Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що відповідач та [PERSON] , яка померла [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, вели спільне господарство, до 2012 року проживали сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин відповідач переїхав на постійне місце проживання в м. Носівка Чернігівської області. Відповідно до наказу № 53 від 3 липня 2019 року служби у справах дітей та сім`ї Фастівської райдержадміністрації малолітня [PERSON] була поставлена на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, та влаштована на тимчасове проживання в сім`ю родичів/знайомих: з 3 липня 2021 року в родину [PERSON] , з 5 серпня 2019 року в родину [PERSON] та з 4 квітня 2020 року в родину [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідач лише один раз, а саме у 2019 році, приїздив до дочки [PERSON] , після цього жодного спілкування з дочкою не було. Відповідач не приймає участі в житті, навчанні та вихованні дочки [PERSON] , не забезпечує її потреби, не піклується про її життя, здоров`я, навчання та виховання, матеріальної допомоги дочці не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] відповідно до наказу № 28 від 23 лютого 2020 року перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради, як дитина, що перебуває в складних життєвих обставинах. 7 травня 2021 року службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради був направлений запит до служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Носівської міської ради щодо отримання інформації від відповідача стосовно його подальшої участі у вихованні дочки [PERSON] , можливості її повернення на виховання в його родину. З листа служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Носівської міської ради від 8 вересня 2021 року № 01-17/283 відомо, що спеціалісти служби неодноразово намагалися поспілкуватися (відвідували місце роботи, неодноразово телефонували) з відповідачем, але останній на контакт не йшов, відмовився від спілкування, хоча про ситуацію, яка склалася з його дочкою [PERSON] , був повідомлений ще в лютому 2020 року. Протягом перебування [PERSON] на обліку служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради жодних звернень та заяв від відповідача щодо повернення дочки на виховання в його родину не надходило. У зв`язку із цим службою у справах дітей та сім`ї на засідання комісії з питань захисту прав дитини було подано клопотання щодо надання висновку до суду про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Органом опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради було прийнято рішення № 520 від 19 жовтня 2021 року про надання висновку до суду щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Позивач просив: - позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просив розгляд справи проводити без його участі. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи. Ухвалою від 17 травня 2022 року суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою усіх учасників справи, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10-12). Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих позивачем доказів (а.с. 6-8; 16-22) вбачається, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки [PERSON] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду доказів на спростування обставин, викладених позивачем у позовній заяві. У судовому засіданні встановлено, орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком (а.с. 7-8). Таким чином, суд приходить до висновку, що є законні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON] . Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач не надав суду доказів про те, що він надає матеріальну допомогу на утримання своєї дочки [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, працездатний вік відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що позивач звернувся до суду з цим позовом у 2021 році відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 808 грн.

Outcome: approved