Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Перемишлянського районного суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею - [PERSON] та [PERSON] , укладений - 24.04.2004 р., актовий запис №526. Заяву обгрунтовує тим, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, насамперед виходячи з її інтересів. Зазначає, що за час подружнього життя між нею та відповідачем часто виникали непорозуміння, конфлікти із-за будь-яких обставин, що призвело до припинення між ними будь-яких шлюбних відносин. Стверджує, що їхній шлюб існує формально, оскільки на його думку сім`я остаточно розпалася і перспектив на її поновлення не має. Звертає увагу, що примирення між ними не можливе, вона категорично настоює на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання, не з`явилася, проте в поданій заяві, остання зазначила, що позовну заяву підтримує повністю та просить проводити розгляд такої без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які знаходиться в матеріалах справи. Відзиву на позовну заяву, у встановлений законом строк, не подав. Окрім цього, згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач також викликався в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідач був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явився, Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.04.2004 р., шлюб між сторонами було зареєстровано - 24.04.2004 року, про що складено відповідний актовий запис за № 526. Шлюб зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.09.2005 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.12.2012 р., батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим, сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Причинами розпаду сім`ї стали різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим подальше спільне проживання стали неможливими, їхні відносини фактично припинилися. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.». Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647\\98). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved