Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 21.12.2021 року адвокат Кравченко В.В. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до територіальної громади в м. Чернігові в особі Чернігівської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування після померлих [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спадкодавцем [PERSON] було повністю виплачені пайові внески за квартиру [ADDRESS] , однак право власності зареєстровано не було, що унеможливлює отримання позивачем у нотаріуса свідоцтва про право власності на спадщину. Представник відповідача у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Треті особи у встановлений судом строк позицію щодо заявленого позову не висловили. ІІ. Заяви ( клопотання) та пояснення учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 29.12.2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та задоволено клопотання позивача про витребування доказів /а.с.59/. Ухвалою суду від 22.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] , дружина позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 08 липня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1937. Після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги прийняв її та позивача син - [PERSON] , який своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В., що підтверджується матеріалами спадкової справи щодо майна померлої №21/2016. [INFO] помер [PERSON] , син позивача по справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 11 січня 2021 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №131. Згідно довідки Об`єднання житлово-будівельних кооперативів №77 від 29 листопада 2021 року, квартира [ADDRESS] була повністю виплачена [PERSON] у 1979 році у відповідності до відомостей Книги особових рахунків по позиці. Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 20.11.2021 року №2779/02-31 та постановою приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Коваленка В.В. від 24.11.2021 року №511/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] , після померлих [PERSON] та [PERSON] V. Оцінка суду. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). До складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом ч.1 ст.15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вимога для захисту порушеного права має відповідати змісту цього права та характеру його порушення. Одним зі способів захисту цивільних прав, з яким особа має право звернутися до суду, є вимога про визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» /далі - Закону/. Відповідно до ст.2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Тобто, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності вказаним Законом на нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13.06.2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов`язковою для врахування судами України. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на час виниклих правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Як роз`яснено в п.п.«б» п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20 (зі змінами), при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно ст.ст.25,30,346 ЦК України, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника /спадкоємця/ повинно вирішуватися у судовому порядку. Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини /частина п`ята статті 1268 ЦК/, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно /стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»/. Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно /стаття 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень/. Положеннями ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved