Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про встановлення факту проживання її та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 20.10.1998 року по [INFO]. Просить суд надати їй право на спадкування спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , як спадкоємцю першої черги. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . 19 жовтня 1998 року шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу позивач та [PERSON] продовжили проживати разом, спілкувались як подружжя, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Зважаючи, що у [PERSON] був незадовільний стан здоров`я, позивач опікувалася ним та сім`єю. Про те. що шлюб було розірвано у 1998 році [PERSON] та [PERSON] забули. Відтак, зважаючи на те. що продовжили проживати як подружжя, ніхто у іншому зареєстрованому шлюбі не перебував. Після смерті [PERSON] позивач здійснила обряд поховання. З метою реалізації права на спадкування позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Пухової Н.Ю., яка 02.12.2021р. за вих..№ 20\\02-14 надала роз`яснення «щодо оформлення права на спадщину», в якому було повідомлено, що для захисту прав [PERSON] необхідно звернутися до Рівненського міського суду. Позивач зазначає, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту. Спір щодо спадкового майна відсутній. За час проживання в шлюбу з [PERSON] не було дітей, батьки [PERSON] померли, дітей у нього не було, відтак спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця відсутні. Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову подав до суду відзив. На підставу заперечень зазначає, що заявниця не надає підтверджуючих доказів того, чи під час проживання з [PERSON] вона не перебувала у будь-якому іншому шлюбі. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Також зазначає, що норми ст.315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу застосовуються до правовідносин, які виникли з 01.01.2004 року, таким чином, встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] з 15.10.1998 року неможливо. Представник відповідача також наводить перелік обов`язкових умов для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, натомість заявником не додано жодного документу, який би вказував на факт проведення спільних придбань, проведення будь-яких спільних ремонтних робіт, загалом факту спільного проживання в зазначений період [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю. Ухвалою суду від 31.12.2021 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвало суду від 04.05.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, підтримала відзив на позов. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Пухова Н.Ю. у судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяви про розгляд справи без її участі. Рішення просить прийняти на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача та пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 Цивільного кодексу України необхідне встановлення таких юридичних фактів як: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та позивач (заявник) проживали однією сім`єю. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 №5-рп/99, у якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 19.10.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданим 21.12.1999 року. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . З довідки №49201 від 09.09.2021 року виданою Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг центру надання адміністративних послуг у місті Рівному, вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , з 19.10.2004 року. Вищезазначене також підтверджується адресною карткою м.Рівне №49202 від 09.09.2021 року. З огляду на вищевикладене, [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за однією адресою, у квартирі, яка відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.11.1999 року, належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної власності. [PERSON] [INFO] , помер [INFO] , про що 06.09.2021 року складено відповідний актовий запис №1951, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 06.09.2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). Після смерті [PERSON] відкрито спадкову справу за номером у спадковому реєстрі №68698667, приватним нотаріусом Пуховою Н.Ю. Організацією поховання [PERSON] займалася [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням СК №002986 від 06.09.2021 року, та договором-замовленням СК №002987 від 06.09.2022 року (а.с.16,17). Надані позивачкою докази є належними та допустимими, з точки зору закону, її проживання однією сім`єю з [PERSON] , наявності спільного побуту, спільних друзів та ведення спільного господарства. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] та ведення ними спільного господарства. Факт спільного, постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] , підтверджується також актом №135, засвідченим ТзОВ «УК «Сонячне». (а.с.22) Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. За змістом ст.ст.77- 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Виходячи з викладеного та надані позивачкою докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог у цій частині, однак слід зазначити, що відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Норми Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01.01.2004 року не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та не передбачали правових наслідків такого проживання (створення спільної сумісної власності). Тому встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] з 20.10.1998 по 01.01.2004 року не має юридичних наслідків та не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У частині першій статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що право позивача бути віднесеним до кола спадкоємців за законом четвертої черги порушується, не визнається чи оспорюються будь-якою третьою особою. Доводи позивача про те, що саме вона доглядала за [PERSON] під час його хвороби не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України. Тому правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу відсутні.

Outcome: partial