Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У провадження Калинівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "УМ Факторинг", треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що в жовтні 2021 рокупозивач дізнався про борг по виконавчому провадженню № 67202181. Дане виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису №6285, виданого 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 31120,00 грн. 07.09.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу \~Київської області\~Сазоновою О.М.\~ було\~вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~№6285,\~про звернення\~стягнення з\~позивача \~на користь\~ стягувача\~ТОВ"УМ Факторинг" - заборгованості за кредитним договором №3542537 від 22.01.2021 року, укладений з ТОВ "Авентус Україна", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "УМ Факторинг", на підставі договору факторингу №1 від 06 вересня 2019 року та реєстру прав вимог №14 від 03.08.2021 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2021 року по 03.08.2021 року. Сума заборгованості складає 30520 грн: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 10 000 грн, проценти за користування кредитом 20520 грн. За вчинення виконавчого напису 600 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 31120 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки позивач з відповідачем, не укладав кредитних договорів, відповідно жодних заборгованостей не має, ні нотаріус, ні відповідач про наявність зобов`язання за кредитним договром не повідомляв, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає до виконанню, у зв`язку з тим, що в порушення ст. 88 Закону України "Про нотаріат" сума заборгованості не є безспірною, а також виконавчий напис вчинено на нотаріально не посвідченому договорі. З цих підстав просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 07\~вересня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 6285 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 31120,00 грн. заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг". Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 16 листопада 2022 року Калинівським районним судом Вінницької області було винесено ухвалу про забезпечення позову. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 03 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, витребувано докази від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової\~О.М. копії документів на підставі яких було вчинено напис № 6285 від 07.09.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "УМ Факторинг" заборгованості в розмірі 31120,00 грн.; від ТОВ "УМ Факторинг" документи, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Сазоновій О.М., для вчинення виконавчого напису № 6285 від 07.09.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "УМ Факторинг"у розмірі 31120,00 грн. ; у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. оригінали всіх матеріалів виконавчого провадження ВП №67202181 (з примусового виконання виконавчого напису №6285, вчиненого 07.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "УМ Факторинг" заборгованість у розмірі 31120,00 грн. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 31 березня 2022 року було закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21 квітня 2022 судовий розгляд у справі був відкладений. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 31.03.2022 року через канцелярію суду від нього надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, просить слухати справу без його участі. Представник відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~ "Фінансова\~компанія "Сіті\~фінанс"\~ в судове засідання не з`явився, однак 19.05.2022 року через електронний суд за Вх.3190/22 від 19.05.2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої представник відповідача заявлені вимоги визнає та просить слухати справу без її участі. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. в судове засідання не з`явилась, направлені на її адресу поштові конверти повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. в судове засідання не з`явився і не повідомив про причини неявки, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з матеріалів, витребуваних судом у приватного виконавця Тимощука В.В. 22.01.2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3542537 в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору позичальником електронним підписом відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 12 000 грн строком до 09.02.2021 року зі сплатою відсотків визначених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати відсотки. 07 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 6285 про стягнення з позивача на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" - заборгованості за кредитним договором №3542537 від 22.01.2021 року, укладений з ТОВ "Авентус Україна", право вимоги за яким перейшло до ТОВ "УМ Факторинг", на підставі договору факторингу №1 від 06\~вересня 2019 року та реєстру прав вимог №14 від 03.08.2021 року, відступлені до ТОВ "УМ Факторинг". Стягнення заборгованості проводиться за період з 09.02.2021 року по 03.08.2021 року. Сума заборгованості складає 30520 грн.: прострочена заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 10 000 грн, проценти за користування кредитом 20520 грн. За вчинення виконавчого напису 600 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню становить 31120 грн. 20.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67202181. З виконавчого напису, що наявний в матеріалах справи, вбачається, що він вчинений на підставі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10.12.2014 року була чинною редакція Переліку, згідно з якою стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Таким чином до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п.2 Розділу. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Тобто, виконавчий напис було вчинено 07.09.2021 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій (не нотаріально посвідченій) формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14. Укладений між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем кредитний договір № 3542537, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №320/8269/15-ц та постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У випадку недотримання вищенаведеної процедури стягувачем або нотаріусом виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. В судовому засіданні представник відповідача заявлені позивачем вимоги визнає в повному обсязі. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від ТОВ "УМ Факторинг" первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, суд зауважує, що [PERSON] вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису, не отримував, а тому був позбавлений можливості надати будь-які пояснення чи аргументи на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Таким чином, представлену нотаріусу заборгованість не можна вважати безспірною. З огляду на викладене та враховуючи, що кредитна заборгованість позивача перед відповідачем не є безспірною, виконавчий напис був вчинений на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, що є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ №1172 від 29.06.1999, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн за подання позовної заяви та 454 грн за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1362 грн підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved