Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.10.2021 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю. Посилалась на те, що у 2006 році вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишились проживати разом з позивачем. Батько дітей уже тривалий час проживає за кордоном і у вихованні дітей участі не приймає. Зазначила, що постійно виникають проблеми з виїздом дітей за кордон на відпочином, оздоровлення, так як потрібен дозвіл батька, а він цим питанням займатись відмовляється. Просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою від 08 листопада 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, попередньо надала заяву про проведення розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради свого представника у судове засідання не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 12.08.2006 року був зареєстрований шлюб. Крім того, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] ./а.с.14/ Батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] /а.с.15/ Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано./а.с.16/ На даний час неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У сторін виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. За змістом статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради, як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] ,який затверджений рішенням виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради №102 від 24.05.2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне затвердити висновок про визначення місця проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] має стабільний дохід, створила належні умови для проживання дітей, піклується про їх фізичний, духовний і моральний розвиток, виховує дітей у атмосфері турботи та любові. У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю підлягає задоволенню.

Outcome: approved