Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернулася до суду з заявою, у якій просила: - встановити факт перебування [PERSON] , який помер [INFO] на утриманні [PERSON] , не менше одного року, а саме в період з липня 1993 року по день її смерті [INFO] . Заявник обґрунтовує свою заяву наступними обставинами. [INFO] помер чоловік заявника [PERSON] , який до дня своєї смерті проживав в будинку, належному його рідній тітці, по [ADDRESS] . Заявник прийняла спадщину чоловіка в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки була зареєстрована та спільно проживала із померлим на день його смерті. Однак, раніше, в період з 1993 року по 08.09.1996 [PERSON] проживав спільно із своєю тіткою [PERSON] за вищезгаданою адресою, де і був прописаний, а заявник зі своїм сином проживали окремо від чоловіка, оскільки були у суперечливих стосунках. Разом з тим, у період спільного проживання тітки [PERSON] з чоловіком [PERSON] останній був непрацездатний та не міг працювати за станом здоров`я, а тому перебував на утриманні в тітки, яка не мала родичів, до дня її смерті [INFO] . Надалі 2003 року заявник примирилася зі своїм чоловіком та переїхали до нього на постійне місце проживання до будинку його покійної тітки де здійснювала за ним догляд до дня смерті чоловіка. Водночас у 2021 році заявник дізналася, що після смерті тітки [PERSON] , яка немала спадкоємців, відкрилася спадщина на її майно, що складалася із права на земельну ділянку розміром 3,94 га, розташовану на території Липовецької міської ради, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0105438 виданого Липовецькою РДА 02.11.2000. З огляду вказані обставини, заявник вважає, що оскільки її покійний чоловік проживав у домоволодінні своєї тітки та перебував на її утриманні, що підтверджено медичною документацією, а тому він вважається єдиним хто фактично прийняв її спадщину в порядку ст. 549 за умовами ст. 531 ЦК УРСР. Натомість звернувшись до нотаріуса з метою видачі заявникові свідоцтва про право на спадщину, яка складалася, в тому числі з майна, що раніше успадкував від своєї тітки її чоловік, вона отримала відмову через відсутність документів, які б підтверджували факт перебування чоловіка [PERSON] на утриманні його тітки [PERSON] . Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду\~від 04.02.2022\~призначено розгляд\~справи в порядку окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено заінтересованій особі строк для подання відзиву на заяву. Також було витребувано матеріали спадкової справи [PERSON] . Заінтересованою особою у визначений судом строк відзиву на заяву не подано, однак представник у своїй заяві від 22.02.2022 не заперечував, щодо задоволення вимоги заявника і просив розглядати справу без його участі. У судове засідання заявник не з`явилася, однак у своїй заяві від 19.05.2022 просила суд про розгляд справи за їх відсутності, а свою вимогу підтримала. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 11.02.1990 заявник та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 6). Згідно зі свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Як вбачається, з інформації, що наведена численних довідках виданих Липовецькою міською радою, [PERSON] з 1993 року до дня своєї смерті [INFO] проживав у будинку, належному його рідній тітці [PERSON] по [ADDRESS] , а також в останньої [PERSON] перебував на утриманні до дні її смерті [INFO] (а.с.14-16). Випискою з медичної карти стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] хворів та фактично був непрацездатним (а.с. 10-11). Разом з тим, [PERSON] , належало право на земельну ділянку розміром 3,94 га, розташовану на території Липовецької міської ради, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0105438 виданого Липовецькою РДА 02.11.2000 (а.с. 9). Із наявних у справі документів спадкоємців у [PERSON] не виявлено, а також у нотаріальному архіві не виявлено її спадкової справи, однак як вбачається, з інформації, що наведена в довідці від Липовецької міської ради [PERSON] , будучи племінником [PERSON] , протягом шести місяців з дня її смерті вступив у користування та володіння майном останньої та фактично прийняв її спадщину (а.с. 15). З 2003 року заявник розпочала проживати зі своїм чоловіком у будинку його покійної тітки де здійснювала за ним догляд до дня його смерті [INFO] , і прийняла спадщину чоловіка в порядку ст. 1268 ЦК України, але коли дізналася, що після смерті тітки чоловіка, яка немала спадкоємців, відкрилася спадщина на майно, що складалася із права на земельну ділянку розміром 3,94 га, розташовану на території Липовецької міської ради, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0105438 виданого Липовецькою РДА 02.11.2000, при зверненні до нотаріуса заявнику було відмовлено в оформленні спадщини через не доведення факту перебування чоловіка на утриманні його тітки, що ставить під сумнів прийняття її спадщини. Суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам слід враховувати, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним не менше одного року. Заявник не може в нотаріальному порядку оформити спадщину на певне майно після смерті свого чоловіка, який мав би успадкувати його від своєї тітки, а тому обґрунтовано звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування його на утриманні тітки. Суд зауважує, що до дня набрання чинності ЦК України - 01.01.2004, за ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР передбачалася можливість для спадкоємців прийняти спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, якщо зазначені дії були вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Крім того, відповідно до ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до дня його смерті. Судом встановлено, що наявні у справі письмові докази, які є належними, допустимими й такими, у своїй сукупності дають змогу підтвердити той факт, що непрацездатний [PERSON] , який помер [INFO] перебував на утриманні своєї тітки [PERSON] не менше одного року, а саме в період з липня 1993 року по день її смерті [INFO] , та фактично прийняв її спадщину. Оскільки чоловік заявника [PERSON] , будучи непрацездатним не менше одного року проживав зі своєю тіткою [PERSON] та перебував на її утриманні до дня смерті [INFO] , а після чого протягом шести місяців користувався та вступив у володіння її майном, фактично прийнявши спадщину в порядку ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, а тому заявник має можливість реалізувати свої спадкові права на певне майно, що залишилось після смерті чоловіка, який у свою чергу успадкував його від тітки, яка не мала спадкоємців та утримувала лише його. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Суд вважає, що наявність невизнаних прав заявника є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Також представником заінтересованої особи було подано заяву про визнання заявленої вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, беручи до уваги можливість визнання заявленої вимоги подальшим настанням юридичних наслідків у вигляді можливості заявнику реалізувати свої спадкові права, суд вважає, що наявні підстави для задоволення такої вимоги та встановлення факту перебування [PERSON] , який помер [INFO] на утриманні [PERSON] , не менше одного року, а саме в період з липня 1993 року по день її смерті [INFO] .

Outcome: approved