Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

14.02.2022 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. За час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем батьківських обов`язків в частині матеріального утримання вона була змушена звертатись до суду за захистом своїх прав. Так, 28.07.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист № 607/5565/15-ц про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 600 грн, щомісячно починаючи з 31.03.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, протягом усього періоду примусового виконання рішення суду відповідачем аліменти не сплачувались, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах та свідчить про умисне і байдуже ставлення останнього до батьківських обов`язків і матеріального утримання дітей. На даний час позивач проживає у квартирі [ADDRESS] , разом із сином [PERSON] , який навчається в школі та задля отримання більш ґрунтовних знань відвідує п`ять репетиторів, оскільки хоче поступити на навчання за кордон. Разом з тим, відповідач працює у Польщі далекобійником та отримує великий заробіток близько 2500 євро. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 5500 грн, що місячно з дати подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.02.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача адвокат Гнатюк Д.С. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, щодо прийняття заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Представник відповідача адвокат Якимчук О.М. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляла. 03.05.2022 протокольною ухвалою суду постановленою у судовому засіданні задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Якимчук О.М. та продовжено відповідачу строк на подання відзиву до 16.05.2022. У зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 10 год. 30 хв. 16.05.2022, про що представника відповідача було повідомлено належним чином. В судове засідання 16.05.2022 о 10 год. 30 хв. відповідач [PERSON] та його представник адвокат Якимчук О.М. не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. У зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 17 год. 00\~хв. 02.06.2022. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.05.2022, задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Якимчук О.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та доручити Корецькому районному суду Рівненської області забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції, з участю представника відповідача [PERSON] - адвоката Якимчук О.М., з Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, яке відбудеться 02.06.2022 о 17 год. 00 хв. Разом з тим, 02.06.2022 о 17 год. 00 хв. представник відповідача - адвокат Якимчук\~О.М. не прибула до Корецького районного суду Рівненської області для участі у судовому засіданні в режимі відео конференції, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Відтак суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне: Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 05.07.2006, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.07.2015 ухваленому у цивільній справі №607/5565/15-ц, позовні вимоги [PERSON] задоволено та з поміж іншого стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 600 гривень щомісячно починаючи з 31.03.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.02.2022, складеного головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) Любим А.В. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом №607/5565/15-ц станом на 10.02.2022 складає 21 212,26 грн. Вказана заборгованість виникла за період з жовтня 2020 по 10 лютого 2022. За вказаний період боржником кошти на плату аліментів не вносились. Визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.07.2015 розмір аліментів 600 грн, щомісячно позивач вважає недостатнім, а тому звернулася до суду з позовом про їх збільшення. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. У відповідності до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР 27.02.1991, державиучасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Державиучасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Суд враховує, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився прожитковий мінімум для дітей, а відтак попередньо визначений судом розмір аліментів вочевидь не відповідає вимогам законодавства. Окрім цього суд бере до уваги, що відповідач належним чином не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина, у звязку з чим станом на 10.02.2022 має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 21\~212, 26 грн., що на думку суду призводить до погіршення матеріального становища позивача, яка самостійно несе тягар утримання спільної дитини сторін. Разом з тим, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що матеріальне становище відповідача значно покращилось порівняно із часом коли були присуджені аліменти, зокрема твердження позивача, що відповідач отримує місячну заробітну плату у розмірі 2500 євро є лише її припущеннями, а відтак стороною позивача недоведено наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 5500 грн. Проте, суд зважає на те, що спільний син [PERSON] та [PERSON] проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, а сума стягуваних в користь позивача аліментів на даний час не забезпечує належного матеріального утримання дитини, оскільки, в силу свого віку, син сторін [PERSON] , [INFO] потребує більших витрат на його утримання, розвиток та освіту. Відтак, суд вважає справедливим збільшити розмір аліментів, що стягуються задля забезпечення належного утримання та розвитку дитини, а тому позов підлягає до часткового задоволення шляхом зміни розміру стягнення аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2015 року у цивільній справі № 607/5565/15-ц та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн, щомісячно, але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial