Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 02 липня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житлом, якому просить суд встановити наступний порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS] : виділити [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділити [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні. Судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року шлюб укладений між ним та відповідачем було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Відповідач продовжує проживати в даній квартирі, позивач вимушений орендувати інше житло. Домовитися з відповідачем про продаж майна та поділ коштів, щоб позивач міг купити собі інше житло, не вдається. Тому позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом (а.с.1-3). Від відповідача 19 травня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначила, що нею пропонувались різні варіанти вирішення питання стосовно спірної квартири. Жодних перепон щодо проживання позивача у вказаному житлі ніхто не чинив і не чинить, адже там проживає його син, якого позивач не відвідує, не виховує та не цікавиться. Позивач не має бажання домовитися щодо порядку користування житлом. Оскільки відповідачу доводиться виховувати та забезпечувати дитину самій, остання пропонує виділити позивачу кімнату площею 10,2 кв.м. (а.с. 45-49). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 02 липня 2021 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.14). Ухвалою судді від 05 липня 2021 року було відкрито провадження у вищевказаній справі. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.15-16). Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, в якій останній позовні вимоги підтримав (а.с.50). Від відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі та відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.54). Ухвалою судді від 01 червня 2022 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування житлом (а.с. 55). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини встановленні судом Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка), на підставі договору купвлі-продажу квартири від 31 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В. Загальна площа квартири - 64,9 кв.м., житлова - 38,8 кв.м. Опис об`єкта: в житловому будинку літ. А-9 квартира, яка складається з: 1-коридор, 2-кладова, 3-кухня, 4,5,8-житлові, 6-ванна, 7-туалет, І-лоджія (а.с.6-7). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , площа житлових кімнат становить: 1-а кімната - 17,3 кв.м., 2-а кімната - 10,2 кв.м., 3-а кімната - 11,3 кв.м. (а.с.10). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року у справі № 201/980/21 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 07 червня 2017 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 289, було розірвано.Після розірвання шлюбу прізвище дружини - [PERSON] , прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с.20). Як зазначає позивач у позовній заяві відповідач продовжує проживати в даній квартирі, позивач вимушений орендувати інше житло. Домовитися з відповідачем про продаж майна та поділ коштів, щоб позивач міг купити собі інше житло, не вдається, а тому просить суд встановити наступний порядок користування приміщеннями квартири [ADDRESS] : виділити [PERSON] житлову кімнату площею 17,3 кв.м.; виділити [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м. та житлову кімнату площею 10,2 кв.м. Місця загального користування залишити в загальному користуванні. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 321 ЦК України). За правилами частин першої - другої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у будинку, який належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у будинку. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна в натурі для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15. Під час судового розгляду встановлено, що як вбачається з технічного паспорту спірна квартира загальною площею 64,9 кв.м. житловою площею 38,8 кв.м. має три ізольовані кімнати площею 17,3 кв.м., 10,2 кв.м. та 11,3,4 кв.м., а тому виділення у відособлене користування кожному із двох співвласників частини квартири, яка б відповідала їх ідеальним часткам є можливим. Тому суд вважає, що наявні всі підстави для задоволення вимог позивача щодо встановлення порядку користування квартирою, оскільки визначення порядку користування квартирою шляхом виділення сторонам окремих кімнат, за вказаним позивачем варіантом та залишення підсобних приміщень в загальному користуванні, не буде суперечити вимогам закону. Доходячи до такого висновку суд враховує, що визначення зазначеного порядку користування квартирою, запропонованого позивачем, не тільки надає можливість відповідачу користуватися більшою за площею частиною квартири, але й залишає за нею право користування двома відокремленими кімнатами цієї квартири, на відміну від можливості користуватися однією кімнатою позивачем. Таким чином буде додержано баланс інтересів сторін та принцип розумності і справедливості. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved