Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 березня 2019 року Лановецьким районним судом Тернопільської області було видано судовий наказ про стягнення з нього в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] починаючи з 07 липня 2021 року проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні, а [PERSON] участі у його вихованні та утриманні не бере. [PERSON] [INFO] досягла повноліття, з цієї дати позивачем було припинено виконання судового наказу в частині сплати аліментів на її утримання. Вважає, що змінилось його становище, як платника аліментів, оскільки неповнолітній син вже більше ніж півроку проживає з ним і надалі також буде проживати з ним, тому підстав стягувати з нього аліменти на користь відповідача немає. Просить припинити стягнення з нього аліментів починаючи з 07 липня 2021 року. Крім того зазначає, що відповідач на протязі останніх шести місяців не надає жодної допомоги в утриманні та вихованні сина, хоча працездатна, має житло та джерело доходів, місце праці, тому має можливість брати участь в утриманні сина нарівні з позивачем. Просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 липня 2021 року і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовних вимог не визнала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. У відзиві зазначає, що спочатку вони всі разом проживали в Польщі, діти ходили там до школи. Після розірвання шлюбу стали проживати окремо, батько дітей не приймав участі у їх утриманні, вона змушена була звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Син [PERSON] вирішив, що для нього краще та легше навчатися в Україні, тому і залишився. Він лише декілька місяців тимчасово проживає з батьком, однак вона продовжувала займатися вихованням сина, частково його утримувала. Хоча на даний час вона працює в Польщі, але має намір повернутися в Україну і син надалі буде проживати разом з нею. Дочка зараз проживає з нею в орендованій квартирі, навчається в закладі вищої освіти і перебуває повністю на її утриманні. Крім того, вона заперечує щодо заявленої позовної вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання сина з 07.07.2021 року, оскільки згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, приходить до наступних висновків. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2017 року шлюб, шлюб, зареєстрований 08 серпня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лановецької районної державної адміністрації Тернопільської області, актовий запис № 38, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.26). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20 грудня 2018 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Судовим наказом судді Лановецького районного суду від 06 березня 2019 року з позивача стягнуто аліменти в користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 лютого 2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.8-9). Згідно копії заяви про примусове виконання рішення, [PERSON] просить начальника Збаразького міжрегіонального відділу ДВС ГТУ юстиції у Тернопільській області прийняти до виконання судовий наказ від 06 березня 2019 року про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.28). Згідно копії завіреного перекладу з польської мови трудового договору, укладеного 10.10.2018 року в м.Жешув та копій звіту про отримання заробітної плати, [PERSON] був працевлаштований на посаду торгового агента у ТзОВ « Partner» та за період роботи отримував заробітну плату (а.с.29-32). Згідно копії завіреного перекладу з польської мови постанови районного суду у Жешуві -ІІІ палата по сімейних справах і справах неповнолітніх від 21 квітня 2021 року у справі номер ІІІ Nsm 407/19, визначено місце перебування [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с.37). Згідно копії повідомлення Лановецького ВП Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області № 2385/110/01-2020 від 08 травня 2020 року, у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події були зареєстровані звернення [PERSON] : письмова заява від 21.01.2020 року ЄО № 188 та письмова заява від 24.01.2020 року ЄО № 228. Під час розгляду цих звернень було встановлено те, що в цих подіях відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, однак вбачаються ознаки цивільно-правових відносин; письмова заява від 12.07.2019 року ЄО № 1566 по факту домашнього насильства (а.с.38). Згідно копії довідки № 122/2020/2021, виданої 17.05.2021 року, [PERSON] в році шкільному 2020/2021 є учнем 1-б класу ІІІ загальноосвітнього ліцею ім.. Камілі Норвіда в Жешуві. Навчання триває 4 роки. Термін закінчення навчання в ліцеї 31.08.2024 року (а.с.39). Згідно копії завіреного перекладу з польської мови довідки про прийом іноземного громадянина до вищого навчального закладу за денною формою навчання від 01.10.2021 року, [PERSON] прийнята на період з 01.10.2020 року по 30.09.2023 року на денну форму навчання першого ступеня на факультеті фінанси та бухгалтерський облік (а.с.40). Згідно копії договору оренди, укладеного 01.04.2020 року, та додатку до договору оренди житлового приміщення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] орендарем надано для проживання квартиру з 15.04.2020 року по 30.04.2021 року, з 30.04.2021 року на невизначений термін, з місячною орендною платою 1200 злотих плюс 129 ( з 30.04.2021 року - 138) злотих місячний платіж за обслуговування прибудинкової території (а.с.45-46). Згідно копій квитанцій «ПриватБанк» від 24.10.2021 року, 14.12.2021 року, 25.01.2022 року, [PERSON] були перераховані грошові кошти в сумі 1000,00 грн.. 500,00 грн. [PERSON] та 428,82 грн. [PERSON] (а.с.52-53). Згідно копії вимоги про повернення позики, [PERSON] вимагає від [PERSON] повернення грошових коштів в сумі 75562,37 польських злотих (а.с.63). Згідно копії інформації Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 28.02.2022 року, заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] з 12.02.2019 року по 01.02.2022 року складає 22146,62 грн. (а.с.74-75). Згідно копій довідок № 187 від 21 вересня 2021 року та № 213 від 07 грудня 2021 року, виданих Лановецьким закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 1 ім. Юрія Коваля, [PERSON] дійсно навчається в 10-Б класі Лановецького ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 1 ім. Юрія Коваля (а.с.11). Згідно копій актів, складених депутатом міської ради 12 серпня 2021 року та 07 грудня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований в [ADDRESS] та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , проживає зі своїм батьком [PERSON] та перебуває на повному утриманні свого батька (а.с.12-13). Згідно дубліката квитанції «ПриватБанк» від 03.05.2022 року, [PERSON] було перераховано Шумському РВ ДВС грошові кошти в сумі 10343,67 грн.(а.с.90). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суху України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження ( ч.3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин,зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст..192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст..273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Веховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечувати дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з 07 липня 2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком [PERSON] . Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено, неповнолітній [PERSON] проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних відносин, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які стягуються на підставі судового наказу Лановецького районного суду Тернопільської області від 06 березня 2019 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати проживання дитини з позивачем, тобто з 07 липня 2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідач не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі ј частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 07 липня 2021 року до задоволення не підлягає, оскільки ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984 грн. 80 коп. за дві вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial