Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У серпні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1161-Н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 45\~000 доларів США, 00 центів, зі сплатою процентної ставки у розмірі 12,99% на рік, строком до 10.07.2037 року. Позивач свої зобов`язання за кредитним Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач умови договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем станом на 12.07.2013 року у розмірі 643\~049, 00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 44\~559 доларів США, 36 центів, що в еквіваленті складає 356\~162, 96 грн., заборгованість за процентами у розмірі 27\~558 доларів США, 55 центів, що в еквіваленті складає 220\~275, 49 грн., пеня у розмірі 3\~833 доларів США, 61 центів, що в еквіваленті складає 30\~642, 04 грн., штрафи у розмірі 4\~500 доларів США, 00 центів, що в еквіваленті складає 35\~968, 50 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором, 18 липня 2007 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед Банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав кредитних зобов`язань, кредит не погасив та має заборгованість, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 643\~049, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3\~441, 00 грн. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнає позовні вимоги та вказує, що 17 липня 2020 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» було відступлено право вимоги до нього як боржника за кредитним договором, договором іпотеки, а також право вимоги до поручителя, на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». В подальшому право вимоги було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» - [PERSON] . Наведені обставини, на думку відповідача, свідчать про те, що позивач у даній справі ПАТ «КБ «Надра» втратило право вимоги стягнення заборгованості, а отже у нього відсутнє й порушене право, яке підлягає захисту в судовому порядку. З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову повністю. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2013 року відкрито провадження у справі. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 643\~049, 00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Не погодившись з таким рішенням відповідач подав 17.12.2020 року заяву про його перегляд. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2020 року заяву позивача про перегляд заочного рішення задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року скасовано, а справа призначена до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2021 року, справа передана за підсудністю до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 26.02.2021 року, справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи у його відсутність. Просить вирішити спір згідно чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, однак подав відзив на позовну заяву, що виключає можливість ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена у встановленому порядку. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 18 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2007/840-К/1161-Н. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 45\~000 доларів США, 00 центів в порядку і на умовах, визначених договором. Кредит виданий для придбання нерухомого майна квартири, розташованої [ADDRESS] . Відсотки за користування кредитом встановлені на рівні 12,99% річних, комісія за видачу кредиту 1,5%, строк кредитування до 10 липня 2037 року. Крім того, 18 липня 2007 року, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 8/2007/840-К/1161-Н. Судом також встановлено, що позивач належним чином виконав умови кредитного договору в частині надання позичальнику кредитних коштів, в порядку та розмірі, встановлених договором. Відповідач [PERSON] у свою чергу умови кредитного договору не виконав, майже одразу після отримання кредиту перестав сплачувати платежі за кредитом, внаслідок чого я нього виникла заборгованість перед позивачем станом на 12.07.2013 року у розмірі 643\~049, 00 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 44\~559 доларів США, 36 центів, що в еквіваленті складає 356\~162, 96 грн., заборгованість за процентами у розмірі 27\~558 доларів США, 55 центів, що в еквіваленті складає 220\~275, 49 грн., пеня у розмірі 3\~833 доларів США, 61 центів, що в еквіваленті складає 30\~642, 04 грн., штрафи у розмірі 4\~500 доларів США, 00 центів, що в еквіваленті складає 35\~968, 50 грн. Доказів виконання умов договору, повернення кредиту чи сплати поточної заборгованості, суду не надано. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до норми ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ст. ст.\~526,\~527 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З аналізу наведених слідує, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання, має прострочену заборгованість як за кредитом, так і по процентам, штрафам, пенею. Суд дійшов висновку, що заборгованість є обґрунтованою, факт її існування підтверджується розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, і не спростований [PERSON] . Відтак, є підстави для стягнення цієї заборгованості з [PERSON] . Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Стаття 554 ЦК України\~встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що [PERSON] відповідно до договору поруки №1161/Н/1 від 18 липня 2007 року відповідає перед кредитором у повному обсязі за виконання [PERSON] кредитних зобов`язань, в тому числі сплати відсотків, штрафних санкцій, суд дійшов висновку про існування підстав для стягнення з останньої солідарно з боржником заборгованості по кредиту. Таким чином, в ході розгляду даного спору судом встановлено, що кредитна заборгованість у розмірі 643\~049, 00 грн. є обґрунтованою, тому мала б бути стягнута солідарно з відповідачів. Разом з тим, згідно договору про відступлення права вимоги № GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги банку до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. З Додатку № 1 до вказаного договору убачається, що Банком відступлено право вимоги в т.ч. до боржника [PERSON] . Отже, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало новим кредитором [PERSON] за кредитним договором № 8/2007/840-К/1161-Н від 18 липня 2007 року. В подальшому згідно договору купівлі продажу прав вимоги № 10.08.2020/2 від 10 серпня 2020 року, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було відступлено право вимоги за кредитним договором № 8/2007/840-К/1161-Н від 18 липня 2007 року та договором поруки № №1161/Н/1 від 18 липня 2007 року на користь фізичної особи гр. [PERSON] . Частиною першою\~статті 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонам в зобов`язанні є боржник та кредитор. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).\~ Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1054 ЦК України\~визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями у кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У п. 1 ч. першої\~статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З аналізу вказаних норм законодавства можна зробити висновок, що фізична особа не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі послуги надаються лише спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Отже, за загальним правилом, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа. Вказаний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222цс18) та від 10 листопада 2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20). Фізична особа має право придбати право вимоги до боржника лише з електронних торгів, та безпосередньо у банку, який перебуває в процедурі ліквідації. Інших випадків законодавством не передбачено. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (ч. 2 ст. 1083\~ЦК України), тобто\~наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін\~(ст. 1079\~ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. З цього випливає висновок, що оскільки між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було фактично укладено договір факторингу, то подальше відступлення права вимоги повинно відбуватись тільки шляхом укладення договору факторингу, на користь банків, або фінансових установ, а не фізичних осіб. Таким чином, суд вважає, що відступлення права вимоги на користь фізичної особи гр. [PERSON] було здійснено незаконно, а відтак він не став новим кредитором та не набув право вимоги до Боржників [PERSON] та [PERSON] . Отже, належним кредитором, який має право вимоги до боржників [PERSON] та [PERSON] , на даний час є лише ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», оскільки ним право вимоги було придбано правомірно, в процедурі ліквідації банку та з електронних торгів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України). Аналогічна норма міститься у ст. 4 ЦПК України, а саме «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їхня достатність та переконливість. На момент звернення до суду, у 2013-му році позивач мав суб`єктивне право та його права та інтереси були порушені внаслідок невиконання боржником кредитних зобов`язань. Проте вже під час розгляду спору в суді, позивачем було укладено договір № GL48N718070_I_3 від 17 липня 2020 року, про відступлення права вимоги, відповідно до якого всі права вимоги були передані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». З огляду на вказане, та у зв`язку із зміною матеріально-правових відносин, позивач втратив право на захист, і його законні права та інтереси вже не порушуються відповідачами. Право на звернення із відповідним позовом належить ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Підсумовуючи викладене, суд вважає можливим відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, у зв`язку із недоведеністю порушення прав та законних інтересів позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 253-267, 526, 530, 536, 654, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed