Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

29.10.2020р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ведикт Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрите виконавче провадження № 63113719 по примусовому стягненню з позивача на користь ТОВ "Вердикт Капітал" грошової суми в розмірі 35 582, 85 грн.. Про наявність виконавчого провадження позивач дізнався за місцем роботи - ТОВ «ТІС - РУДА», де була отримана постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. від 29.09.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату позивача. Як свідчить зміст постанови, підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий документ - виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни від 03.09.2020 року за реєстром № 475. Як свідчить зміст постанови, з позивача стягнуто на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 630094962 від 14.02.2014 року, який укладений між позивачем та АТ "Альфа Банк", в загальному розмірі 35 582, 85 грн. Також позивач, зазначає, що вчинення виконавчого напису нотаріусом є незаконним, а сам виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір відсутній в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Заборгованість, яка стягнута з позивача за виконавчим написом нотаріуса, позивачем не визнається та є спірною. Позивач жодним чином ніколи не визнавав зазначену заборгованість. Жодних вимог про погашення заборгованості в розмірі, визначеному у виконавчому напису нотаріуса, позивач від стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» не отримував, а тому був позбавлений можливості висловити свої заперечення. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Жовтан П.В. від 04.11.2020р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання до суду відзиву на позов. Крім того, ухвалою суду від 04.11.2020 року задоволено клопотанням представника позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. належним чином засвідчених копій документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису № 1172 від 03.09.2020 року. 14.05.2021р. приватний нотаріус Секістова Т.І. надала до суду лист (письмові пояснення) та копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується позивачем, а саме: виконавчого напису, заяви на вчинення виконавчого напису, виписки з особового рахунку, претензії, реєстру на відправку поштової кореспонденції, анкети-заяви позичальника. 11.06.2021р. від представника позивача-адвоката Дікусар Р.М. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що враховуючи надання пояснень відповідачем приватним нотаріусом Секістовою Т.І., позивач вимушений їх врахувати, як передбачений процесуальним законом відзив на позовну заяву (заяву по суті справи) та надати відповідь на відзив, в якому зазначив, що нотаріус при вчинені виконавчого напису не впевнився в наявності та отриманні позивачем письмових повідомлень Банку щодо відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 630094962 від 14.02.2014 року від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Кредитні ініціативи», від ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «Інвестохіллс Веста», від ТОВ «Інвестохіллс Веста» до ТОВ «Вердикт Капітал». Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал» не були додані до заяви нотаріусу: Договір відступлення права вимоги від 21.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами від 26.12.2018 року № 2019-1К1/ВЕСТА між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Інвестохіллс Веста», Договір відступлення права вимоги за кредитними договорами від 16.01.2019 року № 16-01/19/1 між ТОВ «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал». 02.11.2021р. судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судові засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце проведення яких був сповіщений своєчасно, належним чином, однак представник позивача-адвокат Дікусар Р.М. надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», неодноразово, будучи належним чином повідомленим в судові засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. У строк, встановлений ухвалою судді від 04.11.2020р. відзив на позовну заяву від представника відповідача не надходив. Відзив на позовну заяву було направлено представником відповідача 26.05.2022р., судом було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву, а відзив був залишений без розгляду, тому викладене не приймається до уваги при вирішені цієї цивільної справи. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., будучи належним чином повідомленою в судові засідання не з`явилася, надавши письмові пояснення, в яких, зокрема, просила проводити розгляд справи без її участі. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С., неодноразово, будучи належним чином повідомленим в судові засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзив не надав. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що, згідно копій документів, наданих до суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., до неї 03.09.2020 року звернувся представник ТОВ «Вердикт Капітал» із заявою про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № 630094962 від 14.02.2014 року, укладеного з [PERSON] , заборгованість за яким складає 35082,85 грн. з яких: сума заборгованості по кредиту у розмірі 16784, 64 гривень, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 12271,32 гривень, сума заборгованості по штрафам і пеням 6 026, 89 гривень, сума заборгованості по комісії 0,00 гривень та сума, що сплачена за вчинення виконавчого напису 500 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року. Окрім копії заяви стягувача, приватний нотаріус надав до суду копію заяви-анкети про акцепт позичальника [PERSON] від 14.02.2014 року, копію претензії до боржника та копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, виписку з особового рахунку [PERSON] , копію довіреності представника стягувача. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. 03.09.2020 року був вчинений виконавчий напис за реєстром № 475, відповідно до якого запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 35582,85 грн. з [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за кредитним договором № 630094962 від 14.02.2014 року, укладеним між ним та АТ «Альфа-Банк» та запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі: 35082,85 грн. з яких: сума заборгованості по кредиту у розмірі 16784, 64 гривень, сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 12271,32 гривень, сума заборгованості по штрафам і пеням 6 026, 89 гривень, сума заборгованості по комісії 0,00 гривень та сума, що сплачена за вчинення виконавчого напису 500 гривень. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.03.2020 року. Дата набрання чинності виконавчого напису - 03.09.2020 року. 29.09.2020 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 475 від 03.09.2020р. приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Інших доказів, зокрема, копії кредитного договору, договорів відступлення прав вимоги за кредитним договором, тощо суду не надано. Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Так, у статтях 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року в аналогічній справі № 320/7932/16-ц. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Додану представником стягувача до заяви про вчинення виконавчого напису копію заяви-анкети про акцепт [PERSON] від 14.02.2014 року суд не може розцінити, як надання стягувачем передбаченого пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, оригіналу кредитного договору. Вірність зазначеного висновку підтверджена правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року в цивільній справі № 342/180/17-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, в якій Велика Палата ВС, в тому числі, зазначила, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Зазначаючи у виконавчому написі найменування боржника, як [PERSON] , приватний нотаріус Секістова Т.І. не впевнилась в особі боржника шляхом витребування відповідних документів від стягувача, відповідно до ст. 46 Закону України "Про нотаріат". Із підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012року №296/5 слідує, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом вищевказаних норм права на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є отримання боржником вимоги стягувача щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В документах наданих приватним нотаріусом відсутні докази на підтвердження отримання позивачем претензії, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості оспорити претензію або ж виконати її, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Наявність одного лише факту направлення такої вимоги боржнику недостатньо для висновку про її безспірність. Виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Звертаючись до суду, позивач посилався, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», оскільки крім іншого були відсутні відомості про безспірність вимоги. Відповідачем не спростовано того факту, що при вчиненні напису нотаріус не отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення. Розрахунок боргу складений відповідачем є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Разом із тим, суд погоджується з позицією приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., та вважає, що в позовних вимогах позивача до неї необхідно відмовити, з огляду на наступне. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами божників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до ТОВ «Вердикт капітал» є законними, доведеними, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Суд звертає увагу на те, що представник ТОВ «Вердикт Капітал» надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, разом із тим, позивач взагалі не заявляв про те, що він поніс витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання щодо судового збору, суд вирішує з врахуванням положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial