Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а саме просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 по 01.02.2021 в розмірі 65 778,15 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано за рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.06.2013. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2013 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує на те, що відповідач до жовтня 2018 року працював за трудовим договором і сплачував щомісячно аліменти в розмірі меншому 30 % (в подальшому 50 %) прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, при цьому з листопада 2018 року відповідач почав здійснювати підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець. Однак відповідач продовжував сплачувати аліменти на свій розсуд, не прив`язуючись в розрахунках до середньої заробітної плати по м. Києву всупереч нормам ч. 2 ст. 195 СК України. Позивачем та її представником здійснювались звернення до головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Білан Ю.С. з вимогою здійснити правильний розрахунок заборгованості в рамках виконавчого провадження № 42270248, однак державний виконавець звернення ігнорувала, зазначаючи, що порушень в нарахуванні не виявлено. 15.02.2021 було здійснено перерахунок за період з 01.11.2018 до 01.02.2021, внаслідок якого сума заборгованості нарахована у розмірі 65 778,15 грн. У зв`язку з вказаним, розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період перевищує розмір 100 % заборгованості по сплаті аліментів, а відтак позивач вважає, що до сплати підлягає пеня в розмірі 100 % заборгованості у сумі 65 778,15 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.10.2021 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому зазначається, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Зазначає про те, що відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 24.01.2019, а не з листопада 2018 року, як зазначила позивач, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, при цьому з листопада 2018 по січень 2019 відповідач був безробітним. Також, відповідач не оплачував аліменти на свій розсуд, зокрема після реєстрації як ФОП останній щоквартально звертався до начальника ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві із заявами про отримання довідки про доходи, а в подальшому вказані довідки відповідачем надано Головному державному виконавцю Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Києва) Білан Ю.С. в рамках виконавчого провадження, де [PERSON] є боржником, а отже регулярно надавав інформацію щодо отриманого доходу як ФОП. Зважаючи на викладене, державний виконавець була обізнана в тому, що відповідач зареєстрований як ФОП, проте через юридичну необізнаність не вирахувала суму аліментів, яку [PERSON] мав сплачувати щомісячно, виходячи із середньої заробітної плати працівника по місту Києву. Відповідач постійно надаючи до Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Києва) довідки про свій дохід ФОП, також був не обізнаний юридично у тому, що головний державний виконавець Білан Ю.С. невірно вираховує суму аліментів, вказуючи від 1100 грн. до 1300 грн. щомісячного платежу, який сплачувався відповідачем кожного місяця у період з січня 2019 року по січень 2021 року. Після письмового звернення позивача зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, Головним державним виконавцем Білан Ю.С. було здійснено перерахунок розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №42270248/9 від 15.02.2021 за період з 01.11.2018 по 01.02.2021. Загальна сума заборгованості, яка була зазначена у перерахунку розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складала 65 778,15 грн. Тобто, сума заборгованості, яка була зазначена у розрахунку заборгованості і була визначена Головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Києва) Білан Ю.С., виникла саме через її помилкове тлумачення норми ст. 195 СК України при розрахунку щомісячної суми стягнення для платника аліментів. Також у відзиві зазначається, що протягом усього періоду сплати аліментів починаючи з січня 2014 року сплачував кожного місяця усі платежі вчасно, і не мав заборгованості зі сплати аліментів до моменту здійснення розрахунку заборгованості. Водночас, відповідач відразу оплатив суму заборгованості, зазначену розрахунку розмірі 65 778,15 грн., що підтверджується квитанцією про оплату. Заявлену позивачем вимогу про стягнення пені сторона відповідача вважає завищеною, а також не підтвердженою жодним розрахунком, а отже відповідач не визнає нараховану суму пені за прострочення сплати аліментів, оскільки вважає, що його вини у простроченні сплати аліментів немає, при цьому заборгованість зі сплати аліментів виникла через необізнаність у нормах чинного законодавства України Головного державного виконавця Білан Ю.С. і саме через неправильні розрахунки та надання відповідачу неправильних сум по сплаті аліментів призвело до виникнення заборгованості у відповідача. Також повідомляє, що не погоджується з визначеною сумою пені, зазначаючи, що не має фінансової можливості її сплачувати. На триманні має також малолітню дитину від другого шлюбу, дружина перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому являється єдиною особою, яка забезпечує фінансово свою сім`ю. Фінансово допомагає своїй матері, яка є пенсіонером та інвалідом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022 постановлено розгляд справи проводити в режимі відеоконференції в приміщенні Іваничівського районного суді Волинської області. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення вимог позову, посилаючись на викладене у відзиві, зокрема, зазначила про те, що доказами не підтверджена вина відповідача щодо виникнення заборгованості по несплаті аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків зааборгованості. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. В судовому засіданні було встановлено, що з 2005 року по 2013 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.10.2008 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2013 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2013 і до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду видано виконавчий лист з примусового стягнення аліментів №2-3447/13, що перебуває на виконанні у головного державного виконавця Дарницького районного ВДВС у м. Києві ЦМ УМЮ (м. Київ) Білан Ю.С. Встановлено, що аліментні зобов"язання виконувалися щомісячно, однак позивач неодноразово зверталася до державного виконаця, вимагаючи здійснити правильний розрахунок зі сплати аліментів, а державний виконавець ігнорувала звернення, зазначаючи, що порушень [PERSON] не допускає. Перерахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів за період з листопада 2018 року по лютий 2021 року відбувся лише після звернення зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Білан Ю.С. до Центрального мідрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Відповідно до перерахунку заборгованості від 15.02.2021, заборгованість по аліментах станом на 01.02.2021 за період з 01 листопада 2018 року по 01 лютого 2021 року становить 65 778,15 грн. В судовому засіданні встановлено, що водночас сума заборгованості у розмірі 65 778,15 грн. відповідачем була відразу сплачена, що підтверджується квитанцією про оплату та про що не заперечувалося і стороною позивача. Також, суд звертає увагу на те, що у перерахунку державного виконавця зазначено щомісячний розмір алміентів, який підлягає до виплати, виходячи із 1/4 частини заробітку за період з січня 2014 року по лютий 2021 рік (а.с.8-10), та держдавний виконавець зазначає суму заборгованості за весь період (за відрахуванням сплачених алміентів по квитанціям), однак позивач просить стягнути пеню за період з листопада 2018 року по лютий 2021 рік і окрім перерахунку, наданого державним виконавцем, позивачем не надано суду розрахунку нарахування пені за прострочення сплати аліментів саме за період з 2018 по 2021 р.р. В свою чергу сторона відповідача вважає заявлену суму вимоги завищеною, та в противагу доводам позивача надає розрахунок суми пені, зроблений самостійно Відповідно вказаного розрахунку загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 23 206,97 грн. Однак, відповідач категорично не погоджується з тим фактом, що заборгованість виникла з його вини, а з вини головного державного виконавця з підстав необізнаності у нормах чинного законодавства, та, відповідно неправильних розрахунків. Як зазначено вище. представником відповідача в судовому засіданні зазначалось про те, що відповідачем повністю погашено заборгованість у розмірі 65 778,15 грн. Вказане не заперечувалось позивачем в процесі судового розгляду, а також підтверджується квитанцією від 15.02.2021 на зазначену суму. Відповідач неодноразово звертався до начальника ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві із заявами про отримання довідки про доходи, зокрема вказане підтверджується копіями довідок від Державної податкової служби. В матеріалах справи міститься довідка від 17.11.2021, видана директором ТОВ «ІМПАТРЕЙД» [PERSON] про те, що [PERSON] працював у ТОВ «ІМПАТРЕЙД» на посаді менеджера зі збуту з 23.02.2021 з посадовим окладом у розмірі 6 250 грн. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до ч.ч.3,8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. У відповідності до позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 по 01.02.2021, враховуючи приписи ст. 196 СК України в розмірі 100% заборгованості зі сплати аліментів, тобто в сумі 65 778,15 грн. Частиною 3 ст. 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно зі ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: - існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; - наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Звертаючись із позовом до суду позивач вказала, що з листопада 2018 року відповідач почав здійснювати підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець, однак відповідач продовжував сплачувати аліменти на свій розсуд, не прив`язуючись в розрахунках до середньої заробітної плати по м. Києву всупереч нормам ч. 2 ст. 195 СК України. Однак, відповідно до ч.8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Згідно з ст. 77-80 ЦПК України, належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, під час розгляду справи в діях відповідача не було встановлено вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, оскільки така заборгованість виникла внаслідок діяльності державного виконавця, що полягала помилковому тлумаченні норми ст.195 СК України при розрахунку щомісячної суми стягнення для платника аліментів. Водночас, стороною позивача не доведено наявність вини в діях відповідача, зокрема факту ухилення від сплати нарахованої заборгованості, що підтверджується фотокопією квитанції від 15.02.2021 про оплату нарахованої заборгованості, наданою стороною відповідача до відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, враховуючи викладене та те, що заборгованість по аліментним зобов`язанням виникла не з вини відповідача, а протилежного позивачем не доведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 65 778,15 грн.

Outcome: dismissed