Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] склав заповіт, який на день його смерті не змінено і не скасовано. Згідно указаного заповіту позивачка успадкувала право на земельну частку (пай) площею 6,76 умовних кадастрових гектарів, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0196278, виданого Брусилівською райдержадміністрацією 25.03.1997 року, який зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) під № 74. Враховуючи те, що позивачка не знала, що на її ім`я залишено заповіт, позивачка вчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому пропустила строк. Після отримання інформації про наявність заповіту та звернення 02.11.2017 року до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, постановою нотаріуса від 02.11.2017, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском строку, встановленого для звернення з заявою про прийняття спадщини. В зв`язку з цим позивачка просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] терміном в два місяці. Ухвалою суду від 26.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 23.11.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті та витребувано докази. У судовому засіданні 18.01.2022 позивачка позов підтримала. В судове засідання 20.05.2022 не з`явилася, її інтереси представляє представник. У судовому засіданні 20.05.2022 представник позивача адвокат Нестеренко М.М. позов підтримав, зазначив, що оскільки про існування заповіту позивачка дізналася лише в 2017 році, то це є поважними причинами пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, тому наявні підстави для визначення їй додаткового строку в два місяці після набрання рішенням законної сили. Просив позов задовольнити. У судове засідання представник відповідача Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області не з`явився, звернувся з заявою заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за відсутності їх представника, не заперечують щодо позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 5). За життя [PERSON] заповів [PERSON] право на земельну частку (паю), площею 6,76 умовних кадастрових гектарів, згідно сертифіката серії ЖТ № 0196278 виданого Брусилівською райдержадміністрацією 25.03.1997 року, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) під № 74, що підтверджується заповітом посвідченим секретарем виконкому Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області 18.06.2013 (а.с. 6). Після смерті [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу № 707/2013 згідно з якою спадщину за законом прийняла його дружина [PERSON] за заявами від 13.12.2013 та 10.04.2014, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в квартирі та грошові вклади (а.с. 37-60). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 29.01.2022 (а.с.106), [PERSON] , померла [INFO] , відомостей про заведення спадкової справи після ї смерті та кола спадкоємців суду не надано. Згідно постанови державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори від 02.11.2017, вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці [PERSON] відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного терміну з дня смерті спадкодавця для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 7, 59). В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що про існування заповіту повідомив позивачку в 2017 році коли займався документами в сільраді, до того вона не знала про нього. Також вказав, що знав [PERSON] , дітей у нього не було, він мав дружину. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.\~12\~ЦПК України,\~особа здійснює\~свої цивільні\~права вільно,\~на власний\~розсуд. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13\~ЦПК України учасник справи, на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, а суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.4\~ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша, друга\~статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272\~ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень, викладених у п.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~Вирішуючи питання\~про визначення\~особі додаткового\~строку,\~суд досліджує\~поважність причини\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини.\~При цьому\~необхідно виходити\~з того,\~що поважними\~є причини,\~пов`язані\~з об`єктивними,\~непереборними,\~істотними труднощами\~для спадкоємця\~на вчинення\~цих дій. Згідно вимоги\~ППВС України\~від 30.05.2008\~року №\~7,\~Інформаційного листа\~ВСС України\~від 16.05.2013\~року №\~24-753/0/4-13\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про спадкування»,\~при\~ відсутності\~\~інших\~ спадкоємців\~\~за\~ заповітом\~\~і за\~законом,\~усунення їх\~від права\~на спадкування,\~неприйняття ними\~спадщини,\~а також\~\~відмови\~ від\~\~її\~ прийняття\~\~відповідачами\~ є\~територіальні громади\~в особі\~відповідних органів\~\~місцевого\~ самоврядування\~\~за місцем\~відкриття спадщини. Тобто належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Лише за відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938 св 18); від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977 св 19); від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046 св 18), від 20.12.2021 у справі № 502/1603/18 (провадження № 61-10329св21), які суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Враховуючи вказане, належним відповідачем у даній справі мав бути саме єдиний спадкоємець, який прийняв спадщину за законом дружина спадкодавця [PERSON] , а у випадку її смерті на час розгляду справи особи, які прийняти спадщину після неї, оскільки надання права на спадкування позивачці шляхом визначення додаткового строку для прийняття спадщини прямо впливає на права осіб, які спадщину вже прийняли у встановленому порядку за законом та їх спадкоємців, у свою чергу. В судовому засіданні позивачка зазначила, що [PERSON] проживав з дружиною похилого віку, але подальша її доля їй не відома, в зв`язку з чим просила витребувати інформації щодо її можливої смерті. З досліджених матеріалів спадкової справи вбачається, що саме дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину, отримала свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців немає, про наявність цього спадкоємця нотаріус повідомляв представника позивачки у відповідь на адвокатський запит в 2019 році (а.с.88). Однак, позов подано до єдиного відповідача територіальної громади в особі Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, з заявам про залучення як відповідача спадкоємця за законом - [PERSON] чи її спадкоємців, враховуючи смерть останньої в 2018 році, - позивачка та представник до суду не звертались. В свою чергу, даний спір щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини за наявності спадкоємця, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , не може стосуватися лише інтересів органу місцевого самоврядування Брусилівської селищної ради Житомирського району. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права у відповідності до вимог ст.\~51\~ЦПК України звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідача повинна виходити від позивача. Із зазначених вище норм законодавства та з урахуванням принципу диспозитивності вбачається, що суд позбавлений можливості самостійно залучати належного відповідача з власної ініціативи, так як це є правом виключно позивача. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Згідно ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити саме на тій самостійній підставі, що позов заявлений до неналежного відповідача. В зв`язку з цим суд не оцінює поважність пропуску строку [PERSON] на звернення з заявою про прийняття спадщини. Водночас, позивачка не позбавлена права на звернення до суду для захисту своїх прав на спадкування за заповітом з позовом до належних відповідачів. На підставі ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. Заяв про розподіл інших судових витрат до суду не надійшло. Враховуючи викладене, на підставі\~ст. 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed