Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

14.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить за нею, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , за життя заповіту не залишив, спадщину після його смерті прийняла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , за життя залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, спадщину після її смерті прийняла [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , за життя залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно [PERSON] , спадщину позивач прийняла, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І. №493/02-24 від 27.10.2021 позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 3/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.12.1990 року, виданого Ізмаїльським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, що також підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №183 від 28.02.2022 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.04.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради народних депутатів, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68919783 від 11.05.2022 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являються: - мати [PERSON] , що підтверджено посвідкою про народження №2168 від 25.06.1960 року; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.06.1967 року Ізмаїльським міським бюро ЗАГС, Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00033375521 від 27.10.2021 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала зі спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами у будинковій книзі на будинок [ADDRESS] , тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Відповідно ст. 553 ЦК УРСР 1963 року - спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, [PERSON] не вступила у володіння спадковим майном та у встановлений законом строк не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , тобто вважається такою, яка відмовилась від спадщини. Крім цього встановлено, що [PERSON] належить 9/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.12.1990 року, виданого Ізмаїльським міським житлово-експлуатаційним об`єднанням, що також довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №183 від 28.02.2022 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] часток з яких належали їй на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24.12.1990 року, та 3/32 частки вона прийняла після смерті сина [PERSON] , але не оформила належним чином своїх спадкових прав. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 25.01.1990 року [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської районної державної контори Єфимовою Т.І., зареєстрований в реєстрі під № 187, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68573595 від 17.02.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] від 25.01.1990 року, зареєстрований за № 187, не змінювався та не скасовувався. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 19.07.2004 року, посвідченою державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Богдан О.М., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 12/32 часток житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 15.05.2015 року [PERSON] , залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Арнаут О.В., зареєстрований в реєстрі під № 1185, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68573378 від 17.02.2022 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] від 15.05.2015 року, зареєстрований за № 1185, не змінювався та не скасовувався. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено заявою від 04.12.2015 року, посвідченою приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Палецькою І.Ю., тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Єфимовою Т.І. №493/02-24 від 27.10.2021 позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved