Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивач у січні 2022 року звернулась до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] у грудні 2010 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на побутові проблеми та обов`язки подружжя в сім`ї. Позивач вказує, що сім`я розпалась остаточно, шлюб існує формально, тож відсутні підстави для надання подружжю строку для примирення. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої позивач просить суд залишити із нею. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті із викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленний належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 21.12.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві (актовий запис № 2125). Від шлюбу подружжя має спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам неповнолітньої дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дитини, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач не просила суд про відновлення їй дошлюбного прізвища. Що стосується позовних вимог у частині встановлення місця проживання дитини разом з позивачем, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема розгляд даної категорії справи повинен відбуватися за обов`язково участю відповідного органу опіки та піклування, який надає свій висновок про доцільність та можливість визначення місця проживання дитини за певною адресою і даний висновок є пріоритетним для суду при ухваленні рішення. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач не залучає до у часті у справі орган опіки та піклування, без висновку якого, суд позбавлений можливості надати повну та об`єктивну оцінку вимогам щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині встановлення місця проживання дитини. На підставі викладеного,

Outcome: partial