Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить суд постановити рішення про стягнення із відповідачки аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками двох дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується довідкою №177 від 31.03.2022, виданою Вилоцькою селищною радою. Відповідачка не бере участі у житті дітей. Дочки із вересня 2017 року проживають із позивачем. Постійної участі у матеріальному утриманні дітей [PERSON] не бере. Відповідачка є працездатною молодою людиною. Працює в Чехії, має щомісячні доходи від 500 до 1000 доларів США. На даний час матеріальне становище позивача змінилося: на його утриманні четверо осіб - дружина та троє дітей. 15.03.2019 він уклав шлюб із [PERSON] . В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Він є єдиним годувальником сім`ї, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, яку реалізує на ринку. Відзиву відповідач не подав. У судовому розгляді справи учасники справи участі не брали. Сторона позивача подала письмову заяву, у якій просить розглянути справу без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач причин неявки суду не повідомив. Судова повістка, направлена за адресою, вказаною у позовній заяві, не вручена через відсутність адресата за вказаною адресою. Додатково про судовий виклик відповідача розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У зв`язку з цим, суд, згідно вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти розгляду справи на підставі наявних у справі доказів не заперечив. Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши подані на їх підтвердження докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.09.2016 №299/2193/16 (а.с.6). Сторони спору є батьками двох дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , Свідоцтво про народження [NUMBER] від 21.12.2011, та дочка [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 09.07.2014 (а.с.7, 7зв). Позивач 15.03.2019 уклав шлюб із [PERSON] , Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , від 15.03.2019, Актовий запис №1.(а.с.9) У шлюбі із [PERSON] у позивача народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Доньки позивача проживають разом із ним, що підтверджено довідкою №177 від 31.03.2022, виданою Вилоцькою селищною радою (а.с.10). Зі слів позивача, відповідачка не бере належної участі у житті дітей. Дочки із вересня 2017 року проживають із позивачем. Регулярної участі у матеріальному утриманні дітей відповідачка не бере. Відповідачка є працездатною молодою людиною.. Зі слів позивача, він є єдиним годувальником сім`ї, займається вирощуванням сільськогосподарської продукції, яку реалізує на ринку. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин, вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1 ) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд взяв до уваги ту обставину, що діти проживають разом ізбатьком, який забезпечує організацію їх життя, виховання, веде догляд за ними та веде домашнє господарство. Разом із тим, обґрунтовуючи розмір аліментів, позивач посилається на ряд обставин, на підтвердження яких не додано жодного належного доказу. При цьому, тягар доказування кожної з цих обставин несе позивач. Так, залишились непідтвердженими зазначений позивачем розмір щомісячного доходу відповідачки. При цьому, законом встановлено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст. 182 СК України). Відтак, оскільки залишились непідтвердженими обставини, що мають юридичне значення для визначення розміру аліментів вище мінімального рекомендованого, то суд вирішив, що позов слід задовольнити частково, у розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів (п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»). Відтак, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір за звернення до суду у 2022 році із майновим позовом за позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини у визначеному законом розмірі на дату подання позову - 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial