Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в особі голови правління АТ «Львівгаз» [PERSON] звернулося з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 2 072,85 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що позивач надає послуги з розподілу природного газу, а відповідач є споживачем таких послуг. Відповідні послуги надаються на підставі типового договору розподілу природного газу, що затверджений постановою Національної комісії, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, який є публічним, його умови розміщені на офіційному сайті позивача. Зазначає, що факт приєднання споживача до умов договору підтверджується зміною показників газового лічильника та здійснення ним оплат вартості послуг з розподілу природного газу. Вказує, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» надало споживачу впродовж періоду з 01.01.2020 р. по 30.06.2021 р. послугу з розподілу природного газу, що підтверджується зміною показників газового лічильника, яка відображена у розрахунку заборгованості за розподіл природного газу. Позивач виконав свої зобов`язання та надав споживачу послуги, однак, відповідач взяті на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого, станом на 30.06.2021 заборгованість відповідача перед позивачем за розподілений природний газ становить 2 072,85 грн. Із врахуванням наведеного просив позов задоволити. Ухвалою суду від 21.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся про день, час та місце судового розгляду, шляхом направлення поштової кореспонденції, повідомлення поверталися на адресу суду з відмітками вручено, отримав « [PERSON] ». 19.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому міститься прошито 26 аркушів, які скріплені написом «[PERSON]», в якому він зазначає, що позов є необгрунтований та бездоказовим, а провадження відкрите є таким, що підлягає закриттю в повному обсязі з наступних підстав. Зазначив, що із заявленими позовними вимогами не погоджуються, вважають їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Стверджують, що дана позовна заява подана до відповідачів-фізичних осіб без доказу: існування таких фізичних осіб, укладення договірної угоди, перебування фізичних осіб за вказаною адресою, з та вручено Мужчині , який не має жодних цифрових ідентифікаторів. Отримавши вказану позивачем адресу шляхом викрадення персональних даних, шахраї намагаються шляхом введення суд в оману примусити Мужчину [PERSON] акцептувати з ними відносини, та примусити сплачувати їм кошти. Звертають увагу суду на те, що заперечує проти позову, та вносить для суду ясність у вигляді відзиву, Мужчина не захищається (бо не є винним), а створює умови для якісної роботи суду - допомагає встановити повну відсутність правовідносин, (що вказує на відсутність спору, оскільки позовна заява є лише спробою через введення суд в оману, легалізувати злочинні дії з викрадення персональних даних, разом з комунальною власністю, що належить українцям на підставі Декларації про державний суверинітет та ст. 13, 142, 143 Конституції України). Зазначає те, що позивач намагається ввести суд в оману з метою отримання неправомірної вигоди, приховавши від суду значну кількість доказів відсутності відносин та незаконності його дій. Стверджує, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в особі голови правління АТ «Львівгаз» [PERSON] викрало та незаконно використовує майно громади, українців: газове комунальне господарство, викрадено разом з мережами, а також персональні дані всіх жителів Львівської області, і його в тому числі. Стаття 37 Закону України «Про ринок природного газу» визначає, що оператор газоросподільної системи відповідає за надійну і безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Вказує на те, що стаття 13 Конституції України говорить, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Отже газ - будучи природнім ресурсом, який видобувається в Україні є власністю Українського народу. Жодних «операторів ГТС та ГРМ ні серед власників газу, ні серед осіб уповноважених основним законом діяти від імені та в інтересах власника - немає. Звертаючись до суду про стягнення з власників газу, українців оплати за газ (їх власність) чи за розподіл газу, оператор має надати доказ того, що цей «газ» у нього був і де він його взяв та по якій ціні, в іншому випадку це розцінюється, як спроба зробити з нас - скупщиків краденого газу і реалізувати це через суд, так як погрози фізичної особи [PERSON] -голови правління юридичної особи з назвою АТ «Львівгаз», фізичне насилля під керівництвом [PERSON] , завдання колосальної моральної шкоди та фактично реалізований за попередньою змовою групою осіб злочин 1-2 лютого 2021 року, що полягав у відрізці у зимовий період їхнього будинку від головної газової труби по видуманій і нічим не підтвердженій причині «витік газу», залишення відповідача в небезпеці не подіяли. Також увідомив, що дня 12, місяця травня, року 2021 від ОСН - Будинкового комітету Джерело Рода», учасниками якого є [PERSON] до фізичної особи [PERSON] - голови правління юридичної особи з назвою АТ «Львівгаз» було направлено «УВІДОМЛЕННЯ/ВИМОГА» від дня 10 місяця травня 2021 щодо надання необхідної інформації для заключення в подальшому договору. Також зазначають, що до позовної заяви не надано всі передбачені ліцензії на здійснення законної діяльності. Газорозподільне підприємство - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює транспортування природного газу газорозподільними мережами безпосередньо споживачам до межі балансової належності, у власності чи в користуванні якого перебувають газорозподільні системи та інші виробничі об`єкти та який здійснює щодо них функції з оперативно-технологічного управління. До позовної заяви не надано докази у вигляді акту розмежування балансової належності та докази про перебування відповідних мереж «у власності або законному користуванні» позивача. Вказує, що можливо це за народний газ, викрадений у Українців, власників надр і використаний фізичною особою [PERSON] - головою правління юридичною особою з назвою АТ «Львівгаз» для власного збагачення, позивач хоче зтягнути кошти з українців, власників газу через суд… Як зазначено у відзиві зокрема ні до чого не можуть примушувати Мужчину та Жінку ні жодна юрисдикція, ні органи, ні посадові особи, ні тим більше приватні монополісти, так як Мужчина та Жінка вище будь якої юрисдикції, несуть відповідальність виключно перед Творцем , а посередників між Мужчиною , Жінкою та Творцем немає! Зазначає, що у відповідності до норм ГКУ та власне Кодексу (що по суті є правилами), договір на приєднання до газорозподільної системи/договір на приєднання - це письмова угода між оператором газорозподільної системи та замовником послуги. Доказу направлення пропозиції та відповідь про прийняття немає. Вимагає у