Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 14.10.2012 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні, оскільки сторони на теперішній час проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, не бере участі в їх утриманні та вихованні. Тому на підставі ст.ст. 181, 182, 183 СК України позивач просила стягнути аліменти із відповідача на її користь на утримання дітей. Ухвалою від 15.04.2022 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 23.05.2022 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги повністю, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] також надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає частково, а саме у розмірі не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. За неявки сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу ст.ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони 14.10.2012 року зареєстрували свій шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2012 року. У шлюбі у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю, тобто позивачкою, в с. Пирогівка, і знаходиться на її утриманні. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.04.2013 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2017 року та довідкою про склад сім`ї № 95 від 21.03.2022 року за підписом старости Петрашівського старостинського округу. Відповідач проживає окремо та жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у відповідача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд бере до уваги, що даних про офіційне місце роботи відповідача та його доходи у суду немає, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Крім того,\~враховуючи матеріальне\~та сімейне\~становище сторін,\~їх стан\~здоров`я,\~вік дітей\~та їх\~матеріальні потреби,\~беручи до\~уваги,\~що із\~01.01.2022\~року розмір\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~віком до\~6\~років становить\~2100,00 гривень, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 2618,00 гривень, та протягом року Законом визначено його збільшення, суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі по 1350 гривень щомісячно окремо на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, та згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, яким передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Тому судовий збір у розмірі 992,40 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ підлягає стягненню із відповідача на користь держави.

Outcome: partial