Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом, який уточнив у листопаді 2021 року, до Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області, і в остаточній редакції позову просив суд визнати право на земельну частку (пай), розміром 6,28 га, з земель КПСП «Новомиколаївське», яка розташована на території Курісовської ОТГ, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач 14.12.2021 року подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також, спадкодавець за життя не набув права на земельну часту (пай) оскільки не оформив своє право власності. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах, цільове призначення «для ведення сільськогосподарського виробництва», яка перебуває у колективній власності КПСП «Новомиколаївське», на підставі сертифікату серії ОД № 0254672, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 5240 від 28 серпня 1997 року, виданого на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 14.02.1997 року № 442. [PERSON] помер [INFO] , що встановлено зі змісту свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 24.12.2020 року, актовий запис № 13. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи № 105/2020, заведеної 07.05.2020 року до майна [PERSON] , померлого [INFO] вбачається, що єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є його син- [PERSON] . Доводи представника органу місцевого самоврядування про те, що [PERSON] пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини суд вважає безпідставними, оскільки рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.02.2021 року у справі № 504/4523/20 [PERSON] встановлений додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті батька. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. \~ \~ \~ \~Виходячи зі змісту положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Таким чином, законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - нотаріальний порядок. \~ \~ \~ \~Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права. \~ \~ \~ \~За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. \~ \~ \~ \~Оцінюючи доводи представника органу місцевого самоврядування про те, що [PERSON] за життя не набув право на земельну частку (пай) оскільки не оформив своє право власності суд виходить з наступного: Право на земельний пай (частку) вперше було закріплено Земельним Кодексом України в редакції 1992 року. Зокрема, згідно зі ст. 5 цього Кодексу, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства в разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості) в розмірі середньої земельної частки, яка обчислюється шляхом поділу земель підприємств, що підлягають приватизації на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали в сільському господарстві і проживають у селі, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Цим же Кодексом передбачалось, що право на земельну частку могло передаватися у спадщину і продаватися. Правовий режим земельного паю (частки) визначений Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва». Серед іншого, Указ установив, що кожному члену КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Указ проголосив, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, обміну, успадкування, застави. У разі виходу із зазначених підприємств, їх члени мають право на отримання земельної ділянки в натурі. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними на підприємствах із числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Форма сертифікату на право на земельну частку пай і зразок книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2011 року № 177 затверджений Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, відповідно до п.2 якого для визначення розмірів майнових паїв членів підприємств необхідно: затвердити Положення про порядок паювання майна; скласти список осіб, які мають право на майновий пай; визначити індивідуальні майнові паї. Відповідно до п.4 цього Порядку встановлений вичерпний список осіб, які мають право на майновий пай до якого включаються всі члени підприємства, а також особи, за якими відповідно до законодавства зберігається право на майновий пай. До цього списку, серед іншого, можуть бути включені і спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Детальний аналіз правового режиму земельного паю дозволяє суду дійти висновку, що пай - це не конкретна земельна ділянка, знову ж таки це лише право на отримання земельної ділянки в натурі, яке може бути ніколи й не реалізоване. Сертифікат на земельну частку не посвідчує права власності на конкретну земельну ділянку а лише підтверджує право отримання земельної ділянки у визначеному розмірі при виході з підприємства. Єдиним документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю. Матеріали справи містять достатньо доказів видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] , його державної реєстрації, отже право спадкодавця на земельну частку (пай) не викликає у суду жодних сумнівів, доведено належними та допустимим доказами. Відсутність правовстановлюючого документа у спадкоємця не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки саме цей факт і привів заявника до суду. Більш того реалізація спадкового права спадкоємця шляхом нотаріального оформлення при таких обставинах неможлива. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай), яке документально підтверджено, і таке право може бути успадковано в судовому порядку. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Питання судових витрат у позові не порушувалось, підстав для їх розподілу судом не вбачається. На підставі наведеного,

Outcome: approved