Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернулася у лютому 2022р. до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , загальною площею 62.1 м.кв. «А», що складається: з веранди заг.пл.9.8м.кв., кухні заг.пл.18.7м.кв., житлової пл.11.8м.кв., житлової пл.21.8м.кв., сарай «Б» пл.30.7м.кв., літня кухня «В» пл.32.7м.кв., вбиральня «Г» пл.1.2м.кв., колодязь №1, огорожа №2, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . На обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , якому належало на праві власності будинковолодіння за адресою [ADDRESS] . Іншою спадкоємицею є сестра позивача відповідач [PERSON] , яка не зверталася до нотаріуса на прийняття спадщини, та не претендує на неї. Позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, однак її не оформила, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, про що й вказав державний нотаріус у постанові від 01.04.2021р. 04.04.2022р. відповідач надала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгядати справу за її відсутності. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, однак представник позивача подала заяву за змістом якої підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити та розглянути справу за їх відсутності, додатково зазначила, що заповіт покійний батько позивача не складав та крім позивача за адресою: [ADDRESS] , ніхто не зареєстрований. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо позовних вимог не заперечила та вказала, що спадщини після смерті батька не приймала. Вивчивши матеріали та з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що позов слід задоволити, з таких підстав. Як вбачається із довідки ОКП Івано-Франківське ОБТІ від 05.07.2021р. №01168 згідно архівних даних за [PERSON] було 14.12.1987р. зареєстроване право власності на домоволодіння по [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності від 11.12.1987 року, видане на підставі рішення Івано-Франківської міської ради від 09.12.1987р. №382, переходу прав власності не зареєстроване (а.с.15). Технічним паспортом виготовленим 05.07.2021р. визначено згідно експлікації приміщень наступні характеристики: будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , загальною площею 62.1 м.кв. «А», що складається: з веранди заг.пл.9.8м.кв.,\~ кухні заг.пл.18.7м.кв.,\~ житлової пл.11.8м.кв., житлової пл.21.8м.кв.., сарай «Б» пл..30.7м.кв., літня кухня «В» пл..32.7м.кв., вбиральня «Г» пл..1.2м.кв., колодязь №1, огорожа №2 (а.с.12-14). [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON] , якому й належало на праві власності вказане будинковолодіння за адресою [ADDRESS] (а.с.8-10). Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР 1963), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до даних паспорта, позивач зареєстрована за [ADDRESS] з 30.03.1978 року (а.с.6-7). Іншою спадкоємицею є сестра позивача відповідач [PERSON] , яка не зверталася до нотаріуса на прийняття спадщини, та не претендує на неї. Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України, чинного на час розгляду справи судом, спадкування також здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За життя спадкодавець заповіту не залишав. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. А стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Позивач 18.03.2021р. звернулася до нотаріальної контори для отримання у спадщину за законом спадкове майно, заведена на підставі її заяви спадкова справа, однак постановою державного нотаріуса від 01.04.2021р. їй було відмовлено, оскільки не подано правовстановлюючий документ на нерухоме майно (а.с.11,18-19) Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом статті 81 ЦПК України, обов`язок доказування і подання доказів покладається на кожну сторону. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на наведені положення закону, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі наведеного відповідно до ст..ст. 1216-1218, 1220, 1222, 1264 ЦК України та

Outcome: approved