Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 03.07.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 11.07.2018 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 12.11.2018 року підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 10.04.2019 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в справі №520/19817/18 за заявою [PERSON] про оголошення людини померлою. Ухвалою суду від 22.10.2019 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 31.01.2020 року зупинено провадження у справі №520/8203/18 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування до набрання законної сили судовим рішенням в справі №520/19817/18 за заявою [PERSON] про оголошення людини померлою. Ухвалою суду від 21.12.2021 року провадження у справі поновлено. 24.05.2022 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.02.2019 року визнав позов частково, а саме визнав право позивача на половину спадщини. В подальшому після поновлення провадження у справі до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подав. Представник Одеської міської ради 31.01.2022 року з матеріалами справи ознайомилась, в подальшому відзиву на позов чи будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подала, до судових засідань не з`явилась. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після чого залишилась спадщина, що складається з 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частина належить на праві власності відповідачу [PERSON] , який є онуком померлої. За життя [PERSON] заповіт не складала, отже позивач є єдиним спадкоємцем першої черги. Нотаріусом позивачу було відмовлено в отриманні спадщини, оскільки він не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 28.02.2019 року визнав позов частково, а саме визнав право позивача на половину спадщини. В подальшому після поновлення провадження у справі до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подав. Представник Одеської міської ради 31.01.2022 року з матеріалами справи ознайомилась, правом на подання відзиву на позов чи будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не скористалась. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] народився [INFO] , про що 14.03.1962 року було зроблено відповідний актовий запис за №426, про що суду надано свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане Ленінським райбюро ЗАГС м. Одеси. Батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] /т.1 а.с.50/. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 18.06.2017 року складено відповідний актовий запис №6481, що вбачається з свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області /т.1 а.с.47/. Згідно з Довідкою №98-25.01.2018 року [PERSON] проживала та була прописана в [ADDRESS] , з 05.09.1979 року по день смерті [INFO] /т.1 а.с.55/. Разом з [PERSON] за вказаною адресою з 22.04.1998 року зареєстрований також її онук [PERSON] , що вбачається з Довідки №95-25.01.2018 року з місця проживання про склад сім`ї та реєстрації /т.1 а.с.56/. 08.08.2017 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Черненка І.П. з заявою про прийняття спадщини /т.1 а.с.46/. Постановою від 18.05.2018 року №68/02-31 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Черненко І.П. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири під [ADDRESS] . При цьому приватний нотаріус зазначив, що при витребуванні нотаріусом у представника спадкоємця документів, що посвідчують право власності спадкодавця на заявлене майно, виявилось, що такі документи відсутні, а саме втрачені /т.1 а.с.65/. На ухвалу суду про витребування доказів КП "БТІ" ОМР направило до суду копії архівних матеріалів на квартиру [ADDRESS] з інвентаризаційної справи /т.1 а.с.75-80/. Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 22.01.2009 року Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на правах приватної, спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках /т.1 а.с.77/. 13.05.2009 року право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] зареєстроване в КП "ОМБТІ та РОН", про що свідчить відповідний Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно /т.1 а.с.76/. Судом встановлено, що окрім позивача [PERSON] у спадкодавиці [PERSON] є донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом на про народження, серії [NUMBER] , виданим Ленінським ЗАГС м. Одеси 09.12.1960 року /т.1 а.с.106/. [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , що був розірваний 06.04.1988 року. Від шлюбу [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим Київським відділом ЗАГС м. Одеса 16.07.1981 року /т.1 а.с.110/. З заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] [PERSON] не зверталась, що вбачається з матеріалів спадкової справи №17/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої приватним нотаріусом ОМНО Черненко І.П. на ухвалу суду про витребування доказів /т.1 а.с.45-65/. 10.12.2018 року [PERSON] звертався до суду з заявою про оголошення особи - [PERSON] , [INFO] , померлою. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2019 року у справі №520/19817/18 відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про оголошення померлою [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 04.11.2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 червня 2019 року без змін. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 19.01.1999 року у справі №2-303/1999 визнано, що [PERSON] втратила право на житло в кв. [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 01.02.1999 року /т.1 а.с.142/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з\~ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду достеменно встановлено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , входить право власності на 1/2 частку квартири під номером [ADDRESS] . Син спадкодавиці [PERSON] - позивач [PERSON] вчасно звернувся до приватного нотаріуса ОМНО Черненка І.П. з заявою про прийняття спадщини. Донька спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини не зверталася, в зв`язку з чим в силу ч. 1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла її. Окрім того, судом встановлено, що з 01.02.1999 року [PERSON] втратила право на житло в кв. [ADDRESS] , що вбачається з рішення Київського райсуду м. Одеси від 19.01.1999 року. /т.1 а.с.142/. На підставі викладеного суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що окрім позивача [PERSON] інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус ОМНО Черненко І.П. не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи на вказану квартиру. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved