Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулась в суд із позовною\~ заявою до Немирівської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж, зазначивши в\~ позовній заяві, що, вона в 1970 році отримала квартиру яка розташована за адресою [ADDRESS] від підприємства Ремстрой контори де вона, власне, зараз проживає. Дана квартира належить їй на підставі Договору купівлі продажу оформленого 22.04.1993 року. Коли вона отримала квартиру від [PERSON] контори в 1970 році їй дали усний дозвіл на будівництво гаража оскільки в даному будинку не було ні підвального приміщення, ні комори. Біля багатоквартирного будинку, де розміщена квартира, розташований гараж, який був побудований чоловіком позивача ще в 1973 році, коли він проживав разом зі позивачем. Вказана будівля гаража була побудована чоловіком на земельній ділянці, яка находилась на той час в розпорядженні Немирівської міської ради. На даний час позивач звернулась до Немирівської міської ради з технічним паспортом на гараж для оформлення права на власність на дане нежитлове приміщення, але їй було відмовлено в усній формі та порадили звернутися до суду У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Представник відповідача Немирівської міської ради відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 30.12.2021 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв і клопотань від позивача та відповідача по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ Ухвалою від 30.12.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання по справі. \~В підготовче судове засідання від представника відповідача Немирівької міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, оскільки зазначений гараж збудований в зоні багатоквартирної забудови на землях комунальної власності. На даних землях містобудівною документацією, зокрема Генеральним планом міста не передбачено будівництво гаражів, а відтак на думку відповідача дана позовна заява не підлягає задоволенню. Ухвалою від 24.05.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. У судове засідання , призначене на 02.06.2022 року позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно з частиною 3\~статті 211 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено особу позивача , [PERSON] (а.с.4-5). Відповідно до копії технічного паспорту від 25.02.1993 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] володіє 7/100 долею (а.с.6-10) Як вбачається із копії реєстраційного посвідчення Тульчинського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок що розташований у [ADDRESS] , в частині 7/100 зареєстрований за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 22 квітня 1993 року (а.с.9) Відповідно до копії технічного паспорту на гараж, що виготовлено 17.06.2013 року, який знаходиться по [ADDRESS] , право власності не зареєстровано (а.с.12) Звіт про оцінку майна, об`єктом якого був гараж літ. «А», загальною площею 18,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , виконавцем якого зазначений ТОВ «Подільський експертний центр» (а.с.15-19), не містить підпису замовника. У висновку про вартість об`єкту оцінки майна чітко вказано, що звіт є дійсним лише за наявності підпису Замовника на титульній сторінці Звіту. Підпис Замовника на титульній сторінці вказано звіту відсутній. На підставі викладеного, зазначений Звіт не можна вважати дійсним. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно з вимогами ч. ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 (про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна не набуває права власності на нього. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Висновки суду \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що гараж, загальною площею 18,7 кв. м., який розміщений за адресою: [ADDRESS] є об`єктом самочинного будівництва, оскільки він був збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, та без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту. Позивачем не надано до суду доказів того, земельна ділянка, на якій був збудований вище вказаний гараж, була надана їй уповноваженим органом у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за відсутності правових підстав. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем [PERSON] . На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed