Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 09.02.2022 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання на денному відділенні Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого ( м. Харків) в розмірі 1/3 всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 21 лютого 2004 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб, про що в Книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено запис № 91 та видано свідоцтво про шлюб № [NUMBER] відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського обласного управління юстиції. Шлюб між ними розірвано рішенням суду від 06 травня 2013 року. В шлюбі у них народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Доньки проживають разом із позивачем. Відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 15 січня 2008 року відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця. Діти досягають повноліття, але разом з тим, вони продовжують навчатися на денному відділенні Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого (м. Харків), тому не мають змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, одна з доньок, [PERSON] навчається на контрактній основі, тож щороку позивач сплачує за навчання 29925 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг № 425/1Ф. Позивач вказує на те, що відповідач участі у житті дітей не бере, окрім аліментів, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатною особою та отримує дохід. На даний момент він працює на посаді заступника директора департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради. Позивач зазначає, що працює , але у зв`язку з тим, що на її утриманні крім доньок є ще непрацездатна мати - [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, має тяжке матеріальне становище. Інших джерел доходу не має. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач подала до суду заяву від 27.05.2022 року про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов чи заяв про відкладення судового засідання до суду не подав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] звернулася до суду 09.02.2022 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які продовжують навчання на денному відділенні Національного юридичного університету ім. Я. Мудрого ( м. Харків) в розмірі 1/3 всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але неменше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до закінчення навчання або досягнення двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Зі змісту позову слідує, що з моменту розірвання шлюбу доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Так, доданою до справи довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] підтверджується, що така проживає разом з доньками [PERSON] , [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 15.01.2008 року вирішено: стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісяця, але неменше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.11. 2006 року та до повнолітня дітей. Як вбачається з матеріалів справи на даний часдоньки позивачки навчаються на денному відділенні Національного юридичного університету ім. Я.Мудрого (м. Харків), тому не мають змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Крім того, одна з доньок, [PERSON] навчається на контрактній основі, тож щороку позивач сплачує за навчання 29925 грн. згідно з договором про надання освітніх послуг № 425/1Ф. Разом з тим суд встановив, що станом на сьогоднішній час доньки позивачки ще неповнолітні та отримують аліменти в порядку виконання судового рішення до досягнення ними повнолітня. Позивач вказує, що відповідач ухиляється від надання донькам, які навчається, матеріальної допомоги. Позивач стверджує, що відповідач має можливість допомагати донькам, оскільки є працездатною особою, працює та отримує дохід, що доводить довідкою з місця роботи відповідача. Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з метою захисту прав дітей на період її навчання. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: -походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); -досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; -продовження дітьми навчання (форма навчання може бути як денна, так і заочна (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц). -потреба дітей у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; -наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Така позиція закріплена безпосередньо в п. 20 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (надалі - Постанова Пленуму ВСУ), а також в постановах Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 та від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17. Аналізуючи чинне законодавство, суд звертає увагу сторони позивача, що право на отримання аліментів відповідно до вимог статті 199 Сімейного кодексу України мають повнолітні діти, що продовжують навчання. Слід одразу зауважити, що рішення суду, за яким на користь дитини стягувались аліменти до досягнення нею повноліття, не дає права на стягнення аліментів після досягнення дитиною 18 років. Тобто, в такому випадку необхідно звертатися до суду із новою позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки/сина, які продовжують навчання. Таким чином тільки після досягнення дітьми повноліття, у ник виникає право на утримання аліментів у зв`язку навчанням. Як встановлено матеріалами справи право на утримання дітей на даний час забезпечено рішенням суду про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , яке діятиме до досягнення ними повноліття, тобто до [INFO] . Суд акцентує увагу позивача на тому, що тільки після досягнення дітьми повноліття у них виникне право на стягнення аліментів з відповідача в порядку ст. 199 Сімейного кодексу за умови продовження навчання. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином суд звертає увагу на те, що позивач, у разі порушення його суб`єктивного права, може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відтак тільки після досягнення дітьми повноліття, за умови їхнього навчання на цей період, подальшого ухилення відповідача від утримання дітей та його реальної можливості надавати таку допомогу позивач отримає право на звернення до суду за захистом прав дітей. Законодавець чітко визначив порядок стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та повнолітніх, що продовжують навчання. Натомість чинним законодавством не передбачено захист прав на майбутнє, адже тільки у випадку порушення, невизнання або оспорювання прав виникає право на захист в судовому порядку. Враховуючи вищенаведені обставини, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку що позов є передчасним і таким, що не підлягає до задоволення. Також доводить до відома позивача, що така не обмежена у праві подати аналогічний позов до суду з дня досягнення дітьми повноліття. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed