Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Козятинської міської ради Вінницької області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Махаринецьке АГРО», в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,9872 га, кадастровий номер 0521487200:06:001:0276, розташованої на території Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області (раніше Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 1,9872 га, кадастровий номер 0521487200:06:001:0276, розташованої на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області (нині Козятинської міської ради Хмільницького району Вінницької області), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Позивач є єдиною спадкоємицею майна [PERSON] за законом, спадщину прийняла, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном в шестимісячний строк після його смерті. На даний час позивач вирішила належним чином оформити свої спадкові права на майно, проте даний час земельна ділянка, яку вона успадкувала, перебуває в оренді ТОВ «Махаринецьке АГРО», однак в державному земельному кадастрі відсутня інформація про власника, а реєстрація іншого речового права - оренди перешкоджає процедурі внесення інформації про дійсного власника. Крім того, оригінал державного акта втрачений. Вирішення питання про успадкування нею вказаного вище майна можливе лише в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні позовні вимоги підтримала та підтвердила обставини, наведені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про визнання позову повністю, справу просить розглянути у його відсутність. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0521487200:06:001:0276, яка розташована на території Сокілецької сільської ради Вінницької області, та належала померлому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН б/н, виданого 12.05.1998 Сокілецькою сільською радою народних депутатів на підставі рішення 1 сесії 23 скликання від 23.04.1998 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №613. Відповідно до рішення 22 сесії 7 скликання Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області від 04.11.2019 надано дозвіл ТОВ «Махаринецьке АГРО» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок на території Сокілецької сільської ради та передачу їх в оренду, в тому числі земельну ділянку [PERSON] за №381 площею 1,9900 га. Цим же рішенням ТОВ «Махаринецьке АГРО» передано в користування на умовах оренди земельну ділянку [PERSON] за №381 площею 1, 9900 га на умовах оренди на строк до моменту державної реєстрації права власності спадкоємців на земельну ділянку або до набрання законної сили рішення суду про визнання спадщини відумерлою (а.с.18). На замовлення ТОВ «Махаринецьке АГРО» розроблено технічну документацію на вказану земельну ділянку, присвоєно кадастровий номер - 0521487200:06:001:0276 та внесено відомості в ДЗК, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14,32-64). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.12.2019 у справі №133/3088/19 встановлено факт, що [PERSON] проживала з 1968 року однією сім?єю із [PERSON] до дня його смерті, тобто до [INFO] у будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою Сокілецькою сільською радою 18.12.2017 за №1133, [PERSON] прийняла спадщину та розпорядилась майном після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.11). Як на підставу прийняття спадщини позивач посилається на ст.1264 ЦК України 2003 року, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. В 2021 році позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Ірини Барської, але письмовим роз`ясненням їй було відмовлено в оформленні спадкових справ у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,99 га, кадастровий номер 0521487200:06:001:0276, яка розташована на території Сокілецької сільської ради Вінницької області, а саме державного акта на право приватної власності на землю серії ВН б/н, виданого 12.05.1998 Сокілецькою сільською радою народних депутатів на підставі рішення 1 сесії 23 скликання від 23.04.1998 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №613 (а.с. 19). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] , тобто у період чинності ЦК УРСР у редакції 1963 року. Вимогами п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України та ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами (ст.549) було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, зокрема вступ у володіння та управління спадковим майном або подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого ст. 549 ЦК УРСР шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 -531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Таким чином, до правовідносин, що склались у даному випадку, застосовуються положення ЦК УРСР, оскільки спадщина на спірну земельну ділянку відкрилась [INFO] . Відповідно до ст.ст. 529, 530 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). В той же час, позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, не входить до жодної з черг спадкування за законом, передбачених ЦК УРСР 1963 року, тобто не є спадкоємцем померлого [PERSON] , і позбавлена права на спадкування його майна. Так, відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зважаючи на положення вказаних вище норм, суд приходить до висновку, що підстав для визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , немає, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців, відповідно до положень ЦК УРСР 1963 року, а тому права на спадкування не набула. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed