Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на 2-х неповнолітніх дітей. Позов мотивовано тим, що 18.04.2015 року позивач народила двох синів [PERSON] та [PERSON] , батьком даних дітей є відповідач. З чоловіком спільного побуту не мають, відповідач з позивачем та дітьми не проживає. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угода про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не укладалася. Відповідач працездатний, працює. Стягнення по виконавчим документам з нього не провадяться, отже відповідач спроможний сплачувати належні аліменти на синів. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення повноліття дітей. 25.05.2022 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що із заявленими позовними вимогами категорично не погоджується та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами. Так, дійсно, за час спільного проживання з позивачкою у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . З моменту їх народження, 18.04.2015 року та до початку квітня 2022 року вони всі разом проживали за однією адресою, вели спільний побут та разом із позивачкою брали спільну участь у вихованні та здійсненні витрат на утримання та розвиток дітей. З огляду на той факт, що він не міг передбачити, що з незрозумілих причин позивачка звернеться до суду з таким позовом, відповідно, витрати на утримання дітей з його боку, як і з її боку в тому числі, ніяким чином не фіксувалися. Після того, як стало зрозуміло, що спільне життя на даний момент часу у них із позивачкою не складається, на словесний контакт з ним вона не бажає виходити, він, через ПАТ «Укрпошта» 03.05.2022 року здійснив грошовий переказ у розмірі 3000,00 грн. на ім`я [PERSON] на утримання дітей. Оскільки на даний момент часу він не працює, то вказаний розмір платежу було розраховано із мінімально можливого розміру аліментів, що призначаються на утримання дитини. Вказаний платіж він сплатив добровільно, розуміючи можливість подачі відповідного позову з боку відповідача. І зобов`язується надалі щомісячно сплачувати відповідні платежі та іншим чином всіляко допомагати, оскільки не припиняв та не має наміру припиняти участі у житті своїх дітей. Тому на даний момент часу не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки права його дітей на належне утримання з боку батька жодним чином не порушені, як про це зазначила позивач, та жодних доказів на підтвердження своїх слів вона не надала. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що з 17.04.2022 року не проживає разом з позивачем [PERSON] , однак погоджується сплачувати аліменти на дітей у визначеному законодавством розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що відповідач\~записаний батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4-5). 03.05.2022\~року відповідач\~ [PERSON] \~перерахував позивачу\~3000\~грн.,\~призначення платежу\~вказано аліменти,\~що підтверджується\~копією службового\~чека. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На час розгляду справи 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років складає 1309 грн. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд лише за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів наявності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивачки із позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей є підставним. Крім того, відповідно до статей 187, 189 СК України аліментами є грошові кошти на утримання дитини, які можуть сплачуватися добровільно, або стягуватися примусово, а саме: відраховуються за добровільно поданою одним з батьків заявою з його заробітної плати, пенсії, стипендії; сплачуються добровільно одним з батьків на підставі укладеного між батьками договору про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі невиконання ним свого обов`язку за договором про сплату аліментів; стягуються з одного з батьків за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Також ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. З аналізу положень Сімейного Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України не передбачено обов`язку суду при визначенні розміру аліментів у частці від доходу її матері, батька зараховувати суми добровільно виплачених грошових коштів одним із батьків на користь іншого як аліментів на дитину. Добровільна допомога одного з батьків (у цій справі батька) щодо утримання дитини, яка разом з ним не проживає, не звільняє від обов`язку щодо сплати аліментів на користь того з батьків з ким проживає та у кого на утриманні перебуває дитина. У разі, коли ухвалено судове рішення про стягнення аліментів з одного з батьків на користь іншого, вирішення питання щодо зарахування грошових коштів на утримання дитини, сплачених боржником в добровільному порядку, до розміру аліментів, відноситься до компетенції органів або особи, яка здійснює примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів. А у разі виникнення спору - суду. Тому доводи відповідача, що він добровільно сплатив аліменти та зобов`язується надалі щомісячно сплачувати їх не заслуговують на увагу, оскільки добровільна допомога одного з батьків щодо утримання дитини, яка разом з ним не проживає, не звільняє від обов`язку щодо сплати аліментів. Враховуючи викладене,\~суд погоджується\~з позивачем\~та вважає\~за необхідне\~визначити аліменти,\~які підлягають\~стягненню з\~відповідача в\~розмірі 1/3\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку на\~кожну дитину,\~оскільки позивач\~заявила такі\~вимоги,\~перебуває у\~важкому матеріальному\~становищі та це відповідає\~вимогам Закону. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved