Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

01.06.2021представник позивача звернулася до суду з позовом, просила суд встановити факт, що свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] від 03.03.1993 р., яке видане на прізвище « [PERSON] » належало померлій [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, просила визнати право власності на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,6 кв.м., що складається з 1 коридора-7,7 кв.м, 2 вбудованої шафи- 0,2 кв.м., З ванни -2,6 кв.м., 4 вбиральні- 1,2 кв.м., 5 кухні -7,5 кв.м., 6 кімнати- 16,2 кв.м., 7 кімнати-12,4 кв.м., лоджії 3,8 кв.м за [PERSON] [INFO] в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказувала, що [INFO] , померла мати позивачки- [PERSON] , [INFO] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] . [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, після смерті матері звернулась 25.09.2020 р. до Приватного нотаріуса Ющенко В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що в паспорті громадянина України і в свідоцтві про смерть [PERSON] прізвище моєї матері записано як « [PERSON] », однак в свідоцтві про право власності на житло - « [PERSON] ». Доказами належності та проживання в даній квартирі померлої є сторінка 11 паспорта [PERSON] та оплата померлою комунальних послуг (книжки додаються). Вважає, що було порушено право позивача на отримання спадщини. Тому у зв`язку з неможливістю отримати спадок в адміністративному порядку її порушені права підлягають судовому захисту. Також вважає, що для захисту порушеного права позивачки єдиним дієвим способом є судовий захист, а саме: 1) встановлення факту належності Свідоцтва на право власності на квартиру від 03.03.1993 р. [PERSON] і, що вона являлась володільцем квартири [ADDRESS] , оскільки іншими способами встановити цей факт і, як наслідок, захисти своє право неможливо; 2) на підставі цього задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] , оскільки позивачка є єдиним спадкоємцем, ба-більше спадкоємцем першої черги, факт чого не заперечувався нотаріусом і підтверджується свідоцтвом про народження. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 07.06.2021 року відкрито провадження у даній справі. Справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 25.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до слухання в режимі відеоконференції. Представник позивача та позивач, у судове засідання не прибули, подали письмові заяви, у якій зазначили, що заявлені вимоги підтримують в повному обсязі і просять позов задовольнити, розглядати справу у їх відсутності. Заперечень проти винесення заочного рішення не надходило. Відповідач Полтавська міська рада, направила до суду відзив на позовну заяву, в якому прохала відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав ненадання позивачем доказів наявності порушеного права відповідачем. Участь представника у розгляді справи не забезпечила будучи належним чином повідомленою про день і час слухання справи, причини неявки не повідомила. Третя особа Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Ющенко Вікторія Вікторівна, в судове засідання не з`явилась будучи належним чином повідомленою про день і час слухання справи, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 07.05.1968 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 03.03.1991 року на підставі розпорядження від 09.02.1993 року № 1446, [PERSON] , [INFO] належить квартира [ADDRESS] . [INFO] , померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Позивачка [PERSON] є громадянкою Російської Федерації, після смерті [PERSON] звернулась 25.09.2020 р. до Приватного нотаріуса Ющенко В.В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Постановою ПН Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В. від 15.02.2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] у зв`язку з невідповідністю заявлених прав і поданих документів вимогам чинного законодавства. Як слідує з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] стала розбіжність в написанні прізвища спадкодавця в документах,в паспорті громадянина України і в свідоцтві про смерть [PERSON] прізвище спадкодавця записано як « [PERSON] », однак в свідоцтві про право власності на житло - « [PERSON] ». Запропоновано звернутися до суду для встановлення факту належності вищевказаного свідоцтва про право власності померлій. Згідно висновку про оцінку майна, вартість квартири [ADDRESS] складає 310\~168 грн.. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження факту того, що свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] , яке видано на прізвище « [PERSON] » нележало [PERSON] позивачкою надано: копії квитанцій про оплату комунальних послуг [PERSON] ; копію свідоцтва про народження [PERSON] де батьками записані [PERSON] та [PERSON] ; розрахункову книжку за спожиту електричну енергією у квартирі [ADDRESS] виданою на ім`я [PERSON] ; копію паспорту виданого на ім`я [PERSON] , з якого вбачається що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] ; копію свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] ; копію свідоцтва про смерть [PERSON] .. Отже, на теперішній час є неспівпадіння в прізвищі власників в документах, за яким встановлено право власності та паспорту громадянина України, пов`язаною з перекладом з російської мови на українську. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонуватизаявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявник не матиме змоги розпоряджатися своїм нерухомим майном. Предметом розгляду є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який необхідний позивачу для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення позову в частині встановлення факту належності документа про право власності на квартиру саме спадкодавцю. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Відповідно до ст. ст.1268,1269,1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.\~1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як встановлено судом, спадкодавець ніяких розпоряджень за життя не робила. [PERSON] єдина хто подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої [PERSON] .. Як роз`яснено\~\~у п.23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~року "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому\~\~ розглядові не підлягають. У разі відмови\~\~ нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови нотаріусом позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку була лише розбіжність написання прізвища спадкодавця у правовстановлюючому документі на спадкове майно та свідоцтві про його смерть. Тобто, позивач не має жодних перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку після встановлення судом факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відтак, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно у вигляді квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] є завчасною, оскільки згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій зазначені інші підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, та не підлягає до задоволення.\~\~\~\~

Outcome: partial