Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

06.05.2021 позивач звернувся до суду з позовною заявою до Баришівської селищної ради Броварського району Київської області про визнання права власності на майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті була відкрита спадкова справа. До спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,0600 га, розташована на території Селичівської сільської ради Баришівський район, Київська область садове товариство «Ільта», кадастровий номер 3220287100:22:052:0063, цільове призначення для ведення садівництва. Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що відсутній оригінал державного акта про право власності на земельну ділянку. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом про встановлення права власності на спадкове майно. На виконання вимог п. п. 2, 3 ч.3 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України суд зазначає заяви та клопотання, що подавались під час судового розгляду справи, інші процесуальні дії у справі. Разом з позовною заявою представником позивача адвокатом Куценко Н.В., подано клопотання про витребування в Дев`ятій Київській державній нотаріальній конторі копії спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] . 07.05.2021 ухвалою суду суддею Коваленко К.В. відкрито провадження у справі та було задоволено\~клопотання представника\~позивача про\~витребування в\~Дев`ятій київській\~державній нотаріальній\~конторі копії\~спадкової справи\~заведеної до\~майна померлої\~ [PERSON] .\~ У зв`язку з тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя (повідомлення Вищої ради правосуддя від 12.05.2021), на підставі розпорядження керівника апарату Баришівського районного суду Київської області № 485 від 02.07.2021 проведено повторний автоматизований розподіл судових справ і дану справу розподілено судді Червонопиському В.С. Ухвалою суду від 22.10.2021 справу суддею прийнято до провадження свого провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 15.12.2021 до суду подано клопотання представника позивача адвоката Куценко Н.В., про розгляд справи без участі позивача та його представника. 12.01.2022 на адресу суду від Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори надійшла завірена копія матеріалів спадкової справи №757/2013 до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] (а.с. 40). 16.05.2022 відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Баришівської селищної ради. Представники сторін у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 26.07.2011 розпорядженням Баришівської районної державної адміністрації № 745 [PERSON] отримала у власність земельну ділянку № [NUMBER] для ведення садівництва, площею 0,0600 га, розташована на території Селичівської сільської ради Баришівський район, Київська область садове товариство «Ільта», кадастровий номер 3220287100:22:052:0063. На підставі чого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №411009 (а.с. 11). [INFO] померла [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 5). [INFO] дочка померлої [PERSON] [PERSON] звернулась до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 41). Факт наявності родинних зав`язків між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16.06.1967 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] була відкрита спадщина, до складу якої, серед іншого, увійшла земельна ділянка № [NUMBER] для ведення садівництва, площею 0,0600 га, розташована на території Селичівської сільської ради Баришівський район, Київська область садове товариство «Ільта», кадастровий номер 3220287100:22:052:0063. 27.10.2016 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вказану земельну ділянку, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. (а.с. 14). Як встановлено матеріалами справи, у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняла, однак свідоцтво про спадщину на вказану земельну ділянку не отримала, оскільки відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно, а отже іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом. На день смерті спадкодавця позивач проживала та була зареєстрована разом з нею за одною адресою, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» від 13.09.2013 року. Відповідно до вказаної довідки, спадкодавець [PERSON] проживала і постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09.12.1976 року по день смерті [INFO] (а.с. 49). Як слідує з копії паспорта позивача, вона зареєстрована у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 1984 року. (а.с. 7). Таким чином, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і належить до кола спадкоємців. Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини. У відповідності до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: approved