.10.2021 року КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради, виданою [PERSON] у тому що він до лікаря психіатра, нарколога за медичною допомогою не звертався. Відповідно до довідки Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України № 21307496868963120787, [PERSON] станом на 11.11.2021 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Також з Висновку вбачається, що у своїх пояснення [PERSON] зазначив, що не хоче щоб його батько приймав участь у його вихованні та не хоче його бачити. Залишилось багато неприємних спогадів, коли батьки ще не розлучились, батько вже тоді перестав йому приділяти увагу і став зловживати алкогольними напоями. У березні 2021 року батько зїхав із будинку і з цього часу він з ним не бачився, не цікавився його здоровям і ніякої участі у його вихованні не приймав, тому він ек бачить сенсу і не має бажання, щоб батько займався його вихованням. Приморська районна адміністрація, як орган опіки та піклування вирішила зобов`язати гр. [PERSON] не перешкоджати зустрічам і спілкуванню гр. [PERSON] з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] ; Визначити способи участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною: останню суботу місяця з 10.00 години до 12.00 годин за бажанням дитини. Усі зустрічі повинні проводитись, враховуючи стан здоров`я, інтереси, розпорядок дня дитини, та за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дитини. Орган опіки і піклування провів дослідження даних обставин і висловив позицію про доцільність забезпечення участі батька у вихованні сина. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12 - 15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом. За ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь. За змістом статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Разом із тим положеннями частини п`ятої статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, поданого 28.03.2022 року №01-11/90/2вих, вважаючи що він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. При цьому суд враховую судову практику ВС у постанові від 19.09.2018 у справі №756/7995/15-ц де суд зауважив, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. У даних правовідносинах спілкування батька з дитиною і його бажання підтримувати постійний зв`язок з дитиною є адекватною реакцією людини у життєдіяльності і сприяє розвитку особистості дитини будучи важливим елементом в її вихованні, проте суд також враховує думку неповнолітнього [PERSON] , який в свої поясненнях зазначив, про те, що у нього залишилось багато неприємних спогадів, коли батьки ще не розлучились, батько вже тоді перестав йому приділяти увагу і став зловживати алкогольними напоями, а відтак [PERSON] не бажає щоб Позивач приймав участь у його вихованні. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання [PERSON] не чинити [PERSON] у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною [PERSON] та визначення способів [PERSON] участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] підлягають частковому задоволенню у відповідності до Висновку органу опіки та піклування № 01-11/90/2вих від 28.03.2022 року про визначення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Щодо позовної вимоги вимоги Позивача про те, що виїзд сина, [PERSON] за кордон здійснювати лише за нотаріальною згодою батька, [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Так, 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З того часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Так, на момент звернення [PERSON] з позовом 26 січня 2021 року в частині позовних вимог про виїзд сина за кордон лише за нотаріальною згодою батька, [PERSON] та момент винесення рішення суду по суті, [PERSON] , [INFO] не виповнилось шістнадцяти років. З огляду на вищевикладене, в задоволенні позовних вимог про виїзд сина за кордон лише за нотаріальною згодою батька, [PERSON] слід відмовити, оскільки законодавством чітко визначено вимоги для виїзду дитини, якій не виповнилось шістнадцять років, однією з яких є нотаріальна згода батька. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання та розвитку дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (ст. 8, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), та прийняв до уваги, що доводи сторін, а також висновок наданий спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: partial