Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 28423 грн. 73 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 3743 грн. 35 коп. та 3 % річних в сумі 1618 грн. 82 коп. Всього просив стягнути 33785 грн. 90 коп. Ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що позивачем наданий розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2021 року. При цьому позовна заява ним подана до суду 16 лютого 2022 року. За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 вересня 2017 року по 15 лютого 2019 року включно не підлягають задоволенню у зв`язку зі сплином строку позовної давності, встановленого 257 ЦК України. Правові підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги теплопостачання за період з 16 лютого 2019 року по 18 березня 2019 року відсутні, оскільки договір про надання послуг з централізованого теплопостачання сторонами укладений 19 березня 2019 року. Тому цивільно-правові відносини між позивачем і співвідповідачами виникли лише 19 березня 2019 року. Матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів про існування таких відносин до укладення договору. За період з 10 березня 2019 року заборгованість обраховано невірно. Сума заборгованості за послуги теплопостачання та постачання гарячої води в період з 19 березня 2019 року по 01 жовтня 2021 року складає 18387,96 грн. Позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є похідними від вимог про стягнення основної суми заборгованості, та позивачем не доведені. Тому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення солідарно з співвідповідачів на його користь заборгованості за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних: за період з 01 вересня 2017 року по 15 лютого 2019 року включно в зв`язку з пропущенням позивачем строків позовної давності, за період з 16 лютого 2019 року по 18 березня 2019 року включно в зв`язку з недоведеністю обставини щодо існування заборгованості в цей період. Стягнути солідарно з співвідповідачів на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору з урахуванням встановленого судом розміру фактичної заборгованості за послуги теплопостачання на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Справу вирішити без його участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позов не надали. Ухвалою суду від 02 червня 2022 року за заявою представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги про стягнення з відповідачів індексу інфляції в розмірі 3743 грн. 35 коп. та 3 % річних в сумі 1618 грн. 82 коп. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Також до початку розгляду справи по суті представником позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій пославшись на часткове погашення відповідачами заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість, що станом на 01 червня 2022 року становить 15107 грн. 80 коп. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. При цьому [PERSON] у тексті відзиву звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Правовідносини, що виникли між сторонами щодо надання послуг теплопостачання, врегульовані договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, укладеним ПОКВП ТГ «Полтаватеплоенерго» (теплопостачальна організація) та [PERSON] (споживач) 19 березня 2019 року (надалі в тексті рішення Договір про надання послуг), а також нормами чинного законодавства. Відповідно до пункту 1 Договору про надання послуг виконавець зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с.12). Підпунктом 13 пункту 20 Договору передбачено обов`язок споживача погасити заборгованість, що склалася на 01 березня 2019 року в сумі 7943 грн. 96 коп. без перерахунку субсидії до 01 березня 2020 року. Крім того, як встановлено судом, одна сторона - Полтавське обласне комунальне підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" надавала другій стороні відповідачам, як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялися та частково оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. При цьому вказані правовідносини існують протягом усього періоду, за який позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги. На користь цього висновку свідчить також визнання відповідачем у договорі про надання послуг від 19 березня 2019 року боргу, що виник в період до укладення цього договору. З цих підстав суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] , наведені ним у відзиві, про безпідставність позовних вимог про стягнення заборгованості за період до 19 березня 2019 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до\~ч.1\~та 5\~ст.\~22\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що надавались в період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2021 року, затверджено наступними нормативними актами: постановою НКРЕКП від 09 червня 2016 року №1101 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року N 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 30,26 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення (з податком на додану вартість); постановою НКРЕКП від 28 грудня 2017 року №1536 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31 березня 2015 року N 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 29,86 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,48 грн. за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,38 грн. за 1 кв. м); постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №405 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31\~березня 2015 року № 1171», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 30,20 грн. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 83,33 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість; за відсутності рушникосушильників 77,28 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість; постановою НКРЕКП від 10 грудня 2018 року №1769 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», яке є виконавцем цих послуг», згідно якої тариф на послуги централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість, для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість; з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість, за відсутності рушникосушильників 89,54 грн за 1 куб. м, з\~урахуванням податку на додану вартість. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі у період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплатили. У зв`язку з цим за період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2021 року виникла заборгованість в сумі 28423 грн. 73 коп. за одержані ними послуги теплопостачання. Дана сума заборгованості нарахована позивачем відповідно до вказаних вище тарифів. Але на час розгляду справи відповідачами частково сплачена заборгованість, у зв`язку з чим станом на 01 червня 2022 року вона становить 15107 грн. 80 коп. Вирішуючи заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином перебіг позовної давності в даній справі розпочався з виникненням у відповідачів заборгованості. При цьому, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами, передбачають щомісячну оплату отриманих послуг, перебіг позовної давності щодо кожного пропущеного платежу розпочинався окремо. Позивач звернувся до суду 16 лютого 2022 року, у своїй позовній заяві просив стягнути заборгованість з відповідачів на користь позивача за період з 01 вересня 2017 року по 01 жовтня 2022 року. Відповідно до\~ч.\~1\~та ч.\~3\~ст.\~264\~ЦК України\~перебіг позовної\~давності переривається\~вчиненням особою\~дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як встановлено судом, позивачами вчинялися дії, що свідчать про визнання ними боргу, які переривали перебіг позовної давності. Такою дією є визнання відповідачем [PERSON] боргу в розмірі 7943 грн. 96 коп. станом на 01 березня 2019 року у договорі про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 19 березня 2019 року (а.с. 12). Факт укладення цього договору відповідачі не заперечували. Крім того, відповідачі неодноразово сплачували кошти на погашення заборгованості в розмірі, що перевищує щомісячний платіж. Ці кошти, що перевищують щомісячний платіж, зараховуються в рахунок погашення заборгованості. А оплата заборгованості за попередній період і є дією, що свідчить про визнання відповідачами боргу. Так, за лютий 2019 року позивачем нараховано заборгованість у розмірі 1943,17 грн., а відповідачами сплачено 2500 грн. Відповідно кошти в розмірі 556,83 грн. (2500 грн.-1943,17 грн.= 556,83 грн.) сплачені в рахунок погашення попередньої заборгованості. За липень 2020 року заборгованість позивачем нарахована у розмірі 999,27 грн., сплачено відповідачами 3700 грн. У березні 2021 року відповідачами сплачено 3000 грн., у червні 2021 року сплачено 6000 грн., серпні 2021 року 7000 грн., тобто у розмірах, що передбачали щомісячні платежі. Тому кожним таким платежем перебіг позовної давності переривався, після чого розпочинався заново. Таким чином встановлено, що позивач не пропустив трирічного строку позовної давності, при зверненні з позовом до суду. Підстави для застосування наслідків пропуску позовної давності відсутні. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача складають витрати на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. З відповідачів на користь позивача необхідно стягнути по 827 грн. 00 коп. з кожного на відшкодування судових витрат пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог (2481,00 грн. / 3 = 827 грн. 00 коп.) \~ \~ \~ \~

Outcome: approved