Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бесарабська товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , укладеного 30.09.2003 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого на Бесарабській товарній біржі за №082, дійсним та визнання права власності за [PERSON] на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , та за [PERSON] на Ѕ частину вказаної квартири. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що відповідно до даного договору вони придбала у відповідача вказану квартиру та стали її власниками. Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30.09.2003 року №082 містить усі необхідні істотні умови, грошовий розрахунок по даному договору здійснений, про що свідчить п.5 договору, на виконання умов укладеного договору позивачкою було проведено реєстрацію договору, про що свідчить технічний паспорт на квартиру. Вищевказаний договір зареєстрований на Бесарабській товарній біржі за №082, відповідно до Закону України «Про товарну біржу», який діяв станом на момент укладання договору. Позивачі зареєстрували право власності в КП «Ізмаїльське МБТІ», що підтверджується відповідним записом на договорі. Таким чином, між сторонами відбулося повне виконання умов договору купівлі-продажу, проте, через те, що договір не посвідчений нотаріально, позивачі позбавлені права розпорядитися своїм майном квартирою [ADDRESS] . Враховуючи викладене, позивачі просять суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений на Бесарабській товарній біржі 30.09.2003 року, реєстровий номер №082, дійсним, та визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину вказаної квартири. В судове засідання позивачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивачки адвокат Резник Ю.Д. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивачів, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце судового розгляду належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності не надав, відзив на позовні вимоги не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивачки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце судового розгляду належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна №082 від 30.09.2003 року, а саме, квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна №082 від 30.09.2003 року сторонами виконані в повному обсязі, а саме, відповідно до п.5 договору квартира продана за 2\~000,00 грн., які отримані продавцем до підписання даного договору. На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований. Договір купівлі продажу нерухомого майна №082 від 30.09.2003 року посвідчений Бесарабською товарною біржею, право власності зареєстровано КП «Ізмаїльське МБТІ», про що свідчить реєстраційний напис. Як вбачається з довідки КП «Ізмаїльське МБТІ» №238 від 17.05.2022 року власником квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2003 року, укладений на Бесарабській товарній біржі та зареєстрований КП «Ізмаїльське МБТІ» в реєстрі за №66б-184. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 року передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК 1963 року. Згідно ст.ст.128,224,227 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону або договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Відповідно до роз`яснень, даних в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. На час\~укладення зазначеного\~договору діяла\~ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу»,\~згідно якої\~не вимагалось\~подальше нотаріальне\~посвідчення угоди,\~укладеної на біржі. Відповідно до пунктів 1.1., 1.4., 1.7., 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року №121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1. д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». Відповідно до\~п.49\~Інструкції про\~порядок вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України від\~18.06.1994\~року і\~чинної на\~момент укладення\~договору між\~сторонами (30.09.2003\~року),\~-\~договір купівлі\~- продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на квартиру, що відчужується. Згідно зі ст.220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне чи часткове виконання договору, проте одна зі сторін ухиляється від нотаріального його посвідчення, суд може визнати цей договір дійсним. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне. При укладенні договору всі вимоги, передбачені ст.15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що реєстрація 30.09.2003 року за [PERSON] , [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства. З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд визнає вищевказаний договір дійсним. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , [PERSON] щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме, квартири [ADDRESS] , укладеного 30.09.2003 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрований на Бесарабській товарній біржі за №082, та визнання права власності за [PERSON] на Ѕ частку та за [PERSON] на Ѕ частку вказаної квартири.

Outcome: approved