суда, діяти в честі та: закрити судове провадження за позовом фізичної особи [PERSON] - голови правління юридичної особи з назвою АТ «Львівгаз» по справі №943/1486/21 від 21 вересня 2021 року; зазначити в Рішенні суду відсутність договірних відносин та боргових зобов`язань у [PERSON] щодо позивача фізичної особи [PERSON] та юридичної особи АТ «Львівгаз»», заборонити фізичній особі [PERSON] - голові правління юридичної особи з назвою АТ «Львівгаз» - збір, зберігання, обробку, оцифровування, використання, передачу, розповсюдження персональних даних, зобов`язати позивача фізичну особу [PERSON] - голову правління юридичної особи з назвою АТ «Львівгаз» виконати усі умови прийнятих угод з вимогами про надання інформації та сплатити на користь відповідача згідно з заключеним (акцептованим) позивачем угодами суму в загальному розмірі 20 100 000 (двадцять мільйонів сто тисяч) гривень на картковий рахунок: [NUMBER] , усіх винних у вчиненні перелічених злочинів щодо нього та щодо українців притягнути до відповідальності, про рішення по даній заяві повідомити відповідача письмово. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках . Ч. 1 ст. 76 ЦК України вказує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно ч. 2 ст. 89 ЦК України. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824, 06 листопада 2015, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Як передбачено ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ) - договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; - доступ до газорозподільної системи - право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи; - оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ доступ суб`єктів ринку природного газу до ГРМ, що на законних підставах знаходиться у власності чи користуванні (у тому числі в експлуатації) Оператора ГРМ, здійснюється на принципах: забезпечення рівних прав доступу, у тому числі приєднання, до ГРМ відповідно до вимог цього Кодексу; забезпечення Оператором ГРМ належної якості послуг доступу (приєднання) на договірних засадах; забезпечення суб`єктами ринку природного газу критеріїв доступу, визначених розділами V та VI цього Кодексу, та належних розрахунків за надані послуги. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VI цього Кодексу (пункт 5 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ). На підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: 1) присвоює споживачу (у тому числі побутовому споживачу) персональний EIC-код як суб`єкту ринку природного газу та в установленому законодавством порядку передає його Оператору ГТС для можливості ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни постачальника; 2) надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; 3) забезпечує формування та передачу прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом. Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Згідно з пунктами 3,4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктами 1, 2, 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Порядок включення споживача до Реєстру споживачів постачальника визначається відповідно до вимог Кодексу ГТС. Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача. За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, у даному випадку для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору, споживачу не обов`язкова наявність підписаної заяви-приєднання, оскільки фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору та його укладення можуть бути як сплата рахунку Оператора ГРМ, так і будь-які інші докази на підтвердження споживання природного газу відповідачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виходячи із вимог статті 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК), зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтею 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В даному випадку правовою підставою для стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі суд спирається на статтю 14 ЦК України, згідно із якою цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства та статтю 629 ЦК України, яка вказує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, Суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою відповідач зареєстрований та фактично проживає. Дану обставину визнав сам відповідач у відзиві на позовну заяву. Фактом приєднання побутового споживача відповідача [PERSON] до умов даного договору є щомісячне споживання певних об`ємів природного газу та зміною показань газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку [NUMBER] . Посилання відповідача на те, що договору із відповідачем про постачання природного газу він не укладав Суд не приймає, оскільки, факт його приєднання споживача до умов договору підтверджується зміною показників газового лічильника та здійснення ним оплат вартості послуг з розподілу природного газу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за розподілений природний газ по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] періодично сплачував за послуги з розподілу природного газу, а саме у травні, червні, липні та вересні 2020. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт приєднання відповідача [PERSON] до умов Типового договору з розподілу природного газу. Умови договору сторін справи, яким врегульовано їхні відносини не оскаржені та є чинними, тому між сторонами існують фактичні договірні відносини. Договором визначено, що споживач являється побутовим споживачем послуг з газопостачання по вказаному об`єкту, тому на нього як фактичного споживача, покладено обов`язок зі сплати вказаних послуг. Відповідач, в порушення своїх обов`язків, належним чином не виконує взятих на себе обов`язків в повному обсязі, відповідач отримував послуги з постачання природного газу, оплачував їх частково, та відповідно отримував і послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання, однак, систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг в повному обсязі, внаслідок чого в нього утворилася перед позивачем заборгованість у спірному розмірі та за спірний період, яка підтверджена позивачем належними та допустимими доказами. Суд приходить що переконання, що наданими доказами позивач довів факт порушення відповідачем умов договору, тому, враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи зазначене, суд погоджується з обґрунтованістю доводів позивача про необхідність задоволення позову у повному обсязі та стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за послуги з розподілу природного газу у сумі 2 072,85 грн. за період з 01.01.2020 року по 30.06.2021 року. Як встановлено з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн. Відтак, у відповідності до ч.1ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 270,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved