Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] в період з 04 листопада 1995 року до 17 березня 2022 року. І. Стислий виклад позиції заявника та представника заінтересованої особи. В обґрунтування вимог своєї заяви заявник зазначив, що 04 листопада 1995 року вона та [PERSON] , який помер [INFO] у м.Керч зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу у них наробилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через те, що вона та її чоловік разом служили в одній військовій частині, через наполягання керівництва вимушені були розірвати шлюб, у 2017 році знову його уклали. Однак у 2019 році знову вимушені були розірвати його офіційно. Проживали вони однією сім`єю з 1995 року і до дня смерті [PERSON] . У зв`язку з тим, що вона, як дружина військовослужбовця має право на статус дружини померлого звернулася до суду з вказаною заявою. З огляду на викладене, у зв`язку з тим, що заявник у вказаний період періодично не була в зареєстрованому шлюбі з померлим, виникла необхідність у встановленні судом факту, що має юридичне значення сумісного проживання заявника з [PERSON] , однією сім`єю з 04 листопада 1996 року до 17 березня 2022 року. Тому заявник звернулась до суду з відповідною заявою. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19 квітня 2022 року було залишено без руху заяву [PERSON] та встановлено заявнику строк для усунення недоліків заяви. 29 квітня 20022 року у встановлений судом строк заявник усунула недоліки заяви у повному обсязі та належним чином. Ухвалою суду від 29.04.2022 року було прийнято до провадження цивільну справу та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено заяву до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою суду було задоволено заяву представника заявника про виклик свідків в цивільній справі та викликано у судове засідання для допиту свідків. У судовому засіданні заявник, яка також за її клопотанням була допитана як свідок, повністю підтримала заяву та посилаючись на ті ж підстави, просила її задовольнити. Наполягала на тому, що проживала з [PERSON] , однією сім`єю з 04 листопада 1996 року до дня його смерті [INFO] . Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги заяви у повному обсязі та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, підстави звернення заявника до суду з заявою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Представник заінтересованої особи Новомосковського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, надавши письмові пояснення, якими роз`яснив порядок надання допомоги сім`ї померлого військовослужбовця, в судовому засіданні залишив вирішення питання щодо встановлення факту на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] , яка за її клопотанням також була допитана як свідок, в судовому засіданні пояснила, що батько з мамою все її життя проживали разом однією сім`єю, спільно вели господарство, бюджет був спільний, мали спільні права та обов`язки. Просила задовольнити заяву [PERSON] . Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків: [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] , у віці 49 років, про що 18 березня 2022 року зроблено відповідний актовий запис № 404; місце державної реєстрації: Центрально-міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 березня 2022 року. Померлий [INFO] [PERSON] , проживав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними довідками, копами паспортів, а також поясненнями свідків в суді. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сім`ю [PERSON] він знає з 2004 року, тому як разом із [PERSON] служив, має добрі стосунки із сім`єю, часто бував в них вдома. Сім`я завжди проживала дружно, спільно вели господарство. За наполяганням керівництва вимушені були розірвати шлюб. 17 березня 2022 року [PERSON] при виконанні своїх обов`язків загинув. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що сім`ю [PERSON] знає з 2004 року, тому як вони поселилися в одному будинку по [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] завжди проживали однією сім`єю. Вони разом часто святкували радісні події, а [INFO] [PERSON] загинув. А тому останні події пов`язані з його похованням та поминками. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі\~СК України), який надрав законної сили з 01 січня 2004 року, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя . Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року № 2058-ІІІ, домогосподарство\~це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати у родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких з цих стосунків, або бути і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи. Аналіз викладених вище норм дає підстави для висновку, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному вище визначенню. При цьому чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу складають сім`ю, проте таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя. Верховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі № 653/4595/17, провадження №61-46648св18, вказує, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Конституційний суд України у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» визначає, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин(абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року). Отже, законодавство України не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова Верховного Суду від 23.05.2020 року у справі № 686/8440/16-ц, провадження № 61-15699св19). Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин (постанова Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 695/1732/16-ц, провадження № 61-38901св18). Таким чином, для набуття права власності на майно померлої особи у випадку перебування у фактичних шлюбних відносинах, доказуванню підлягає факт проживання жінки/чоловіка разом з померлим однією сім`єю, їх пов`язаність спільним побутом, взаємними правами та обов`язками. Наприклад, про наявність сімейних відносин може свідчити реєстрація місця проживання та (або) фактичне проживання за однією адресою з спадкодавцем. Разом з тим, відсутність такої реєстрації за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем (постанова Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 404/2163/16-ц, провадження № 61-15926св18). До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 05.02.2020 року у справі № 712/7830/16-ц, провадження № 61-28377св18, вказавши, що факт реєстрації (проживання) жінки та чоловіка за однією адресою не є ні головною, ні обов`язковою ознакою наявності фактичного шлюбу. Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; зазначення чоловіка/жінки майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями іншого; спільна участь у питаннях життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту; спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, догляду за місцем поховання тощо. Також, як зазначає Верховний Суд, покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 129/2115/15-ц, провадження № 61-2080св18,постанова Верховного Суду від 24.09.2020 року у справі№534/1318/17 провадження № 61-1821 св19). Встановленню судом підлягає і те, чи перебували чоловік і жінка під час фактичних шлюбних відносинах в зареєстрованих шлюбах з іншими особами. Відповідно до чинного законодавства України, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Аналіз ст. 74 СК України дозволяє зробити висновок про те, що для застосування положень цієї статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі № 759/4596/18, провадження № 61-3852св19,постанова Верховного Суду від17 червня 2020 року у справі № 755/18012/16-ц, провадження № 61-40658св18). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Аналіз встановлених в ході судового розгляду справи обставин справи та викладених вище норм чинного законодавства України дає суду підставу для висновку про те, що спору між учасниками справи по суті вимог заяви немає. Заявником було доведено належними та допустимими доказами факт того, що вона проживала разом з померлим [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року, так і однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу з [INFO] до дня смерті [PERSON] [INFO] . Так, заявником було доведено те, що вони з померлим [PERSON] були пов`язані спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, разом виховували спільних дітей, несли майнові витрати на придбання товарів, ліків, отримання послуг, а також те, що заявник поховала померлого [PERSON] . Також судом не було встановлено перебування заявника та померлого [PERSON] у будь-яких інших зареєстрованих шлюбах у період з січня 2004 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Станом на 01 січня 2004 року ні [PERSON] ні [PERSON] у будь-якому зареєстрованому шлюбі не перебували. Відомості про місце проживання їх проживання в одній оселі, а також покази свідків в судовому засіданні, переконують суд в тому, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак, що стосується встановлення рішенням суду часу з якого може бути встановлений такий факт, для можливого встановлення в подальшому взаємних прав та обов`язків, можливо лише після 01 січня 2004 року, що повністю знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. V. Висновки суду за результатами розгляду заяви. Так, у ході судового розгляду справи було підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що [PERSON] та [PERSON] , у період з 01 січня 2004 року по [INFO] , що є днем смерті [PERSON] , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу. Суд, проаналізувавши встановлені в ході судового розгляду обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вказані вище норми, а також врахувавши те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу заявнику необхідно з метою отримання статусу жінки загиблого військовослужбовця, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу частково, а саме з 01 січня 2004 року по 17 березня 2022 року. Встановлення цього факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Тому, з огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у вказаній частині. В іншій частині вимог заяви належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає, що на підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України сплачений заявником судовий збір у розмірі 496,20 грн їй не відшкодовується.

Outcome: partial