Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

у лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» майнову шкоду у розмірі 56 494,31 грн., пеню у розмірі 216 938,15 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що між позивачем та відповідачем укладено договір приєднання про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року, відповідно до умов якого банком відкрито поточний рахунок за тарифним пакетом. Після укладення договору, позивач отримав банківську картку, на яку в подальшому здійснювались зарахування заробітної плати позивача та власні грошові кошти, також на вказану картку була оформлена відновлювальна кредитна лінія із встановленим кредитним лімітом у розмірі 5 000 грн. Карткою користувався лише позивач, у будь-яке користування картку не надавав, як не повідомляв ані ПІН-код картки, ані CVV-код. 21.09.2021 року позивач виявив втрату телефону, у зв?язку із чим звернувся із відповідною заявою до Департаменту кіберполіції Національної поліції України. Пізніше позивач вивив незаконне списання 21.09.2021 року грошових коштів із його картки у наступних сумах: 5000 грн., 8700 грн., 8700 грн., 9000 грн., 8500 грн., а також переказ коштів на іншу картку невідомої йому особи на суму 8752,68 грн. та на суму 7537,30 грн. Позивач вказує, що банк порушив вимоги законодавства та Госфінмоніторингу щодо належного контролю та верифікації незвичних операцій клієнтів на суму, більшу, ніж 5 000 грн. Оскільки, при звершенні таких операцій банк повинен був їх верифікувати, зв?язатись з позивачем та отримати підтвердження легітимності таких операцій. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 67-68). Відзив до суду від відповідача не надходив. Заяви процесуального характеру, клопотання учасниками справи до суд не подавались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Аналізуючи приєднані позивачем до матеріалів справи письмові докази в обґрунтування заявлених у позові обставин, суд зазначає, що до позову не додано та матеріали справи не містять договору приєднання про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року, укладеного між АТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Так само, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б надавали можливість суду ідентифікувати банківську картку, оформлену на ім?я позивача на виконання умов укладеного договору, на який йдеться посилання у позові. Матеріали справи на а.с. 57-58 містять копію виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) і додатковим рахункам договору SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року за період з 21.09.2021 року по 21.09.2021 року, зі змісту якої вбачається, що кредитний ліміт становить 75 000 грн.; валюта рахунку - UAH; баланс на початок періоду - 390.00; баланс на кінець період - 53 484,31; усього витрат - 56 494,31; усього надходжень - 3400.00. Вказана виписка по рахунку відображає наступні операції, здійснені 21.09.2021 року: - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: переказ зі своєї картки [NUMBER] через Приват24; сума у валюті операції - 3400 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: покупка; сума у валюті операції - 5000 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: покупка; сума у валюті операції - 8700 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: покупка; сума у валюті операції - 8700 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: покупка; сума у валюті операції - 9000 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: покупка; сума у валюті операції - 8500 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: переказ на свою «Скарбничку» [NUMBER]. Решта від округлення витрат до 1 UAH; сума у валюті операції - 0,35 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: переказ на свою «Скарбничку» [NUMBER]. Решта від округлення витрат до 1 UAH; сума у валюті операції - 0,50 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: переказ зі своєї карти; сума у валюті операції - 8572,65 UAH; - рахунок: [NUMBER] угода SAMDN55000034544744 від 17.06.2010 року; деталі операції: переказ зі своєї карти; сума у валюті операції - 7537,50 UAH. Згідно змісту талону-повідомлення Єдиного обліку № 52106 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.09.2021 року, 22.09.2021 року о 23.21 надійшло повідомлення зі служби 102, заявник: [PERSON] про те, що 21.09.2021 року о 23.20 за адресою: [ADDRESS] , загубив телефон приблизно о 17.00 год., де не знає, марки «Хуавей», [NUMBER] , [NUMBER] (документи на телефон відсутні). Пізніше виявилось, що із зарплатної картки були зняті грошові кошти (а.с. 50). 21.10.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «КБ «ПриватБанк» із досудовою вимогою-претензією, в якій зазначив про факт списання 21.09.2021 року з його платіжної картки грошових сум у незаконний спосіб, порушення банком вимог законодавства та Госфінмоніторингу щодо належного контролю та верифікації незвичних операцій клієнтів на суму, більшу, ніж 5 000 грн., не здійснення банком верифікування операцій по списанню грошових коштів з рахунку [PERSON] . Просив проінформувати про проведення службового розслідування дій працівників банку та припинення порушення прав як споживача фінансових послуг (а.с. 52-53). Листом АТ «КБ «ПриватБанк» від 29.10.21 року повідомило [PERSON] про відсутність підстав для повернення йому грошових коштів, посилаючись на те, що банком встановлено, що переказ коштів з картки [NUMBER] був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів InternetBanking Приват 24. Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією [PERSON] . При даній процедурі клієнт вводить свої ім?я користувача і пароль входу у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання особистого фінансового телефону та іншої особистої інформації (а.с. 59-60). Інших доказів в обґрунтування викладених у позові обставин матеріали справи не містять та в розпорядження суду надано не було. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять доказів факту невідкладеного звернення [PERSON] до АТ «КБ «ПриватБанк» із повідомленням про неправомірне здійснення переказу грошових коштів з картки [NUMBER] . Слід зазначити, що згідно зі ст. 32.3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки зобов`язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. Відповідно до ст. 33.2 зазначеного закону платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Згідно з п. 1.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004 р., банк не несе відповідальність за достовірність змісту платіжного доручення. Платники й отримувачі коштів здійснюють контроль за своєчасним проведенням розрахунків та розглядають претензії, що виникли, без участі банку. Крім того, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Комерційний банк «ПриватБанк», клієнт має обов?язок: 1.1.2.1.21. Негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). 1.1.5.5. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПіН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. 1.1.5.6. Банк не несе відповідальності за наслідки виконання доручень, виданих неуповноваженими особами, і у тих випадках, коли з використанням передбачених банківськими правилами і Договором процедур Банк не міг установити факт видачі розпорядження неуповноваженими особами. 1.1.5.13. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. 1.1.5.14. Клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах Банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. 2.1.8.9.3. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація, що передається по відкритих каналах зв`язку, в тому числі за допомогою SMS-запитів, стане відомою третім особам в результаті прослуховування або перехоплення каналу зв`язку, а також у разі несумлінного виконання Користувачем умов зберігання та використання Вашої карти, мобільного телефону, sim-карти зв`язку (sim-карта - ідентифікаційний модуль Користувача, застосовуваний у мобільному зв`язку, складовий елемент мобільного телефону стандарту GSM, sim-карта містить інформацію про номер мобільного телефону Користувача, зареєстрованому у оператора стільникового зв`язку). Нормами закону передбачено, що для відновлення банком залишку коштів на картковому рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, необхідно встановити здійснення помилкового або неналежного переказу. Суд зазначає, позивачем не доведено належним та допустимими доказами того факту, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено не на підставі дистанційного розпорядження позивача, що надійшло до банку з допомогою систем дистанційного обслуговування в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. Відповідно дії чи бездіяльності банку, як сторони договору, на проведення платежів на час розгляду даного позову встановлено не було, адже електронний платіж проводиться тільки з ініціативи клієнта, оскільки всі генеруючі ключі та паролі доступу до системи ПРИВАТ-24, згідно з якими можливо розпорядження рахунком знаходяться виключно у клієнта, як власника рахунку. Отже, здійснене банком списання грошових коштів не може вважатись безпідставним. Таким чином, позивачем не доведено помилкового або неналежного переказу грошових коштів, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог та в даному випадку вважає заявлені позовні вимоги недоведеними належним та допустимими доказами в ході розгляду справи та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed