Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору оренди землі. Підставою для звернення із позовом вважає, те, що 25.04.2015 між [PERSON] та ФГ «Вікторія», в особі голови Шатайло Юрія Григоровича укладено договір оренди землі №364. 27.08.2015 в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області проведена державна реєстрація речового права, номер запису 11013796. Відповідно до умов даного договору в користування була надана земельна ділянка, кадастровий номер 7123485100:02:000:0085, площею 2,3472 га строком на 10 років. Відповідно до додаткової угоди від 24.09.2015 строк дії договору укладено на 49 років, починаючи з дати державної реєстрації. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер 44552235 від 25.09.2015 на підставі додаткової угоди до Договору оренди землі, серія та номер б/н, виданий 24.09.2015, була проведена державна реєстрація речового права, а саме право оренди земельної ділянки строком на 49 років. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] земельна ділянка, кадастровий номер 7123485100:02:000:0085 площею 2,3472 га на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер:734, виданого 27.05.2020 приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Черкаської області зареєстрована за [PERSON] , на що вказує Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Індексний номер витягу 210354829 від 27.05.2020. Відповідно до пункту 12.5 Договору оренди землі від 12.01.2009 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи (орендаря) є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тобто, сторони при укладанні договору домовилися, що підставою для розірвання договору є перехід права власності на землю до іншої особи. 31.07.2021 він звернувся з письмовою заявою до голови ФГ «Вікторія», в якій просив вирішити питання щодо зміни умов договору, погодивши їх із ним, як новим власником. Одночасно в даній заяві, ним зазначено, що у випадку ігнорування його прохання щодо змін умов договору, просив розірвати його за взаємною згодою сторін. На подану заяву, йому будь-якої відповіді від ФГ «Вікторія» не надійшло. Вирішення спору в позасудовому порядку відповідач відмовляється, будь-яких зустрічей щодо узгодження умов договору в частині його строку дії, відповідач уникає. Враховуючи, що умовами Договору оренди землі від 25.04.2015 передбачена можливість його розірвання, в зв`язку із зміною власника земельної ділянки, а відповідач відмовляється розривати договір за згодою сторін, то він вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав. Разом з цим, зазначає, що п. 12.5 договору містить в собі дописування рукописним текстом слова «не», з урахуванням якого змінюється зміст даного пункту Договору. Проте, внесений допис такого тексту не може вважатися зміною умов договору, проведеного належним чином і у відповідності до норм законодавства. Відповідно до п. 12.1 Договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. В зв`язку з цим, будь-яка додаткова угода про внесення змін до п. 12.5 основного договору оренди землі № 364 від 25.04.2015 не складалась, вказаний напис рукописного тексту слова «не» вчинений в односторонньому порядку, він не містить жодних пояснень ким вчинений, коли і чи можна такому напису вірити, а тому він не повинен враховуватись як обов`язкова умова договору оренди. Просить розірвати договір оренди землі від 25.04.2015, укладений між [PERSON] та ФГ «Вікторія», державна реєстрація речового права проведена 27.08.2015, номер запису 11013796 в реєстраційній службі Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 03.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 26.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 08.06.2022 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Просять справу розглядати у їх відсутність, позов підтримують повністю та просять його задовольнити, про що подали заяву. В судове засідання представник відповідача ФГ «Вікторія» повторно не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотання про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. 03.06.2022 повторно подав на адресу суду заяву про перенесення судового розгляду у зв"язку з відрядженням, будь-яких доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надав, а тому причини неявки відповідача в судове засідання визнано неповажними та продовжено розгляд справи. Передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до \~ст. 280-283 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~ Перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які\~мають\~значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім\~випадків, встановлених\~цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25.04.2015 між [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Вікторія» в особі голови Шатайла Ю.Г. (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння в користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з метою вирощування сільськогосподарської продукції, яка знаходиться на території Петрівської сільської ради Монастирищенського району (а.с. 8 - 9). Згідно п. 2.1, 2.2 договору оренди землі в оренду передається земельна ділянка площею 2,3472 га ріллі, кадастровий номер 7123485100:02:001:0085. Земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯМ № 429516 від 01.02.2012 та зареєстрованого під № 712340001000691. Відповідно до п. 3.1. договору оренди землі договір укладено на 10 років, починаючи з дати державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, аналогічний попередньому і на тих самих умовах. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шістдесят днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Згідно п. 4.1 договору оренди землі орендна плата за користування земельною ділянкою може вноситись орендарем як у грошовій формі, так і с/г продукцією по цінах не нижчих за собівартість і які будуть діяти на час проведення розрахунків (ячмінь, пшениця, кукурудза) та послугами (оранка городів, авто послуги і ін) і становить 3% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки із розрахунку міститься прочерк грн за один гектар земельної ділянки на рік, що станом на сьогоднішній день складає 3% від нормативної грошової оцінки паю, що становить 1950,59 грн. Згідно з п. 12.5 договору оренди землі перехід права власності на орендовану земельну ділянку не є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. 24.09.2015 між [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Вікторія» в особі голови Шатайла Ю.Г. (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 364 від 25.04.2015, відповідно до якої внесено зміни умов договору оренди № 364 від 27.08.2015, зокрема, п.3.1 договору викладено в новій редакції: «Договір укладено на 49 років, починаючи з дати державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, аналогічний попередньому і на тих самих умовах. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шістдесят днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (а.с. 10). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.09.2019 Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с. 12). \~ \~ 27.08.2015 право оренди (зі змінами) ФГ «Вікторія» щодо земельної ділянки позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 237488324 від 17.12.2020 (а.с. 13). 27.08.2015 право власності позивача [PERSON] щодо земельної ділянки позивача зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11013796, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 44552235 від 25.09.2015 (а.с. 11). Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 (далі - Закон № 161-XIV) (який діяв на момент виникнення правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. \~ \~ \~ \~ Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1 Закону № 161-XIV, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст.\~93\~ЗК\~України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору. Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3\~та ст. 627 ЦК України\~свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3, 4 ст. 31 Закону № 161-XIV договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону № 161-XIV перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Так, підставою для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку позивач вважає умову договору, що міститься в п. 12.5 Договору та зазначає, що дописування рукописним текстом слова «не» не може вважатися зміною умов договору проведеного належним чином та не свідчить про волевиявлення сторін. На підтвердження даної позиції позивача у справі відсутні будь-які докази щодо внесення в текст угоди будь-яких записів, що не відповідають волевиявленню сторін. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Частинами 1,2,3\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Згідно з нормами частин 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). При цьому, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, згідно з вимогами процесуального покладається на позивача. Аналізуючи оспорюваний договір оренди землі суд зазначає наступне. Копія договору оренди землі від 25.04.2015 № 364 надана позивачем на підтвердження обставин зазначених у позовній заяві. В копії оспорюваного договору п. 12.5 викладений наступним чином: «перехід права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку до\~другої особи,\~а також\~реорганізація юридичної\~особи (орендаря)\~не є підставою\~для зміни\~умов або\~розірвання договору»\~(а.с.\~8 - 9).\~ Текст договору оренди землі № 364 від 25.04.2015 написаний друкованим способом. Разом з тим, текст договору оренди землі містить пусті графи щодо істотних умов договору, які заповнені рукописним способом. Так, договір оренди землі містить рукописні написи щодо: номеру договору оренди землі, місця та дати його складання, зазначення орендодавця, місця розташування земельної ділянки, її площі, кадастрового номеру, зазначення серії, номеру дати державного акту, на підставі якого належить земельна ділянка орендодавцю, його реєстраційний номер, строку укладення договору, форми та розміру орендної плати, обмежень на орендовану земельну ділянку, не можливості розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з переходом права власності. Підстав для недійсності будь-яких умов договору, які місять рукописні написи суд не вбачає. Пункт 12.5 договору оренди землі не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, не змінений, не визнаний недійсними, позивачем не надано доказів вчинення/написання слова «не» в односторонньому порядку, чи в період часу, що не відповідає даті укладення договору, а тому даний пункт є обов`язковими для виконання сторонами правочину. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що ст. 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Оскільки, договором оренди не передбачена така підстава для розірвання договору, як перехід права\~власності на\~орендовану земельну\~ділянку до\~другої особи,\~суд вважає\~за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог, судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed