Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення Ѕ вартості проданого ним автомобіля. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівеці від 27.01.2022 року в цивільній справі №727/8593/21 позовні вимоги [PERSON] були задоволені. При ухваленні судом рішення від 27.01.2022 року не вирішено питання судових витрат, зокрема тих, що були понесені позивачем для здійснення експертного дослідження в сумі 840 грн. Крім того, 25.02.2022 року позивачем [PERSON] було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі. У поданій заяві посилалася на те, що позивачем у зв`язку з розглядом даної справи були понесені витрати на правничу допомогу, а також просила повернути надмірно сплачений судовий збір. З урахуванням ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дане питання без виклику учасників справи в судове засідання. Так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27.01.2022 року в цивільній справі №727/8593/21 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ вартості транспортного засобу марки Мерседес бенц 108, 1999 року випуску Vin: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що складає 46 990 грн. (а.с.212а-214). У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатила судовий збір у сумі 1847 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією №1017041518 від 02.09.2021 року. Заявою від 22.10.2021 року позивач зменшила позовні вимоги , відмовившись від вимоги про визнання за нею та відповідачем на праві спільної часткової власності по Ѕ частки автомобіля марки «Mercedes-Benz 108», 1999 року випуску, VIN: [NUMBER] , держ.номер [NUMBER] . У відповідності до п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача; Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на здійснення експертного дослідження в сумі 840 грн. Згідно ч.2 ст.133 глави 8 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, сплачений судовий збір в розмірі 939 грн. 20 коп. - підлягає поверненню позивачу [PERSON] . Щодо відшкодування інших судових витрат, понесених позивачем у справі, суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 03.08.2021 року (а.с. 181-182), акт (опис) виконаних робіт від 16.12.2021 року (а.с.183-184) та квитанцію до прибуткового касового ордера №24 від 16.12.2021 року (а.с. 185).. Виходячи з інформації, наведеної в акті (описі) виконаних робіт адвокатом Беженар О.Ф. в інтересах клієнта [PERSON] , за результатом наданих адвокатських послуг, [PERSON] сплатила адвокату Беженарю О.Ф. 15516,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №24 від 16.12.2021 року. 03.03.2022 року представник відповідача надіслав до суду клопотання , в якому вказував на звищений розмір витрат на правову допомогу , зазначав, що дана справа є справою незначної складності. Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у запереченнях, суд враховує їх з огляду на складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 15516грн.00коп є неспіввмірним та підлягають зменшенню до 6500 гривень.

Outcome: approved