Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

У квітні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.08.2012 року, згідно якої отримала відповідно до укладеного договору кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позичальник була ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника, де є відповідні запевнення щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Зазначає, що у відповідності до ст. 634 ЦК України між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, [PERSON] свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Позичальник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.02.2018. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 13.12.2018 було направлено претензію кредитору до Другої запорізької державної нотаріальної контори, відповідь на яку банк отримав 27.12.2018, у якій зазначалось, що спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Посилаючись на положення ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1273 ЦК України, позивач зазначає, що відповідачі фактично прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовилися від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, а відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 30.09.2019 до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, які виконані не були. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, станом на дату смерті позичальника, перед банком є заборгованість у розмірі 7206,72 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 7206,72 грн. за кредитним договором №б/н від 14.08.2012, а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідачі в судове засідання не з`явились, відзиву на позовну заяву не надали, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому ЦПК України порядку. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 14.08.2012, згідно якої отримала відповідно до укладеного договору кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно довідки банку, за вказаним договором АТ КБ «ПриватБанк» видало [PERSON] 14.08.2012 картку № [NUMBER] з терміном дії до 06/16, 19.02.2014 - картку № [NUMBER] з терміном дії до 01/18, 20.05.2015 - картку № [NUMBER] з терміном дії до 03/18. З виписки по рахунку, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, вбачається, що [PERSON] в межах кредитного ліміту, розмір якого змінювався, зокрема, 22.03.2018 до 8000,00 грн., користувалась кредитними коштами банку, однак своєчасно у повному обсязі кошти на погашення заборгованості не вносила. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на дату смерті позичальника перед банком існує заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 7206,72 грн. Під час судового розгляду розмір кредитної заборгованості, зазначений позивачем, відповідачем не оспорювався. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1217, 1218 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1261-1262 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно доводів позову, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів. З відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради вбачається, що спадкодавець [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, тобто станом на 18.02.2018, спільно з [PERSON] за вказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Згідно доводів представника АТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні, банку стало відомо про смерть [PERSON] 27.02.2018, оскільки до банку було подано копію свідоцтва про смерть останньої. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України банк 13.12.2018 надіслав до Другої запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого боржника про наявність заборгованість (лист вих. № SAMDN50000066984036 від 26.11.2018), що підтверджується Реєстром згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) та чеків ПАТ «Укрпошта» про їх відправку. Згідно відповіді Другої запорізької державної нотаріальної контори від 14.12.2018 року, претензія банку до спадкоємців померлої [PERSON] залишена без розгляду та виконання у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства. А саме, у претензії не зазначено дату, коли саме банку стало відомо про смерть [PERSON] . Запропоновано оформити претензію належним чином. Сам факт направлення вимоги кредитора до нотаріальної контори, яка прийнята не була, не може свідчити про пред`явлення банком у визначений законом спосіб претензії кредитора до спадкоємця. При цьому, в подальшому АТ КБ «ПриватБанк» з претензією кредитора із зазначенням дати, коли банку стало відомо про смерть спадкодавця, до нотаріальної контори не зверталось. На виконання ухвали суду про витребування доказів з Другої запорізької державної нотаріальної контори надійшла відповідь, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. В подальшому АТ КБ «ПриватБанк» звернулось 30.09.2019 з листом-претензією вих. №SAMDN50000066984036 від 10.09.2019 до [PERSON] як спадкоємиці померлої [PERSON] , з вимогою сплатити заборгованість позичальника у розмірі 7206,72 грн., що підтверджується копією листа-претензії від 10.09.2019, Реєстру згрупованих поштових відправлень (рекомендованих листів) та чеків про відправку кореспонденції на адресу [PERSON] . Доказів отримання вказаної вимоги банку матеріали справи не містять. Надані позивачем документи не містять доказів надіслання такої вимоги (претензії) на ім`я відповідача [PERSON] 29 квітня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 7206,72 грн. Зобов`язання з повернення кредиту зі смертю позичальника включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Частинами 1 та 2 статті 5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , правовідносини сторін регулюються нормами ЦК України, редакція яких діяла на час її смерті, тобто відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1281 ЦК України (тут і далі по тексту - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України). Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права) за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Згідно із ст. 1282 ЦК України, редакція якої діяла на час відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зважаючи на те, що спадщина відкрилась [INFO] , про смерть\~позичальника і відкриття спадщини банк дізнався 27.02.2018, з листом-претензією\~ до\~спадкоємиці \~ [PERSON] \~ \~ з\~вимогою сплатити\~заборгованість позичальника\~у розмірі\~7206,72\~грн.\~АТ КБ\~«ПриватБанк» звернулось\~30.09.2019,\~ до\~відповідача [PERSON] \~з такою\~ вимогою\~(претензією)\~ банк\~не звертався,\~пред`явивши до\~обох \~спадкоємців позов\~ 29.04.2020\~року,\~суд приходить\~до висновку,\~що АТ\~КБ «ПриватБанк»\~ як\~кредитор спадкодавця\~ пропустив\~строк щодо\~пред`явлення\~своїх вимог\~до спадкоємців,\~ які\~прийняли спадщину,\~тобто \~не пред`явив\~вимоги до\~спадкоємців,\~що прийняли\~спадщину,\~у строки,\~встановлені частинами\~другою і\~третьою \~ст.\~1281\~ЦК України,\~а тому\~АТ КБ\~«ПриватБанк» \~позбавлений права\~вимоги.\~ \~ Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця [PERSON] у розмірі 7206,72 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покладаються на позивача і не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed