Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

14 грудня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до\~ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»,\~треті особи\~без самостійних\~вимог:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~приватний виконавець\~виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В.,\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. (а.с.1-8) 27 січня 2022 року позивачка через свого представника уточнила свої позовні вимоги шляхом їх збільшення. (а.с.55-58) В обґрунтування позовної заяви зазначено, що про вчинення виконавчого напису позивачка дізналась у жовтні\~2021 року, ознайомившись за своїм місцем роботи з постановою приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пред`явлена до стягнення заборгованість в розмірі 18\~435,38 грн., яка з неї стягується, не є безспірною заборгованістю, та останній не було повідомлено про наявність у неї такої заборгованості. Позивачка вважає виконавчий напис № 67911 таким, який вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусів, документи надані відповідачем для вчинення напису не відповідають дійсності і не підтверджують безспірність заборгованості, кредитних відносин з АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФОРТ», правонаступником якого є ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», який є одним із відповідачів у справі, у позивачки ніколи не було. В порядку виконання виконавчого провадження із заробітної плати позивачки було утримано грошові кошти в сумі 3\~184,74 грн. на користь відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та грошові кошти в сумі 568,46 грн. на користь відповідача приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. За цих обставин позивачка просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 67911 від 28 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М., щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», зобов`язати відповідачів повернути позивачці стягнуті за виконавчим написом кошти в сумі 3\~753,20 грн., а також просить стягнути судові витрати по справі. (а.с.55-58) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивачка працює в КП «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» ДОР за адресою: м. Дніпро, вул. Гавриленка, буд. 1, що територіально розташовано в Центральному районі м. Дніпро. Одночасно з позовною заявою представником позивачки було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з позивачки коштів. У разі невжиття заходів забезпечення позову відбудеться стягнення коштів за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. (а.с.10-13) Ухвалою від 16 грудня 2021 року заяву представника позивачки про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №\~67911, вчиненого 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Є.М., про стягнення з позивачки коштів на користь відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». (а.с.47-48) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2021 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників, (а.с.49-50) одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Є.М.,\~приватного виконавця\~виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцев І.В. (а.с.49-50) 27 січня 2022 року від представника позивачки надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до\~ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В.,\~третя особа\~без самостійних\~вимог\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.,\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню, та стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса. (а.с.55-58) В судове засідання 31 січня 2022 року з`явився представник позивачки, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було ухвалено долучити уточнену позовну заяву до матеріалів справи, задовольнити клопотання представника позивачки про витребування доказів та відкласти розгляд справи на 28 лютого 2022 року. (а.с.68) В судове засідання 28 лютого 2022 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 29 березня 2022 року. (а.с.75) В судове засідання 29 березня 2022 року з`явився представник позивачки, інші сторони по справі в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було прийнято уточнену позовну заяву, задоволено клопотання про відстрочку сплати судового збору, залучено другого відповідача по справі, повторно ухвалено витребувати докази та відкладено розгляд справи на 27 квітня 2022 року. (а.с.85) В судове засідання 27 квітня 2022 року сторони по справі не з`явились, про причини неявки не повідомили, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 26 травня 2022 року. (а.с.92) 26 травня 2022 року за участю представника позивачки було проведено розгляд справи по суті. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач \~ТОВ «ФК\~«ЕЛІТ ФІНАНС»\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзив на\~позов до\~суду не\~надходив.\~Відповідач про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~шляхом направлення\~на його\~адресу та\~електронну адресу\~судових повісток,\~про причини\~неявки не\~повідомив. (а.с.а.с.53, 70, 76, 87, 93) Згідно довідок про доставку електронного листа судові повістки відповідачу доставлені. (а.с.а.с.73,\~81,\~89,\~95) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Відповідач приватний\~виконавець\~виконавчого округу\~Дніпропетровської області\~Щигарцев І.В.\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~відзив на\~позов до\~суду не\~надходив.\~Відповідач про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~шляхом направлення\~на його\~адресу та\~електронну адресу\~судових повісток,\~про причини\~неявки не\~повідомив. (а.с.а.с.53, 70, 76, 87, 93) Згідно довідок про доставку електронного листа судові повістки відповідачу доставлені. (а.с.а.с.90,\~96) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. в судові засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток. (а.с.а.с.53, 70, 76, 87, 93). Конверт, направлений на адресу приватного нотаріуса, повернувся до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с.72) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступних висновків, з таких підстав. За загальним правилом ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №\~296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №\~826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265\~КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що в матеріалах справи наявна копія оферти № 631100057 від 08 лютого 2019 року, укладена між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , (а.с.26) та\~копія виконавчого\~напису №\~67911\~вчиненого 28\~травня 2021\~року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (а.с.27) З вищевказаних документів встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог\~ст.87 Закону «Про нотаріат». З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача коштів відрахованих із заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2\~ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.ч.5, 6\~ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що за заявою стягувача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на підставі виконавчого напису № 67911 виданого 28 травня 2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. 29 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 66984316, про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості. (а.с.15-16) 07 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.17-18) Вказана постанова була направлена на адресу місця роботи [PERSON] КП «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» ДОР для виконання, яка була прийнята вищевказаним підприємством до виконання. Частиною 2\~ст.48 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Відповідно до ч.ч.1, 2\~ст.68 Закону України «Про виконавче провадження»\~стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувана або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно із наданим позивачкою листом від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. (вих. №01-29/1050 від 26 січня 2022 року), станом на 26 січня 2022 року за ВП № 66984316 було здійснено стягнень із заробітної плати позивачки на суму 3\~753,20 грн., які були розподілені наступним чином: 3\~184,74 грн. перераховано на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та 568,46 грн. перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. (а.с.61) Разом з тим, як було встановлено, стягнення сум проводилось на підставі виконавчого напису нотаріуса, який було визнано таким, що не підлягає виконанню. За цих обставин суд приходить до висновку, що стягнута з позивачки сума на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» була набута без достатньої правової підстави. Відповідно до\~ст.1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому\~це майно.\~Особа зобов`язана\~повернути майно\~і тоді,\~коли підстава,\~на якій\~воно було\~набуте,\~згодом відпала. Положення\~цієї глави\~застосовуються незалежно\~від того,\~чи безпідставне\~набуття або\~збереження майна\~було результатом\~поведінки набувача\~майна,\~потерпілого,\~інших осіб\~чи наслідком\~події.\~Положення цієї\~глави застосовуються\~також до\~вимог про: 1)\~повернення виконаного\~за недійсним\~правочином; 2)\~витребування майна\~власником із\~чужого незаконного\~володіння; 3)\~повернення виконаного\~однією із\~сторін у\~зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст.1213\~ЦК України\~набувач зобов`язаний\~повернути потерпілому\~безпідставно набуте\~майно в\~натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до\~ст.1214\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~без достатньої\~правової підстави,\~зобов`язана\~відшкодувати всі\~доходи,\~які вона\~одержала або\~могла одержати\~від цього\~майна з\~часу,\~коли ця\~особа дізналася\~або могла\~дізнатися про\~володіння цим\~майном без\~достатньої правової\~підстави.\~З цього\~часу вона\~відповідає також\~за допущене\~нею погіршення\~майна. Особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~без достатньої\~правової підстави,\~має право\~вимагати відшкодування\~зроблених нею\~необхідних витрат\~на майно\~від часу,\~з якого\~вона зобов`язана\~повернути доходи. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536\~цього Кодексу). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З огляду на вище викладене, враховуючи, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» безпідставно набуло 3\~184,74\~грн., які були стягнути з позивачки за виконавчим написом, який було визнано таким, що не підлягає виконанню, слід стягнути з відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивачки безпідставно отримані кошти за виконавчим написом нотаріуса в розмірі 3\~184,74 грн. Що стосується вимог позивачки про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. в якості витрат виконавчого провадження та основної винагороди приватному виконавцю в сумі 568,46 грн., суд зазначає наступне. Як зазначалося вище, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення гл.83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Аналіз ст.1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст.1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивачки, стягненням основної винагороди приватного виконавця, які не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст.1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження. Частиною 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Вказана позиція підтверджується постановою Верховного суду від 05 лютого 2020 року по справі № 201/8493/18. Позивачкою в порядку адміністративного судочинства дії та постанови виконавця не оскаржувались, неправомірними вони не визнавались. Оскільки вказана основна винагорода та витрати на проведення виконавчих дій не можуть вважатися безпідставно набутими коштами у розумінні ст.1212 ЦК України, а є витратами виконавчого провадження, тому позовні вимоги в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого Дніпропетровської області Щигарцева І.В. коштів в сумі 568,46 грн. задоволенню не підлягають через недоведеність протиправності дій останнього. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133, ч.ч.1, 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 ст.134\~ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». На понесення позивачкою витрат на правову допомогу було надано договір про надання професійної правової (правничої) допомоги №\~1/01-12/В від 01 грудня 2021 року укладений між [PERSON] та адвокатом керівником адвокатського об`єднання «АДВІС» Весніним С.О., додаток № 1 до вищевказаного договору, акт прийому-виконання послуг від 19 січня 2022 року, плвтіжне доручення № 9 від 24 січня 2022 року про сплату 7 500 грн. Таким чином, враховуючи співмірність витрат зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт з відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» слід стягнути на користь позивачки судові витрати за правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, а разом в розмірі 2 204 грн. 09 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved