Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно нього, а також стягнути на його користь аліменти. Свої вимоги мотивує тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] його мати [PERSON] померла. Відповідач [PERSON] мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно нього не виконує, у його вихованні участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги не надає, змінювати своє відношення до нього не збирається. Позивач мекає разом з сестрою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та позивача. На позовних вимогах наполягають. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив судове засідання провести за його відсутністю. З позовом згоден. Третя особа: представник органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 12 грудня 2006 року Ярівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с.9). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23 жовтня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.19). З довідки Ярівського старостівського округу Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає (а.с. 11). З довідки Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 30.09.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає без реєстрації місця проживання в будинку [ADDRESS] , разом із сестрою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] , племінницею [PERSON] та племінником [PERSON] та відповідно до якого в будинку створені належні умови для проживання та розвитку дитини (а.с.27). Згідно характеристики відносно [PERSON] та інформації, наданої Тарутинським НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Тарутинської селищної ради Болградського району Одеської області [PERSON] навчається у 9 -Б класі, зарекомендував себе з позитивної сторони, вихованням дитини займається сестра, яка тримає зв`язок з класним керівником та відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини, створює належні умови для її розвитку (а.с.21); батько навчальними досягненнями дитини не цікавиться (а.с. 22). Відповідно інформації, наданої Первомайським відділом державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №38051567 щодо виконання виконавчого листа №1528/161/2012, виданого Тарутинським районним судом Одеської області 19.04.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 17.02.2021 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача. На момент закінчення виконавчого провадження заборгованість по сплаті аліментів складає 102660,00 гривень (а.с. 26). 25 березня 2022 року органом опіки та піклування Тарутинської селищної ради Одеської області, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , у відношенні [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте, як встановлено матеріалами справи, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами сина, його долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає найвищим інтересам останнього. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, згідно ч.2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 2 статті 184 СК України регламентує, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 2618 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Крім того, Тарутинський районний суд Одеської області ухвалою від 16 лютого 2022 року звільнив позивача від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом 21 грудня 2021 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 21 грудня 2021 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 908 гривень 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved