Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги наступним. Між позивачем та відповідачами 09.01.2020 р. було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] отримали від позивача грошові кошти у розмірі 150 000 доларів США, що на день передачі коштів за офіційним курсом НБУ становило 3 575 100,00 грн. Відповідно до п. 2.2. угоди відповідачі взяли на себе зобов`язання повернути суму позики до 09.01.2021 р. однак, в порушення умов договору, відповідачі ухиляються від повернення суми боргу і на звернення позивача не реагують. Представник позивача, зважаючи на п. 3.3. договору, просить стягнути з відповідачів солідарно суму боргу у розмірі 4 114 215,00 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 150 000,00 доларів США. Також представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно 3% річних від простроченої суми у розмірі 45 650,87 грн., що складає 1 664,00 доларів США та пеню, передбачену умовами договору у сумі 164 568,60 грн., що становить 6 000,00 доларів США за період з 10.01.2021 по 25.05.2021 р. Також з відповідачів підлягають стягненню солідарно судовий збір та витрату на правову допомогу у розмірі 105 467 грн. 12 коп. Провадження у справі відкрито 03.09.2021 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Представником відповідачів подано відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. Розписка та/або договір про отримання коштів у борг обов`язково повинна містити строк повернення позики. Разом з тим, в договорі, укладеному сторонами таку дату отримання позики і дату її повернення вказано 09.01.2020 р. Тому не можливо становити чи закінчився строк позики. Представник відповідачів вказує, що суд не повинен враховувати розрахунок пені та 3% річних, зроблений стороною позивача за відсутності в договорі дати повернення коштів. Також представник відповідача зазначає, що за відсутності доказів здійснення витрат на правову допомогу, детального опису робіт такі витрати в судовому порядку не можуть бути компенсовані В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити. Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином. Підстави для відкладення розгляду справи, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України відсутні. Вислухавши доводи позивача, надавши оцінку наявним доказам суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Встановлено, і дана обставина не заперечується представником відповідачів, що 09.01.2020 р. між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] , [PERSON] (позичальники) було укладено договір позики грошових коштів за умовами якого позиколавець передає у власність позичальникам грошові кошти у розмірі 3 575 100,00 грн., що на день передачі грошових коштів, за курсом валют Національного банку України відповідає 150 000,00 доларів США, а позичальники зобов`язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором. Як вбачається з п. 2.2. договору, сума позики за цим договором передана позикодавцем позичальникам до підписання сторонами цього договору. Сторони домовились вважати, що підписання цього договору позичальниками є підтвердження отримання ними грошових коштів від позикодавця. Зазначені обставини не спростовуються стороною відповідачів. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Разом з тим, відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач зазначає, що грошові кошти мали бути повернуті 09.01.2021 р., проте взяті на себе зобов`язання відповідачі не виконали, грошові кошти не повернули. В свою чергу представник відповідача звертає увагу суду, що договір не містить строк повернення позики. Так, як свідчить п. п. 3.1. договору. Позичальники зобов`язані повернути всю суму позики до 09.01.2020 р. Сума позики підлягає поверненню шляхом передання її позичальниками у готівковій формі, у визначеному позикодавцем місці, за 3 (три дні) до фактичної передачі, повідомивши про це позикодавця. [PERSON] пояснив в судовому засіданні, що в тексті договору технічна помилка, адже сторони домовились, що грошові кошти мали бути повернуті до 09.01.2021 року. Доказів на спростування зазначеної позивачем обставині під час розгляду справи отримано не було. За таких обставин, суд не може покласти в основу рішення доводи представника відповідачів. Відповідно до п. 3.3. договору позики грошових коштів, сторони домовились, що розмір позики оцінюється також у доларах США за курсом Національного банку України і сума грошових коштів, яка буде повернена повинна відповідати розміру суми грошових коштів, що позичені у перерахунку на долари США за курсом Національного банку України, на день підписання цього договору, тобто150 000,00 доларів США. За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України. Зважаючи на вищенаведене, беручи до уваги відсутність підстав вважати, що отримані від позивача грошові кошти повернуті останньому позичальниками, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог [PERSON] в частині сплати основного боргу у розмірі зазначеному в позові - 4 114 215,00 грн. (курс НБУ на день звернення до суду 27, 4381 грн./дол. США: 150 000,00 х 27,4181). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), відповідно до ст. 610 ЦК України. В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, відповідно до ст. 611 ЦК України. В свою чергу положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наданий представником [PERSON] розрахунок, перевірений під час розгляду справи, 3% річних за період прострочення - з 10.01.2021 р. по 25.05.2021 р. (день складання позову) становить 45 650,87 грн. Відповідно до п. 4.1. договору сторони домовились, що у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі повернення суми позики, позичальники сплачують позикодавцю неустойку у виді пені в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення. За розрахунком сторони позивач пеня за вищенаведений період складає суму у розмірі 164 568,68 коп. (6 000,00 доларів США). Зважаючи на те, що під час розгляду справи було встановлено, що відповідачами не було виконано умови договору позики, суд вважає за можливе задовольнити і вимоги щодо стягнення з відповідачів солідарно пені та 3% річних у зазначених представником позивача сумах. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Представник позивача просить вирішити питання про стягнення з відповідачів судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 105 467 грн. 12 коп. Проте, доказів витрат, понесених на правову допомогу матеріали справи не містять, детальний опис виконаних робіт також не долучався до матеріалів справи. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе відмовити у стягненні вищенаведеної суми в якості витрат на правничу допомогу . Вирішуючи питання про розподіл судового збору суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та має зауважити, що чинним законодавством України не передбачено солідарне стягнення таких витрат. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial