Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

16.07.2021 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні і спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради. 04.08.2021 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. 05.08.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 04.10.2021 року. 04.10.2021 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 06.12.2021 року в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи. 06.12.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 02.02.2022 року. 02.02.2022 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 02.02.2022 року. 02.02.2022 року в судовому засіданні оголошена перерва до 10.03.2022 року. 10.03.2022 року справа не розглядалась, в зв`язку з хворобою судді. Справа призначена до розгляду на 18.05.2022 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 18.05.2022 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином - [PERSON] , [INFO] . Встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , способи участі: у формі зустрічей з ним кожного вівторка з 15.00 до 17.00 години, кожного четверга з 15.00 до 17.00 години та кожної суботи з 14.00 до 20.00 години. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 23.06.2009 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який був зареєстрований у виконкомі Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2011 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний. В період шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . До народження сина відповідачка мешкала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Після народження дитини вони разом з дитиною переїхали жити окремо від нього, до матері відповідачки, аргументувавши це тим, що деякий період часу, поки дитина маленька, їй зі своєю мамою буде легше, вона їй буде підказувати та допомагати доглядати за дитиною. Він цього не хотів, але погодився на дані умови, вважаючи, що на даний період часу так буде краще для них. Одразу після переїзду відповідачка подала документи на розірвання шлюбу. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.02.2011 року з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на її утримання до досягнення сином трирічного віку, також з нього стягнені аліменти на утримання сина до досягнення сином повноліття. Наразі, відповідачка заважає бачитись йому з дитиною та приймати участь у її вихованні. Від контактів з ним ухиляється. Уникає спілкування та зустрічей. За останній рік відповідачка тричі виїжджала за кордон працювати, залишаючи їхнього сина зі своєю матір`ю та бабусею. Які дуже рідко виводили дитину на прогулянки на свіжому повітрі. Майже завжди тримали його вдома. Таким чином відповідачка своїми діями не надає можливості йому спілкуватись із дитиною та виконувати відносно дитини свої батьківські обов`язки, що й стало підставою звернення до суду. В судому засіданні позивач позовні вимоги підтримав за підставами, викладений в позовній заяві, також пояснив, що навіть при випадкових зустрічах відповідачка перешкоджає йому спілкуватись із сином, виховує сина в дусі неповаги до нього. Забороняє сину називати його батьком. Дитина звертається до нього або за прізвищем або називає дядьком, і лише коли ніхто не чує може назвати його батьком. Відповідачка забороняє синові приймати від нього будь-які подарунки. Забороняє брати сина до себе та займатись його вихованням. При цьому син вже в такому віці, що може бути разом з ним без присутності матері або когось іншого з родичів. Але він може бачитись із сином або в присутності матері, або в присутності інших членів сім`ї відповідачки, при яких дитина поводить себе скуто, майже відмовляється від спілкування з ним. Тому він просить встановити йому графік зустрічей із сином але без присутності матері або будь-кого іншого з її родини. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що вона не перешкоджає позивачеві спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні. Але позивач є людиною неврівноваженою, іноді поводить себе неадекватно, навіть агресивно, тому вона проти того, щоб син бачився з батьком без її присутності. Так бували випадки коли вони домовлялись, що будуть разом гуляти із сином, але позивач не терпить ніякої затримки при зустрічах. Так, зібравшись виходити до позивача, дитина могла попроситись до туалету, або виникала потреба взяти ще щось із речей, що викликало затримку в часі, але позивач не бажав їх чекати, зникав з місця зустрічі та потім говорив їй , що вона не дає йому бачитись із дитиною. Їх син є домашньою дитиною. Хлопчик лагідний, слухняний, а позивач бажає, щоб син відвідував гуртки боксу або боротьби, але вона не бажає цього, так як це може складати загрозу здоров`ю дитини. Крім того позивач має дома зброю, з якої заставляв сина стріляти, що на її думку також не відповідає правильному вихованню дитини та становить загрозу для сина. Крім того позивач будь-якими способами намагається ухилитись від матеріального утримання дитини. Свого часу вона змушена була докласти багато зусиль для того, щоб з відповідача стягувались аліменти. Допомогу, яку отримав позивач в зв`язку з народженням дитини, останній використав не за призначенням. Крім того позивач перешкоджав їй у здійсненні прав щодо дитини, так відмовлявся надати згоди для того, щоб вона могла повезти дитину на оздоровлення за межі держави. Тому вона заперечує щоб зустрічі позивача з сином відбувались без її присутності. В подальшому в судове засідання не з`явилась. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.06.2009 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2011 року шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За доводами позивача з часу розірвання шлюбу відповідачка почала перешкоджати йому бачитись та спілкуватись із сином. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України - розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150,180 СК України - батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асасамблеєю ООН 20.11.1959 року - Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Принципом 6 цієї ж декларації передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції з прав дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року) Конвенцію ратифіковано Постановою ВР України № 789-XII від 27.02.91\ - В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Хоч відповідачка в судовому засіданні і заперечувала факт того, що вона перешкоджає позивачеві бачитись із сином. Але з пояснень наданих сторонами вбачається, що між сторонами існують складні відносини. Дитина проживає разом з матір`ю. Мати часто буває відсутньою, оскільки працює за кордоном, а дитина залишається з рідними відповідачки. Відповідачка заперечує проти того, щоб син бачився з батьком без її присутності, посилаючись на різне бачення позивачем та нею заходів виховання сина. З чого суд приходить до висновку, що відповідачка чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні із сином та участі у його виховання. Згідно ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до ст.ст 77-78 ЦПК України - Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність негідної поведінки позивача, негативного впливу його на дитину, неадекватності, агресивності, негативних звичок, таких як зловживання алкогольними напоями, наркотичну залежність, тощо. Також ненадані докази про наявність психічних чи нервових розладів, чи інших обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному розвитку дитини. Не надано доказів і того, що позивач має неналежні умови проживання, що за місцем його мешкання існують антисанітарні чи небезпечні умови для перебування дитини. В свою чергу позивачем надані докази того, що він за місцем роботи неодноразово нагоджувався за досягнення в роботі та спортивних змаганнях. Добре характеризувався за місцем роботи. Відносно нього неодноразово друкувались статті в місцевій газеті, як про порядну, дисципліновану людину, яка вміло організовує роботу підлеглих. Тому будь-яких перешкод для спілкування позивача із сином та участі у його вихованні суд не вбачає. На підставі чого приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкоди позивачеві у спілкуванні із сином зі сторони відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі. Також судом встановлено, що питання встановлення способу участі позивача у спілкуванні та вихованні сина розглядалось відділом з гуманітарних питань Верхньодніпровської міської ради та наданий висновок № 241 від 01.02.2022 року. Згідно наданого суду висновку, з урахуванням пояснень батьків, органом опіки та піклування було визначено спосіб участі позивача у спілкування та вихованні сина, а саме: щосуботи з 10.00 години до 17.00 години в присутності матері, [PERSON] . Зустрічі проводити з обов`язковим врахуванням інтересів та потреб дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 159 СК України - якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч.4, 5, 6 ст. 19 СК України - При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд погоджується із висновком органу опіки і піклування щодо визначення дня та годин зустрічей батька з сином, це субота з 10.00 години до 17.00 години. Даний день та встановлені години не будуть обтяжливими ні для дитини, ні для сторін та інших членів сім`ї, оскільки до зустрічей з батьком дитина зможе добре відпочити, поснідати та зібратись до батька. Також після завершення зустрічей з батьком у дитини буде ще досить часу для проведення дозвілля, до якого він звик, готування уроків, проведення часу відповідно до своїх звичок та вподобань. Цей день є вихідним днем, тому і сторони і інші члени сім`ї можуть безперешкодно використати його для зустрічей батька із сином. В свою чергу суд не вбачає необхідності встановлювати зустрічі батька дитини у будні дні, оскільки в позовній заяві батько просить встановити такі зустрічі у вівторок та четвер, а при розгляді даного питання органом опіки та піклування - у середу. Тобто позивач не визначився чітко із своїм вільним часом у будній день та беззаперечної можливості приділити його лише спілкуванню із сином. А враховуючи, що у вихідний день, у суботу, суд встановлює досить тривалий проміжок часу для спілкування позивача із сином, суд вважає, що на даному етапі цього буде достатньо для такого спілкування, а в подальшому сторони та дитина зможуть самостійно регулювати час необхідний для таких побачень. Також враховуючи вік дитини, суд певним чином погоджується із доводами позивача, що син може спілкуватись та зустрічатись з ним без участі матері та інших родичів. Але враховуючи відносини, які склались між сторонами, способи виховання дитини відповідачкою, суд вважає, що зустрічі позивача із сином до досягнення дитиною 14 років повинні проходити все ж таки при участі матері. А при її відсутності за місцем проживання дитини, у присутності іншого члена сім`ї, з яким проживає дитина. Що надасть можливість дитині звикнути до батька при проведенні дозвілля разом з ним. Забезпечить впевненість матері та інших членів сім`ї в тому, що спілкування сина з батьком не матиме наслідком загрози для психічного та фізичного здоров`я дитини. При досягненні дитиною 14-річного віку та з врахуванням періоду часу, який пройде до цього, суд не вбачає подальшої необхідності у присутності матері чи іншого члена сім`ї при спілкуванні сина з батьком, оскільки вік, розвиток дитини, звичка проводити час з батьком, нададуть можливість дитині самій визначати спосіб свого спілкування та зустрічей з батьком та вирішення питань проведення спільного дозвілля. Також суд вважає, що зустрічі з батьком повинні відбуватись з урахуванням стану здоров`я та потреб дитини. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення способу та графіку участі зустрічей батька з сином підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.. 141 ЦПК України та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про часткове задоволення позовних вимог, поведінку обох сторін, яка мала наслідком виникнення цього спору, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454.00 грн., в іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача.

Outcome: partial