Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Стягнути з відповідача на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частину від його заробітку (доходу) щомісяця з дня подання позовної заяви до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Позов обґрунтований наступними обставинами. 06 липня 2019 року між нею, [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. У період шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З відповідачем проживають разом в квартирі, однак не ведуть спільного господарства. До Малиновського районного суду м. Одеси позивач подала позовну заяву про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу з відповідачем будуть проживати окремо, донька по обоюдній згоді буде проживати разом з матір`ю. Вона займається підприємницькою діяльністю та має мінливий дохід. Зараз знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. На придбання для себе та доньки продуктів харчування, одягу, засобів гігієни, ліків, оплату комунальних послуг витрачає гроші, які заробляє самостійно. Цих коштів не вистачає на її утримання та утримання дитини. Крім того, на її утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу, [PERSON] , [INFO] . Відповідач офіційно не працевлаштований, однак має дохід. Розмір доходу не відомий. Добровільно надавати кошти на утримання дружини та дитини відповідач не бажає. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, надав відзив на позовну заяву, в якому просив призначити йому аліменти в розмірі ј від усіх його видів заробітку щомісячно на утримання дитини. В решті позовних вимог відмовити. При цьому зазначив, що увесь час, починаючи з дня народження доньки, він не припиняв матеріально забезпечувати, намагаючись надати повноцінне батьківське піклування та турботу, не зважаючи на те, що спільно з позивачем не проживає. З позивачем не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку з утримання доньки. Відповідно до трудової книжки, він не працює, на теперішній час не має можливості надати матеріальну допомогу дружині. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що вони виникли в зв`язку із обов`язком батьків утримувати дитину, а також в зв`язку із правом та обов`язком подружжя по утриманню, а тому регулюються Главами 9, 15 СК України. Судом встановлено, що з 06 липня 2019 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1821. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №5818. На час вирішення спору дитина постійно проживає із позивачем, знаходиться на її утриманні. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України несуть батьки або особи, які їх замінюють. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право обрання способу захисту порушеного права в частині способу стягнення аліментів належить позивачу. Угоди про сплату аліментів між сторонами, укладеної відповідно до ст. 189 СК України не існує. Договору про припинення права на аліменти дітей у зв`язку з передаванням права власності на нерухоме майно відповідно до ст. 190 СК України сторони не укладали. Самостійного доходу, який би повністю забезпечив потреби дитини не має. За Законом України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковим мінімумом відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» є вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. При визначенні розміру аліментів суд враховує також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, зокрема, сімейний стан сторін, працездатний вік кожного із батьків, розмір середньої заробітної плати в м. Одесі на час ухвалення рішення. Доказів майнового стану відповідача сторонами в процесі розгляду справи не надано, як і доказів, які б перешкоджали б батьку у виконанні свого обов`язку по утриманню доньки. Так, визначаючи в межах позовних вимог розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд виходить з того, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття та нести відповідні витрати в рівних частках, забезпечуючи їм рівень життя виходячи із мінімального прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є обгрунтованими, доведеними в процесі розгляду справи, забезпечують утримання дитини на рівні, встановленому законом. Щодо вимог в частинні стягнення аліментів на утримання позивача, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судовий збір по справі складає 908,00 гривень, який підлягає стягненню, з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial