Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 28 вересня 2015 року [PERSON] (правонаступником якого на день ухвалення рішення суду є його онук [PERSON] ), звернувся до суду з позовом до Рудненської селищної ради м. Львова (правонаступником якої на день ухвалення рішення суду є Львівська міська рада), в якому просив визнати за ним право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 2/3 частини вказаного житлового будинку. [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: він та його брати [PERSON] , [PERSON] . Судовими рішеннями у цивільній справі № 462/7758/13 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері\~ [PERSON] ,\~вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на\~спадкове майно спадкодавця [PERSON] , яке складається\~з 1/3 частки\~в\~житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] . 18 вересня 2014 року він звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. В зв`язку з наведеним, просив позов задовольнити. 28 квітня 2016 року представники [PERSON] [PERSON] та [PERSON] подали позовну заяву (в порядку статті 31 ЦПК України), в якій зазначили відповідачем [PERSON] , а неналежного відповідача Рудненську селищну раду м. Львова вказали третьої особою, а також, серед третіх осіб вказали Другу Львівську державну нотаріальну контру та [PERSON] . При цьому, позовні вимоги залишилися незмінними /Т-1 а.с.94-96/. 11 травня 2016 року представник [PERSON] адвокат Колібанич О.Я. у судовому засіданні подав зустрічний позов в інтересах свого довірителя, в якому просив визнати за ним право власності на 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником 2/3 частини вказаного житлового будинку. [INFO] померла його мати [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: він та його брати [PERSON] , [PERSON] . Судовими рішеннями у цивільній справі № 462/7758/13 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері\~ [PERSON] ,\~вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на\~спадкове майно спадкодавця [PERSON] , яке складається\~з 1/3 частки\~в\~житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] . Він звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері. Проте, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду. В зв`язку з наведеним, просив позов задовольнити /Т-1 а.с.100,101/. 27 грудня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] подав позовну заяву (в порядку статті 31 ЦПК України), у якому збільшив позовні вимоги та просив визнати за ним власності на 2/6 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом /Т-1 а.с.141/. Представник позивача за первісним позовом адвокат Приндота У.Г. у судовому засіданні первісний позов підтримала, визнала частково зустрічний позов, дала пояснення аналогічні вищенаведеному, додатково пояснивши, що за сторонами слід визнати право на 1/6 частину спірного будинковолодіння за кожним, просить первісний позов задовольнити, а зустрічний задовольнити частково. Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Завада Т.П. у судовому засіданні зустрічний позов підтримав, проти задоволення первісного позову заперечив, дав пояснення аналогічні вищенаведеному, просить зустрічний позов задовольнити, а у задоволені первісного відмовити. Представник відповідача за зустрічним позовом (та третьої особи за первісним позовом) Львівської міської ради судовому засіданні пояснив, що, як за позивачем за первісним, так і за позивачем за зустрічним позовом має бути визнано право власності на 1/6 частину спірного будинковолодіння за кожним. Проте, він заперечує проти задоволення первісного позову, оскільки на його думку [PERSON] мав би отримати постанову нотаріуса про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частину спірного будинковолодіння після смерті його діда [PERSON] , і тільки після того, цей спір має бути вирішений у судовому поряду, просить у задоволені первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Суд ухвалив розглядати справу без участі відповідача за первісним позовом (третьої особи за зустрічним позовом) [PERSON] та Другої Львівської державної нотаріальної контори, які будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, письмових пояснень до суду не подали, проте матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення. 28 вересня 2015 року у справі було відкрито провадження за первісним позовом. 28 квітня 2016 року представник позивача за первісним позовом [PERSON] подала клопотання про заміну неналежного відповідача Рудненської селищної ради м. Львова на належного [PERSON] , а селищну раду просить залучити у якості третьої особи, а також, долучила до клопотання позовну заяву (в порядку ст. 31 ЦПК України) /а.с.92,93/. 11 травня 2016 року представник [PERSON] адвокат Колібанич О.Я. у судовому засіданні подав зустрічний позов. 11 травня 2016 року представники позивача за первісним позовом подали клопотання про залучення у якості співвідповідача [PERSON] /Т-1 а.с.105/. 11 травня 2016 року ухвалою суду, яка занесена до журналу судового засідання, задоволені вищевказані клопотання сторін, а саме: прийняті зміни до первісного позову та зустрічний позов, замінено Рудненську селищну раду м. Львова на належного відповідача [PERSON] та залучено у якості співвідповідача [PERSON] у первісному позові /Т-1 а.с.113,114/. 26 грудня 2016 року надійшло клопотання представника позивача за зустрічним позовом про зупинення провадження у даній справі до вирішення та вступу в законну силу рішення у цивільній справі № 462/3815/16-ц /Т-1 а.с.139/. 28 грудня 2016 року надійшло клопотання позивача за первісним позовом про зупинення провадження у даній справі до вирішення та вступу в законну силу рішень у цивільних справах № 461/3979/16-ц та № 462/3815/16-ц /Т-1 а.с.139/. 28 грудня 2016 року ухвалою суду вищевказані клопотання сторін задоволені, провадження у справі зупинене до завершення розгляду справ № 461/3979/16-ц та № 462/3815/16-ц /Т-1 а.с.148/. 15 січня 2021 року ухвалою суду провадження у справі відновлено, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання /Т-1 а.с.179/. 29 червня 2021 року до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 387/2013, відкритої після смерті [PERSON] /Т-1 а.с.185/. 20 вересня 2021 року надійшло клопотання про заміну первісного позивача на його правонаступника [PERSON] /Т-1 а.с.210/. 20 вересня 2021 року ухвалою суду клопотання задоволено, замінено первісного позивача [PERSON] на його правонаступника [PERSON] /Т-1 а.с.215/. 20 грудня 2021 року ухвалою суду замінено відповідача за зустрічним позовом (третю особу за первісним позовом) Рудненську селищну раду м. Львова на його правонаступника Львівську міську раду /Т-1 а.с.244-246/. 20 грудня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду /Т-1 а.с.241/. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши копії матеріалів спадкової справи № 387/2013 (яка додається до справи), суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] /Т-1 а.с.11/. Спадкоємцями першої черги за законом були її діти: позивач за первісним позовом - [PERSON] /Т-1 а.с.14/ та відповідачі за первісним позовом - [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року в справі № 462/7758/13 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом ухвалено: позов задовольнити; поновити [PERSON] строк звернення до суду, як такий, що пропущений з поважних причин; визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 р. на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978. /Т-1 а.с.28-32/. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі № 462/7758/13 ухвалено: апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково; рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким: позов задовольнити частково; визнати недійсним договір дарування від 12 жовтня 1998 року на 3/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978,\~- в частині 4/15 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 2004 року, видане [PERSON] на 2/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , посвідчене державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф., зареєстроване в реєстрі за № 3-1685, - в частині 1/15 частки\~житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] ; в решті позову відмовити /Т-1 а.с.28-32/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року постановлено відмовити у допуску до провадження Верховного Суду України справи [PERSON] до [PERSON] , Друга Львівська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом /Т-1 а.с.38-41/. Таким чином, вищевказане рішення апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року в справі № 462/7758/13 набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. 24 лютого 2015 року до апеляційного суду Львівської області звернулися [PERSON] та його представник [PERSON] із заявою про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року.\~ Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2015 року постановлено: - заяву [PERSON] та його представника [PERSON] про роз`яснення рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року задовольнити частково; - роз`яснити мотивувальну частину рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Другої Львівської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування та свідоцтва про право на спадщину за заповітом; - зазначити, що [PERSON] на підставі\~договору дарування\~від 12 жовтня 1998 року, що був укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державної нотаріальної контори Ленишин У.М., зареєстрований в реєстрі за № 1-3978,\~набув право власності на 1/3 частину\~житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] ; - зазначити, що [PERSON] \~в порядку спадкування за заповітом, що був складений\~ [PERSON] \~та посвідчений державним нотаріусом Другої Львівської державною нотаріальною конторою, зареєстрований за № 3-747,\~успадкував 1/3 частину\~житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] , після смерті [PERSON] ; - зазначити, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері\~ [PERSON] ,\~вправі звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на\~спадкове майно спадкодавця [PERSON] , яке складається\~з 1/3 частки\~в\~житловому будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою - [ADDRESS] -1 а.с.33-37/. Таким чином, вищевказаним судовими рішенням було встановлено, що на день смерті [PERSON] позивачу за первісним позовом [PERSON] на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] . За таких обставин, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшла 1/3 частини вказаного будинку. При цьому, лише два спадкоємця, а саме: [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги, що прийняли спадщину після смерті матері\~ [PERSON] ,\~вправі були звернутися в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини за свідоцтвом про право на спадщину за законом на\~спадкове майно спадкодавця [PERSON] , яке складається\~з 1/3 частки\~в\~спірному житловому будинку. Суд зазначає, що вказані факти є преюдиціальними. Частинами 4,\~5\~статті 82\~ЦПК України\~визначено,\~що обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Верховний Суд в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 570/60/16-ц прийшов до висновку Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. З матеріалів спадкової справи № 387/2013 до майна померлої [PERSON] убачається, що 23 серпня 2013 року [PERSON] звернувся в Другу Львівську державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини за законом після смерті його матері, а 18 вересня 2014 року з аналогічною заявою звернувся [PERSON] . Відповідно до\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1\~статті 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з частиною 2\~статті 1223 ЦК України\~уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України\~передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до частини 1\~статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1\~статті 1269 ЦК України). Беручи до уваги, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що сторони як спадкоємці першої черги після смерті матері мають право на\~1/6 частини спірного житлового будинку кожний в порядку спадкування за законом. Суд вважає некоректними твердження позивача за зустрічним позовом [PERSON] про те, що він як спадкоємець першої черги після смерті матері має право на\~2/6 частини спірного житлового будинку, оскільки такі твердження не підтвердженні жодним належним та допустим доказом, а відтак, такі не беруться судом до уваги. Постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. від 08 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду /Т-1 а.с.103/. Також, постановою державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. від 11 квітня 2016 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду /Т-1 а.с.104/. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~статті 392 ЦК України\~право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Зазначена правова позиція узгоджується з висновками, які містяться у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2021 року у справі № 759/19849/15. \~Беручи до уваги, що між двома братами існував спір щодо спадкового майна, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не визнавав спадкових прав [PERSON] , суд приходить до висновку, що даний спір щодо спадкового майна може бути вирішений лише у судовому порядку. [INFO] [PERSON] помер /Т-1 а.с.211/ 20 серпня 2019 року державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Кірілова Т.М. видала спадкоємцю зазначеного в заповіті майна [PERSON] його онуку [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 часток житлового будинку [ADDRESS] а.с.212/ Матеріали справи не містять доказів того, що будь-хто оспорював спадкові права [PERSON] після смерті його діда. Крім цього, представник відповідача за первісним позовом не заперечив того факту, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Суд вважає некоректними твердження представника Львівської міської ради про те, що [PERSON] зобов`язаний був отримати постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/6 частини спірного будинковолодіння, яка залишилася після смерті його діда [PERSON] , з огляду на таке. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року у даній справі первісного позивача [PERSON] було замінено на його правонаступника [PERSON] . Представник Львівської міської ради вказану ухвалу не оскаржував, повністю з нею погодився, ухвала вступила в законну силу, а відтак, будь-які сумніви представника третьої особи за зустрічним позовом щодо правонаступництва [PERSON] або щодо того, що останній являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є такими, що не відповідають принципу правової певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Крім цього, суд зазначає, що між рідними братами [PERSON] та членами їх сімей існував багаторічний конфлікт, спір відносно спадщини на 2/6 частини, яка залишилася після смерті [PERSON] , а відтак, суд, з урахуванням принципу верховенства права, не може відмовити у вирішені даного спору по суті, оскільки це призведе до продовження існування конфлікту, залишить не вирішеним спір між спадкоємцями, що призведе до порушення прав останніх на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний частковому задоволенню, а відтак за [PERSON] та [PERSON] слід визнати право власності по 1/6 частини спірного житлового будинку за кожним. Щодо розподілу судових витрат, то суд прийшов до наступних висновків. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд зазначає, що ціна позову, як у первісному позові, так і у зустрічному зазначена 5700 грн., виходячи з вартості 1/6 частини спірного житлового будинку, і тому, позивачем за первісним позовом у 2015 році було сплачено 493,60 грн. судового збору при подачі його позову до суду /Т-1 а.с.1,2/, а позивачем за зустрічним позовом було сплачено 551,20 грн. при подачі його позову до суду у 2016 році /Т-1 а.с.98/. Позивач за зустрічним позовом не надав доказів того, що при подачі заяви про збільшення позовних вимог він поніс додаткові судові витрати. Беручи до уваги, що вимоги, як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом про визнання права власності на 1/6 частини спірного житлового будинку були задоволені, суд приходить до висновку, що у даній справі слід звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній витрати, які обидві сторони понесли при сплаті судового збору.

Outcome: partial