Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.10.2012 року на її користь, на утримання дитини, з відповідача було стягнуто аліменти, у розмірі 450 гривень щомісяця, до повноліття дитини. З часу ухвалення рішення дитина подорослішала, потребує додаткових витрат на забезпечення та розвиток, а визначеного розміру аліментів є недостатньо для забезпечення потреб дитини. На підставі викладеного просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини у розмірі: 5000 гривень, з індексацією відповідно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 23.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копії ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.32). Згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . (а.с.7). Також, матеріалами справи встановлено, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.10.2012 року (справа № 1501/685/12) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 450 (чотириста п`ятдесят) гривень щомісяця і до досягнення ним повноліття. Звертаючись до суду з позовом, про збільшення розміру аліментів позивач зазначає, що аліменти у вигляді 450 грн. недостатньо для повноцінного утримання дитини, її розвитку та життєзабезпечення. Відповідно до рішення від 25.10.2012 року Ананьївського районного суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вирішуючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного. У відповідності до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: - 2618 гривень. Із встановлених обставин справи необхідно дійти висновку, що у позивача збільшились витрати на утримання дитини, неповнолітній [PERSON] , потребує додаткових витрат на забезпечення харчування та дозвілля, а з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дітей, слід дійти висновку, що належним та справедливим розміром аліментів на утримання дитини буде 2000 гривень на місяць, що відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси, як відповідача так і позивача у справі. Визначений, рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 25.10.2012 року розмір аліментів на утримання дитини, на сьогодні не відповідає як приписам ч. 2 ст. 182 СК України, так і ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, оскільки є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і раніше визначений розмір одноособово покладає на позивача зайвий тягар по утриманню спільної з відповідачем дитини, що також не ґрунтується на змісті ст. 180 СК України. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані із зверненням до суду з даною позовною заявою, а саме суму за надання правової допомоги. Згідно з положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Між позивачем та адвокатом Дорош Т.А. 28.01.2022 року укладено договір про надання правової допомоги, а згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу позивач сплатила за послуги адвоката у сумі 1500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №95 від 28.01.2022 року. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, у справах, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Тому судові витрати, у вигляді судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial