Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У листопаді\~2021\~року [PERSON] \~ звернулася\~до суду\~з вказаним\~позовом та\~обґрунтовує його\~тим,\~що вона\~працює на\~посаді викладача\~з музично-теоретичних\~дисциплін в\~Бориспільській дитячій\~музичній школі\~ім.Лариси\~Остапенко Бориспільської\~міської ради.\~08.11.2021\~року вона\~відмовилася надати\~директору школи\~відомості щодо\~наявності або\~відсутності у\~неї будь-яких\~щеплень,\~оскільки ця\~інформація є\~її медичною\~таємницею.\~В цей\~же день\~наказом №93-К\~від 08.11.2021\~року,\~підписаним директором\~ [PERSON] \~ її\~відсторонено від\~роботи без\~збереження заробітної\~плати у\~зв`язку з\~відсутністю обов`язкового\~профілактичного щеплення\~ проти\~гострої респіраторної\~ хвороби\~COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, медичного висновку (форма 0-28) про наявність протипоказань до вакцинації. Строк відсторонення до здійснення нею щеплення. 19.01.2022 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить суд визнати незаконним та скасувати підписаний директором Бориспільської дитячої музичної школи ім.Л.Остапенко Бориспільської міської ради Київської області наказ №93-К від 08.11.2021 року про відсторонення її від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, медичного висновку (форма 0-28) про наявність протипоказань до вакцинації та зобов`язати відповідача поновити умови її трудового договору шляхом допущення її на її робоче місце та не перешкоджати їй виконувати трудові обов`язки на посаді викладача з музично-теоретичних дисциплін в Бориспільській дитячій музичній школі ім.Лариси Остапенко Бориспільської міської ради, визнати незаконним передбачену наказом №93-К від 08.11.2021 року невиплату їй заробітної плати та стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 839,30 грн. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.32). У судовому засіданні позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та зазначила, що її довіритель на вимогу керівництва школи на надала директору школи: документ, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації або одну дозу вакцинації, міжнародний, внутрішній або іноземний сертифікат що підтверджує вакцинацію, медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Представник відповідача заперечує проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно повідомлення від 05.11.2021 №5 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 директора школи [PERSON] . [PERSON] повідомляється, що з 08 листопада 2021 року , на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти. Па підставі наказу МОЗ „Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням від 04.10.2021 р. № 2153 просимо до 08.11.2021 (до 8.00 год.) надати документ, який підтверджуватиме наявність профілактичного щеплення від COVID-19 , або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 р. № 595. Якщо до цієї дати ви не надасте один із зазначених документів, 08.11.2021 р. вас відсторонять від роботи без збереження заробітної плати на підставі статті 46 КЗпП та статті 12 Закону України „Про захист населення від інфекційних хвороб від 06.04.2000 № 1645-ІІІ. Інформуємо також, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не увійде до страхового стажу для пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, адже за цей період роботодавець не сплачуватиме за вас страховий внесок на соціальне страхування. Період відсторонення без збереження зарплати не увійде й до стажу, що даватиме право на щорічну відпустку (а.с.36). Директором [PERSON] , заступником директора О.І. Іванець та представником трудового колективу [PERSON] складений акт про те, що викладач [PERSON] об 11 год.28 хв. 05.11.2021 відмовилася підписувати повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 (а.с.37). Згідно акту\~№52\~від 08.11.2021\~року \~Бориспільської ДМШ\~ім.\~Л.Остапенко\~05.11.2021\~року працівнику\~Бориспільської ДМШ\~ім.\~Л.Остапенко\~ [PERSON] \~було вручено\~повідомлення про\~обов`язкове профілактичне\~щеплення проти\~COVID-19\~від 05.11.2021\~відповідно до\~якого запропоновано\~ до\~08.год.00\~хв.\~08.11.2021\~надати директору\~Бориспільської ДМШ\~ім.\~Л.Остапенко\~документ,\~що підтверджує\~отримання повного\~курсу вакцинації\~або одну\~дозу вакцинації\~від COVID-19,\~міжнародний,\~внутрішній або\~іноземний сертифікат\~що підтверджує\~вакцинацію від COVID-19 однією дозою дводозної вакцини (жовтий сертифікат) або однією дозою однодозної вакцини чи двома дозами дводозної вацини, медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Станом на 08.11.2021 викладач [PERSON] не надав директору Бориспільської ДМШ ім. Л.Остапенко жодного із вищезазначених документів (а.с.38). Наказом виконуючого\~обов`язки начальника\~управління культури\~Бориспільської міської\~ради №93\~від 05.11.2021\~року наказано\~директору \~Бориспільської дитячої\~музичної шкоди\~ім.\~Л.Остапенко\~ [PERSON] \~відсторонити від\~роботи з\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~08\~листопада 2021\~року \~без збереження\~заробітної плати\~ працівників\~підпорядкованого закладу,\~у яких\~відсутнє обов`язкове\~профілактичне щеплення\~проти гострої\~респіраторної хороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 на строк до здійснення щеплення проти гострої респіраторної хороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, але не більше ніж до закінчення дії карантину , встановленого КМУ з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (а.с.35) Наказом директора Бориспільської дитячої музичної школи ім. Лариси Остапенко №93-к від 8 листопада 2021 року [PERSON] була відсторонена від роботи без збереження заробітної плати у зв`язку з відсутністю обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та медичного висновку про наявність у неї протипоказань до вакцинації (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст.46\~КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з ч.2 ст.12\~Закону України\~«Про захист\~населення від\~інфекційних хвороб» працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. У Преамбулі наказу МОЗ України від 04.10.2021 № 2153 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2021 за № 1306/36928 (зі змінами, внесеними наказом МОЗ України № 2393 від 01.11.2021, який офіційно опублікований 09.11.2021 і набрав чинності 09.12.2021, та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08.11.2021 за №1452/37074) визначено, що цей наказ прийнято з метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики. У преамбулі Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який затверджений цим же наказом зазначено, що обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники відповідних підприємств, установ та організацій, зокрема, відповідно до пунктів 3 цього Переліку підлягають працівники: закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Згідно з п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до\~статті 46\~Кодексу законів про працю України,\~частини другої\~статті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та\~частини третьої\~статті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та\~частини третьої\~статті 5 Закону України Про державну службу; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Відповідно до ч.3\~ст. 26 Закону України «Про освіту», керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень сприяє здоровому способу життя здобувачів освіти та працівників закладу освіти. Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України\~однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1\~ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно з ч.2\~ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до частини четвертої ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №331/5291/19 вказано, що вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб, з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави тобто було виправданим. Держава, встановивши відсторонення педагогічних працівників від виконання обов`язків, які не мають профілактичного щеплення, реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу, в тому числі й самих дітей. [PERSON] є працівником (викладачем) Бориспільської дитячої музичної школи імені Лариси Остапенко Бориспільської міської ради Київської області, а отже є такою, що підлягає обов`язковому профілактичному щепленню, затвердженому наказом Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 4 жовтня 2021 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсторонення позивача від роботи ґрунтується на ч.1\~ст.46 КЗпП України\~та ч.2\~ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Чинним законодавством не передбачений обов`язок роботодавця щодо збереження за працівником заробітної плати на період відсторонення його від роботи у зв`язку з відмовою або ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Тому невиплата позивачу заробітної плати під час відсторонення її від роботи ґрунтується на ч.1\~ст.94 КЗпП України\~та ч.1\~ст.1 Закону України «Про заробітну плату», відповідно до яких заробітна плата є винагородою, яка виплачується працівнику виключно за виконану ним роботу. Відсторонення [PERSON] від роботи у зв`язку з ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, а також невиплата їй заробітної плати є втручанням у право позивача на повагу до приватного життя та в його право на працю. Проте, такі втручання ґрунтуються на законі і є припустимими. Для визначення законності таких втручань Європейський суд вказує на те, що аби визначити, що це втручання потягнуло за собою порушення ст. 8 Конвенції, суд повинен (має) обґрунтувати доцільність та виправданість таких дій відповідно до другого абзацу цієї статті, тобто встановити, чи є втручання виправданим відповідно до закону і чи має воно на меті законні цілі, і чи були вони виправданими в демократичному суспільстві . Досліджуючи питання наявності закону, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в ухваленому 08.04.2021 рішенні у справі "Вавржичка та інші проти Чеської Республіки" (заява № 47621/13) зазначає: «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки [GC], №№28859/11і 28473/12, § 167, 15 листопада 2016 р., з додатковим посиланням)». ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень. В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Крім того, в зазначеному рішенні ЄСПЛ вказано: «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8. Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі-відповідачу. У контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань». З цих підстав ЄСПЛ визнав, що рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини. Як убачається зі змісту статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав, зокрема і право на працю, із зазначенням строку дії цих обмежень. Однак, у цьому випадку обов`язкова вакцинація для позивача, з подальшим її відстороненням у зв`язку з відсутністю щеплення від COVID-19 або абсолютних протипоказань для такої вакцинації, тимчасово обмежила її право на працю з огляду на суспільні інтереси. Крім того, згідно зі статтею 43\~Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, яке включає в себе можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Вільний вибір та вільну згоду громадянина на працю можна визначити як свободу від примусу до праці, можливість самому розпоряджатись своїми здібностями до праці та самостійно приймати рішення відмовитись від певної роботи у разі, якщо умови роботи його не влаштовують. Законодавством України не встановлено обов`язок роботодавця чи держави забезпечити громадянина роботою з такими умовами, які він вимагає. Згідно зі ч. 2\~ст. 2 КЗпП України, працівники мають право на здорові і безпечні умови праці. За змістом ст.153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу. Зважаючи на це, завданням держави та роботодавця є забезпечення дотримання оптимального балансу між реалізацією права людини на працю та інтересами інших людей. В даному випадку індивідуальне право (інтерес) відмовитися від щеплення працівником, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства, іншим членам трудового колективу, які провели у встановленому державою порядку щеплення, дітей та інших учасників навчального процесу. Внаслідок встановлення такого балансу досягається мета - загальне благо у формі права на безпеку та охорону здоров`я, що гарантовано статтями\~3,\~27\~та\~49 Конституції України. Встановивши відсторонення педагогічних працівників, які не мають профілактичного щеплення, від виконання обов`язків, держава реалізує свій обов`язок щодо забезпечення безпеки життя і здоров`я всіх учасників освітнього процесу. У вже згаданому рішенні у справі "Вавржичка та інші проти Чеської Республіки" (заява № 47621/13) ЄСПЛ зазначає: «Суд визнає, що відсторонення позивача від роботи означало втрату заробітної плати і як наслідок позбавлення засобів існування. Однак це було прямим наслідком її рішення свідомо обрати саме цей шлях для себе особисто, відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я». Європейський суд дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві та наголошує, що вакцинація є одним із найбільш успішніших та ефективних заходів у сфері охорони здоров`я, мета якої є захист здоров`я окремої особи та суспільства в цілому від інфекційного захворювання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від COVID-19 (захворювання, яке згідно наказу МОЗ України від 19.07.95 № 133 належить до особливо небезпечної інфекційної хвороби) задля попередження його поширення серед населення є виправданим та таким, що не порушує статтю 8 Конвенції. Крім того, на думку суду, також відсутнє порушення права позивача. на працю, передбачене\~ст.43 Конституції України, оскільки трудові відносини між позивачем та закладом освіти не припинені, а обмеження цього права було законним та відповідало пріоритету забезпечення життя, здоров`я і безпеки людини. З огляду на викладене суд дійшов до переконання про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу директора Бориспільської дитячої музичної школи ім. Лариси Остапенко №92-к від 8 листопада 2021 року та поновлення позивача на посаді викладача школи, а також зобов`язання відповідача виплатити їй заробітну плату за час відсторонення від роботи. Тому у задоволенні позову, належить відмовити в повному обсязі. Судові витрати вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed