Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який представник підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №\~322 від 20.05.2011 року та №\~322 від 18.06.2019 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ\~«Сумитеплоенерго» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішеннями Виконавчого комітету СМР №\~745 від 21.12.2019 року та №\~307 від 16.06.2020 року встановлено розміри внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго». Позивач надає населенню послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і централізованого опалення відповідно до Правил надання послуг з опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №\~630 від 21.07.2005 року. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , де користуються послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення та гарячого водопостачання, однак вчасно грошові кошти за надані послуги не сплачують, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2018 року по 31.10.2021 року в сумі 56127,35 грн., яку позивач просить стягнути у солідарному порядку з відповідачів. Ухвалою суду від 23.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] , повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання та розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не сповістили, відзив на позовну заяву не надали. Оскільки представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази і пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №\~322 від 20.05.2011 року та №\~322 від 18.06.2019 року виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в м. Суми визначено ТОВ «Сумитеплоенерго» в межах території обслуговування (а.с.13-14). Рішеннями Виконавчого комітету СМР «Про встановлення розмірів внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» №\~745 від 21.12.2019 року та «Про встановлення розмірів внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» №\~307 від 16.06.2020 року встановлено розміри внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» (а.с.16-17). Як вбачається з Довідки МЄІРЦ №\~348/03082021-30121899, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Власником особового рахунку №\~ [NUMBER] за вказаною адресою є [PERSON] . Згідно Оборотної відомості по особовому рахунку №\~ [NUMBER] , розмір заборгованості за надані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.03.2018 року по 31.10.2021 року складає 56127,35 грн., що включає: 34120,32 грн. за гаряче водопостачання; 21939,74\~грн. за централізоване опалення; 31,76 грн. за обслуговування вузлів комерційного обліку; 35,56 грн. за заміну вузлів комерційного обліку (а.с.9-12). Між сторонами виникли зобов`язальні житлово-комунальні правовідносини, що регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до вимог ст. ст. 316, 317, 322 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.ст. 150, 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору (ст. 160 ЖК УРСР). У відповідності до ст. 162 ЖК УРСР, плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно положень ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать, крім іншого, комунальні послуги з постачання теплової енергії, гарячої води. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За правилом ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №\~630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). У відповідності за правилом ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, не спростованих жодними належними аргументами відповідачів, суд приходить до висновку, що [PERSON] і [PERSON] отримали послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] , однак плату за них по встановленим тарифам своєчасно не здійснили, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.03.2018 року по 31.10.2021 року в розмірі 56127,35 грн., що також включає внески за заміну та обслуговування вузлів комерційного обліку, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у солідарному порядку. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., у дольовому порядку, по 1135 грн. 00 коп. окремо з кожного.

Outcome: approved