Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить відібрати дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав та передати Сихівській районній адміністрації, як органу опіки та піклування Львівської міської ради та стягувати з останньої аліменти на користь та утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, покликаючись, що відповідач належним чином не виконує батьківські обов`язки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 28 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених у ньому. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлявся про дату, час і місце проведення такого, причин неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не подала. Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені\~ст.223 ЦПК України. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч.4\~ст.223 ЦПК України). За умовами\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наявності всіх наведених вище умов суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження: серії [NUMBER] , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 15 вересня 2010 року, актовий запис № 4684 та серії [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 04 квітня 2014 року, актовий запис № 1285. Відповідач з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 40 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 22 лютого 2021 року. Відповідно до ст.8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених\~пунктами 2-5\~частини першої статті 164\~цього Кодексу,\~а також\~в інших\~випадках,\~якщо залишення\~дитини у\~них є\~небезпечним для\~її життя,\~здоров`я\~і морального\~виховання. У\~цьому разі\~дитина передається\~другому з\~батьків,\~бабі,\~дідові,\~іншим родичам\~-\~за їх\~бажанням або\~органові опіки\~та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч.1 ст.170 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, а за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи питання про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав суд бере до уваги висновок Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 02 квітня 2021 року № 8, яким визнано за доцільне відібрати дітей від матері, з метою захисту прав та інтересів дітей, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. У даному висновку вказано, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дітей, не переживає за їх здоров`я та майбутнє, веде антигромадський спосіб життя, не створила належних умов проживання в помешканні, своєю поведінкою та вчинками сприяє створенню несприятливого психологічного клімату в сім`ї, відмовляється від отримання соціальних послуг, не сприяє здобуття дитиною відповідної освіти, не з`являлася на засідання комісії з питань захисту прав дитини, хоча належним чином повідомлялася. Оцінивши даний висновок, суд вважає такий достатньо аргументованим та ураховує при вирішенні спору. Відповідно до наказу № 223 від 13 листопада 2018 року [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Сихівського району у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. За характеристикою з місця проживання, за адресою: [ADDRESS] від 09 лютого 2021 року, виданого ТзОВ «Стимул Сихів-1» відповідач веде антисуспільний спосіб життя, розпиває спиртні напої, помешкання знаходиться в антисанітарному стані. Згідно з довідкою середньої загальноосвітньої школи № 95 від 24 лютого 2021 року за № 04-12/25, донька [PERSON] , з вересня по грудень 2020 року була присутня у школі лише 25 днів, на дзвінки класного керівника матір не відповідала. За довідкою 4-а міської поліклініки м.Львова № 233 від 17 лютого 2021 року діти не знаходяться під спостереженням в даній поліклініці, оскільки декларації на дітей з сімейним лікарем не укладені. Також як вбачається зі звіту по причині пожежі, яка виникла 04 березня 2018 року в [ADDRESS] на 3 поверсі дев`ятиповерхового будинку в квартирі [ADDRESS] від 05 березня 2018 року пустощі дітей з вогнем призвели до пожежі квартири. Таким чином судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує батьківські обов`язки, не дбає про духовний та фізичний розвиток дітей, не переживає за їх здоров`я та майбутнє, хоча це є її обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства, а тому необхідно відібрати дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав. Водночас, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину ч.4 ст.170 СК України. У ст.180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дітей до їх повноліття, з відповідача слід стягувати аліменти на користь та утримання її дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 09 квітня 2021 року. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.2\~ст.184 СК України). При зверненні до суду з позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.3 Закону України «Про судовий збір», відтак за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 908 грн судового збору, з урахуванням визнання ним позову.

Outcome: approved