Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру аліментів на утримання дитини, у якому просила суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 у цивільній справі №127/24922/15-ц та стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015. Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 по справі №127/24922/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 28.10.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Наразі змінились ряд обставин, які потребують зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної із позивачем дитини, а саме позивач уклала шлюб із [PERSON] . Від вказаного шлюбу у позивача народилася донька [PERSON] , [INFO] , внаслідок цього у позивача значно змінився майновий стан, оскільки наразі вона несе також витрати на утримання ще однієї малолітньої дитини. В той же час відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, є фізичною особою-підприємцем, інших утриманців немає, на підставі договору купівлі-продажу придбав у приватну власність земельну ділянку площею 0,16 га на території Якушинецької сільської ради Вінницького району, що свідчить про покращення матеріального стану відповідача та наявність у нього на праві власності нерухомого майна. Разом з тим, на утримання спільної із відповідачем доньки потрібні значні кошти, зокрема, на одяг, продукти харчування, шкільне приладдя, предмети для розвитку та дозвілля, на лікування, тощо, тому позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити спосіб стягнення аліментів, внаслідок чого позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просив позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Страшок А.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с. 55-58). У відзиві вказано, що однією з підстав позову для зміни способу та розміру аліментів є те, що відповідач почав займатися підприємницькою діяльністю та перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, однак вказане твердження є невірним, оскільки відповідачем було припинено підприємницьку діяльність за його заявою від 22.02.2022. Також ще однією підставою для зміни способу та розміру аліментів позивачка вказує про наявність у відповідача у власності нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 0,16 га на території Якушинецької сільської ради Вінницького району, однак це також є помилковим, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 21.07.2020 відповідачем [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було продано квартиру за адресою: [ADDRESS] за 200000 грн., що належала їм в рівних частинах на праві спільної сумісної власності з 1997 року. Внаслідок цього від продажу даної квартири відповідачем було отримано частину коштів в сумі 50000 грн. та 28.05.2021 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідачем було придбано земельну ділянку площею 0,1600 га за адресою: [ADDRESS] вартістю 49000 грн. Відповідач вважає, що позивачем не доведено належними доказами покращення матеріального становища відповідача. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що з 24.07.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015 (справа №127/24933/15-ц) (а.с. 14-15). Від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Малолітня [PERSON] , [INFO] проживає та зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] - позивачем по справі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №3177, №3181 від 17.01.2022 (а.с. 9, 11). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.12.2015 по цивільній справі №127/24922/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 28.10.2015 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). На підставі вище вказаного рішення суду було відкрито виконавче провадження №49891337. В подальшому, постановою головного державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області Козачук І.Ю. від 03.08.2018 виконавчий лист №127/24922/15-ц було повернуто за заявою стягувача (а.с. 66-67). Постановою старшого державного виконавця Першого ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Наконечним С.С. від 17.05.2022 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №127/24922/15-ц, виданого 10.05.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 28.10.2015 до досягнення дитиною повноліття. Після реєстрації шлюбу 26.11.2016 з [PERSON] , мати малолітньої [PERSON] , 2014 р.н. - [PERSON] змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 16). Від вказаного шлюбу у позивача народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка також проживає та зареєстрована разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач [PERSON] був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте 22.02.2022 подав заяву про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням (а.с. 19, 65). Відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер 0520688900:02:003:0612, площею 0,16 га за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 28.05.2021 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.01.2022 (а.с. 20, 72-75). Згідно інформації ГУ ДПС у Вінницькій області від 29.04.2022 про майновий стан і доходи [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 2 квартал 2022 року, сума нарахованого доходу відповідача [PERSON] за 4 квартал 2020 року становила 460800,00 грн., сума нарахованого доходу за 4 квартал 2021 року становила 490560,00 грн. (а.с. 49-50). Згідно пояснень сторін в судовому засіданні, позивач повідомила, що працює вчителем у школі №26 м. Вінниці, а відповідач монтажником на умовах трудового договору, письмових доказів в підтвердження вказаних обставин сторони суду не надали. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 грн, з 1 липня - 2 744 грн, з 1 грудня - 2 833 грн. Отже, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на час звернення до суду з позовом становив 2 618 грн. Суд враховуєфактичні обставини справи, а саме вік дитини на утримання якої стягуються аліменти (станом на день розгляду справи дитині виповнилося 8 років), що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, у зв`язку з чим зазначений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, не відповідає мінімальним її потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень. Будь-яких доказів того, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, чи наявності інших обставин, що мають істотне значення, які б могли бути підставою визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суду не надано. За наведених обставин, враховуючи насамперед інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved