Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Татух М.Д. звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору неукладеним, визнання вимоги щодо повернення коштів за договором протиправними та стягнення моральної шкоди. Позов мотивує тим, що протягом тривалого часу з 2014 року позивач отримує повідомлення від відповідача та ТОВ "Кредит Експресс Юкрейн Ел. Ел. Сі." із вимогами та погрозами щодо погашення наявної заборгованості за кредитним договором №SAMDN0000016303399 від 02.10.2007 року. Відповідно до повідомленьсума, яка повинна бути сплачена становить 31650,00 грн. до 01.07.2018 року, у іншому листі заборгованість за кредитним договором від 28.09.2007 року №822509 складає 4495,87 грн. та за договором №1827716 від 28.10.2010 року - 586,06, яку необхідно погасити в строк до 18.11.2014 року. Вказує, що позивач звертався до банку щодо належної перевірки факту укладення вищевказаного кредитного договору, однак жодних дій зі сторони банку не здійснено, було рекомендовано звернутись до правоохоронних органів та повідомлено банком, що кредитна справа відносно позивача передана в колекторську фірму ТОВ "Кредит Експресс Юкрейн Ел. Ел. Сі.". Також вказує, що позивачем подано заяву до Франківського ВП ГУНП у Львівській області заяву про вчинення щодо нього шахрайських дій та за інформацією досудового розслідування відповідачем на його ім`я відкрито картку № [NUMBER] на підставі оформленого кредитного договору №SAMDN0000016303399, банківська карта видана шляхом направлення рекомендованим листом на адресу проживання позивача, а грошові кошти знято у банкоматі 30.10.2007 року. Зазначає, що жодного кредитного договору у 2007 році з банком він не укладав, жодних карток він не отримував. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати кредитний договір №SAMDN0000016303399 від 02.10.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] неукладеним; визнати вимоги щодо повернення коштів ПАТ КБ "Приватбанк" за договором №SAMDN0000016303399 від 02.10.2007 року протиправними. Окрім цього, позивач просить стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн., оскільки він є інвалідом 3 групи, учасником АТО, добровольцем батальйону "Айдар" у м.Старобільськ, Луганської області з 2014 року, був поранений у березні 2015 року під час бойових дій, лікування триває. Вказує, що йому та його сім`ї завдано моральної шкоди, яка полягає у завданні моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями посадових осіб банку, моральні страждання проявились як фізичні болі, зміна звичного способу життя, дапресії, порушення прав споживача, погіршення стану здоров`я матері, неможливість продовжувати активне соціальне життя, приниженні честі, гідності чи ділової репутації. 10.12.2021 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій просить визнати вимоги щодо повернення коштів Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" за договором №SAMDN0000016303399 від 02.10.2007 року, зобов`язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" припинити вимоги щодо погашення боргу (коштів) [PERSON] за договором №SAMDN0000016303399 від 02.10.2017 року у зв`язку з відсутністю зобов`язання та привести бухгалтерський облік у відповідність та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. Не погоджуючись з поданим позовом, від представника відповідача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - Гнатишака О.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що позивачем не доведено, що обраний ним спосіб захисту цивільного права передбачений нормами чинного законодавства, в даному випадку регулює спірні правовідносини сторін. Окрім цього, зазначає, що предмет позову у даній справі не співвідноситься із встановленим законом способом захисту права, обраний позивачем спосіб захисту його прав та інтересів не спроможний привести до відновлення порушеного суб`єктивного права. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила такий задоволити з урахуванням уточненої позовної заяви. Додатково пояснила, що уточнену позовну заяву на стадії підготовчого розгляду справи не мала змоги подати, оскільки призначена експертиза не була виконана та був відсутній висновок експерта. Представник відповідача в судове засідання 01.06.2022 року не з`явився, однак в попередніх судових засіданнях заперечив щодо задоволення позову, просив відмовити в задоволенні такого з підстав, викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, з приводу уточненої позовної заяви, яка подана представником позивача, слід зазначити наступне. Як вбачається з ухвали Франківського районного суду м.Львова від 16.10.2019 року справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.09.2020 року задоволено клопотання представника позивача та призначено по справі почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено такі питання: - чи виконані рукописні записи у графах заяви позичальника від 25.09.2007 року та підпис від імені [PERSON] у графі "Клієнт Підпис" самим [PERSON] або іншою уповноваженою особою; - чи виконаний підпис від імені [PERSON] у графі "Подпись" у довідці про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" від 25.09.2007 року самим [PERSON] або іншою особою; - чи виконаний рукописний запис "Копія вірна" та підпис від імені [PERSON] справа від запису на копії паспорту [PERSON] , самим [PERSON] або іншою особою; проведення експертизи доручено експерту ТОВ "Київський експертно-дослідний центр". 05.01.2021 року на адресу суду надійшов висновок експерта ТОВ "Київський експертно-дослідний центр" №14984 від 23.12.2020 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01.06.2021 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 10.12.2021 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява. Відповідно до ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважним. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Разом з тим, подаючи заяву про збільшення позовних вимог поза строком, встановленим ЦПК України, представник позивача з заявою про поновлення строку на її подання до суду не зверталась, відтак на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК суд залишає таку без розгляду, що не позбавляє позивача в подальшому звернутись до суду з такими вимогами. Окрім цього, суд не бере до уваги твердження представника позивача щодо неможливості подання уточненої позовної заяви на стадії підготовчого розгляду справи, оскільки висновок експерта був складений 23.12.2020 року, а підготовче провадження закрито судом 01.06.2021 року, тобто через більш, як пів року з дня складення висновку експерта. Вирішуючи вимоги про визнання кредитного договору неукладеним, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним, лише з підстав визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно приписів статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4.Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.09.2020 року призначено по справі почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено такі питання: - чи виконані рукописні записи у графах заяви позичальника від 25.09.2007 року та підпис від імені [PERSON] у графі "Клієнт Підпис" самим [PERSON] або іншою уповноваженою особою; - чи виконаний підпис від імені [PERSON] у графі "Подпись" у довідці про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" від 25.09.2007 року самим [PERSON] або іншою особою; - чи виконаний рукописний запис "Копія вірна" та підпис від імені [PERSON] справа від запису на копії паспорту [PERSON] , самим [PERSON] або іншою особою. З висновку експерта №14984 від 23.12.2020 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] , зображення яких містяться у графах "Клієнт Підпис" та "Підпис клієнта" у технічній копії заяви від імені позичальника [PERSON] від 25.09.2007 року про відкриття рахунку у Комерційному банку "Приватбанк", у графі "Подпись" у технічній копії довідки про Умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду" від 25.09.2007, а також поряд з верхнім зображенням рукописного запису "Копія вірна" на першому аркуші технічної копії сторінок паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] та поряд з лівим зображенням рукописного запису "Копія вірна" на другому аркуші технічної копії сторінок паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] , виконані не [PERSON] , а іншою особою. Рукописні записи, зображення яких містяться у графах технічної копії заяви від імені позичальника [PERSON] від 25.09.2007 про відкриття рахунку у Комерційному банку "Приватбанк", виконані не [PERSON] , а іншою особою. Рукописний запис "Копія вірна", зображення якого міститься у верхньому рядку на першому аркуші технічної копії сторінок паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] , та досліджуваний рукописний запис "Копія вірна", зображення якого міститься у лівому рядку на другому аркуші технічної копії сторінок паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] , виконані не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК ( 435-15) тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. З огляду на викладене вище, можна зробити висновок, що сторона, право якої порушено, має право звернутися до суду з позовом, який стосується наслідків неукладеного договору, передбачених главою 83 ЦК України, а застосування цією стороною договору таких наслідків можливе лише після встановлення судом наявності або відсутності підстав, що свідчать про його неукладення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору неукладеним слід відмовити. Також, оскільки позовна вимога [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання вимоги щодо повернення коштів за договором протиправною є похідною від позовної вимоги про визнання кредитного договору неукладеним, то вона також задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн. суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відтак, враховуючи, що судом відмовлено позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання кредитного договору неукладеним, в задоволенні вимоги про стягнення суми відшкодування моральної шкоди також слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed