Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №CL-204760 від 09.07.2019 [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 23.11.2021 складає 30 520, 37 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 520, 37 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.01.2022 у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження. 10.02.2022 позовні матеріали було направлено відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання згідно відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА. (а.с.38). 17.03.2022 вказані матеріали було вкинуто в поштову скриньку. Станом на 30.05.2022 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи убачається, що 09.07.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір № CL-204760, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит на поточні потреби у сумі 22 570,00 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ «Кредобанк» відповідачеві [PERSON] , які вона використала у повному обсязі. Пунктом 6.3 Кредитного договору передбачено обов`язок позичальника щомісячно здійснювати повернення суми заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2 Кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у такому порядку: Для здійснення належного погашення кредиту Позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення Щомісячного платежу, встановленої Графіком платежів, забезпечити наявність на Поточному рахунку, суми коштів, що відповідає Щомісячному платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п 2.9 Кредитного договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість зі сплати кредиту, яка станом на 23.11.2021 становить 30 520,37 грн. та складається з: 20 537,73 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9 982,64 грн. - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно п. 9.2 Кредитного договору, договір набуває чинності з дня підписання його обома Сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань. У матеріалах справи відсутні посилання та докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, Кредитний договір є чинним. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Пунктами 6.9 Кредитного договору банку надано право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів належних до сплати платежів за Кредитним договором, зокрема у випадку передбаченому п. 3.3.2 Договору, а саме у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Банк письмово повідомляє Позичальника про необхідність дострокового повернення кредиту. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочила сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право Банку вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, а також процентів за користування ним. 26.10.2021 АТ «Кредобанк» звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань, що підтверджується документами, що містяться в матеріалах справи. (а.с. 20-25) Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 09.07.2019 №CL-204760 шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved