Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «ВЕЛЛФІН», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., в якому просить визнати неправомірними дії ТОВ «ВЕЛЛФІН», щодо нарахування [PERSON] заборгованості за договором позики № 241741 від 15.08.2017 року у розмірі 18646,50 грн., та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 52053. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що в середині червня 2021 року він отримав документи в мобільному додатку «ДІЯ» про здійснення примусового виконання виконавчого напису № 52053, виданого приватним нотаріусом Грисюк О.В. від 24.05.2021 року. Позивач вказує, що згідно інформації з АСВП по виконавчому провадженню №\~65729357 виявлено наявність виконавчого напису № 52053 від 24.05.2021 року та заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також відсутність правочину та доказів наявності заборгованості, на підставі яких він був виданий. Як зазначає позивач, у відповідь на запит приватним виконавцем Сіщуком В.В., було надано скановані копії договору позики № 241741 від 15.08.2017 року, у якому відсутні підписи сторін (ТОВ «ВЕЛЛФІН» та [PERSON] ). У вказаному договорі вказано, що позичальником є [PERSON] , позикодавець надає позичальнику на умовах визначених в договорі грошові кошти у позику в сумі 500 грн. Строк позики складає 15 днів та має бути повернута до 30.08.2017 року. Вказує, що після ознайомлення йому стало відомо, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. було видано виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором за період з 15.08.2017 року по 01.03.2020 року у розмірі 17896,50 грн., в тому числі прострочена заборгованість у сумі 500,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам у сумі 17396,50 грн., плата за виконавчий напис 750,00 грн. Загальна сума до стягнення становить 18646,50 грн. [PERSON] вважає, що виконавчий напис від 24.05.2021 року виданий неправомірно, оскільки вказаний вище договір позики від 15.08.2017 року не підписаний жодною стороною, не був посвідчений нотаріально, а тому підстав у нотаріуса щодо видачі виконавчого напису не було, так як подані документи не відповідають Переліку документів, які б підтверджували безспірне списання. Позивач зазначає, що навіть, якщо вважати, що даний договір позики існував та був укладений сторонами, то з 31.08.2017 року у кредитора виникло право примусового стягнення боргу з позичальника, а тому звернувшись до нотаріуса 24.05.2021 року кредитором було пропущено трирічний строк звернення до нотаріуса, який закінчився 31.08.2020 року. Тому, позивач вважає дії приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису від 24.05.2021 року неправомірними, так як вони суперечать нормам чинного законодавства. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] , який був опитаний в судовому засіданні 06.04.2022 року, подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги та просив справу слухати у його та позивача відсутності. Відповідач ТОВ «ВЕЛЛФІН»,який повідомлявся про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився. Відповідач - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яка повідомлялася про\~час та\~місце слухання\~справи, в\~судове засідання\~не з`явилась. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24.05.2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., вчинила виконавчий напис №\~52053, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 17896,50 грн., за кредитним договором 241741 від 15.08.2017 року, а також про стягнення 750,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису, а всього 18646,50 грн. (а.с. 13). 08.06.2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Сіщук В.В.,\~виніс постановупро відкриття виконавчого провадження ВП № 65729357, з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В№\~52053\~від 24.05.2021\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості за кредитним договором 241741 від 15.08.2017 року, в розмірі 18646,50 грн. (а.с. 11). Так, відповідно до п. 19\~ ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальну дію - вчинення виконавчого напису. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~ нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Окрім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тож, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису, однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст. ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому\~спорі суд\~повинен перевірити\~доводи боржника\~в повному\~обсязі й\~установити та\~зазначити в\~рішенні,\~чи справді\~на момент\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Як було встановлено судом, стягувач не надав, а нотаріус не перевірив наявність саме безспірності заборгованості позивача. Сам факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору, стосовно заборгованості, як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час судового розгляду відповідачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» не доведено, що під час вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, позивач, як боржник мав взагалі заборгованість за договором позики № 241741 від 15.08.2017 року, який до того ж не підписаний сторонами. Тож, доказів того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, відповідачем не надано. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у наявності безспірної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕЛЛФІН». Враховуючи вище викладене, договір позики, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально та наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, пред`явлена до ТОВ «ВЕЛЛФІН» позовна вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою. Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.04.2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19) висловив правову позицію про те, що спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.\~\~ З урахуванням викладеного, позовна вимога [PERSON] до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, пред`явлена до неналежного відповідача, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: partial