Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

В січні 2022 року позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з нього на користь його неповнолітньої доньки [PERSON] в рахунок відшкодування заподіяної їй в наслідок дорожньо- транспортної пригоди моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн. Свої вимоги мотивував тим, що 02.06.2020 року о 20 год. 20 хв. відповідач [PERSON] в місті Роздільна по вул. Кишинівська керував автомобілем ВАЗ 21013 д/з [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння та не вибравши безпечну швидкість руху, не дотримуючись безпечної дистанції, вчинив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку, внаслідок чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Після цього [PERSON] , не зупиняючись залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, не повідомивши про дану подію поліцію і не надавши медичної допомоги. В результаті даного ДТП його донька отримала тілесні ушкодження , а саме закриту черепно- мозкову травму, струс головного мозку, садна обличчя та кінцівок, забиту рану поперекової області праворуч, забиття правого тазостегнового суглобу, що потребувало хірургічного втручання та додаткового лікування після виписки. 23.06.2020 року старшим слідчим СВ Роздільнянського РВ ГУНП в Одеській області за результатами розгляду кримінального провадження №12020160390000324 від 03.06.2020 року , порушеного по даному факту, винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] , так як тілесні ушкодження наявні у [PERSON] не є небезпечними для життя, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розкладом здоров`я. 20.07.2020 року постановою Роздільнянського районного суду Одеської області по справі №511/1167/20 [PERSON] по даному факту визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; за ст.124 КУпАП - за порушення правили дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; за ст.122-4 КУпАП - залишення місця ДТП, до якого він був причетний. Вважають що даними процесуальними документами вина [PERSON] в спричинені тілесних ушкоджень потерпілій доведена. Позивач зазначив, що в результаті винних дій відповідача ними було понесено витрати на лікування доньки, діагностику. Також з метою стабілізації стану здоров`я доньки на її лікування ними було витрачено 3043,08 грн., частина з яких було компенсовано в 2021 році СК ПрАТ « Європейський страховий альянс». Жодної дії з боку відповідача щодо надання допомоги у лікуванні до цього часу не вчинено. Також доньці винним діями відповідача було заподіяно моральну шкоду , яка виразилась в тому, що донька перенесла сильний фізичний біль, була госпіталізована до лікарні , перебувала на стаціонарі 7 днів в зв`язку з отриманими травмами. Після виписки зі стаціонару відчуваю періодичний головний біль, головокружіння, шаткість при ходьбі, після стаціонарного лікування продовжила лікуваня амбулаторно. Після даної події появились тривожність та страх. Тому просив стягнути на користь доньки в рахунок заподіяної моральної шкоди , завданої в результаті ДТП, 100000 грн. Третя особа по справі - ПрАТ «Європейський страховий альянс» надали суду письмові пояснення по справі (а.с.26), відповідно до яких підтвердили, що транспортний засіб - автомобіль ВАЗ д/н [NUMBER] , яким [PERSON] керував під час ДТП, застрахований в даній компанії, ліміт відповідальності за шкоду , завдану здоров`ю складає 260000 грн. 07.06.2021 року на адресу ПрАТ «Європейський страховий альянс» надійшла заява про страхове відшкодування від представника позивача. 06.08.2021 року страхова компанія здійснила страхове відшкодування у розмірі 1653,46 грн , з яких відшкодовано матеріальну шкоду в розмір - 1574,72 грн, а також в рахунок відшкодування моральної шкоди - 78,84 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами, а також наявні підтвердження про отримання судових повісток в судові засідання. Між тим відповідач в судові засідання по справі не з`явився, заяви про поважні причини неявки в суд або про відкладення розгляду справи не надав. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити по справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, на підставі наданих стороною письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 02.06.2020 року о 20 год. 20 хв. відповідач [PERSON] в місті Роздільна по вул. Кишинівська керував автомобілем ВАЗ 21013 д/з [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, та не вибравши безпечну швидкість руху, не дотримуючись безпечної дистанції, вчинив зіткнення з велосипедом під керуванням [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку, внаслідок чого [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Крім цього, [PERSON] , не зупиняючись залишив місце дорожньо-транспортної пригоди до якої він був причетний, не повідомивши про скоєне поліцію та лікарню. Дані обставини були зафіксовані працівниками поліції та по ним прийняті наступні процесуальні документи, які підтверджують вину [PERSON] в даному ДТП. 23.06.2020 року старшим слідчим СВ Роздільнянського РВ ГУНП в Одеській області за результатами розгляду кримінального провадження №12020160390000324 від 03.06.2020 року, порушеного по даному факту, винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутності складу кримінального правопорушення.(а.с.6) Підставою для закриття кримінального правопорушення став висновок судово-медичної експертизи №35 від 15.06.2020 року відповідно до якої тілесні ушкодження наявні у [PERSON] не є небезпечними для життя. Спричиняють короткочасний розклад здоров`я тривалістю понад 6 днів але не більше як три тижні і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розкладом здоров`я. 20.07.2020 року постановою Роздільнянського районного суду Одеської області по справі №511/1167/20 [PERSON] по даному факту визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень : за ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; за ст.124 КУпАП - за порушення правили дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; за ст.122-4 КУпАП - залишення місця ДТП, до якого він був причетний.(а.с.8) Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 23.06.2020 року в рамках порушеного кримінального провадження було проведено судово-медичну експертизу [PERSON] , відповідно до висновку якої від 15.06.2020 року за №35 після ДТП у останньої виявлено наступні тілесні ушкодження: закриту черепно- мозкову травму у формі струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин волосистої частини голови, садна обличчя, забита рана поперекової області праворуч, численні садна у ділянках верхніх і нижніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів але не більше трьох тижнів і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.(а.с.6) Відповідно до виписки №92169 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення нейрохірургії [PERSON] в період з 03.06.2020 року по 10.06.2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в обласній дитячій клінічній лікарні м. Одеса з діагнозом: закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, садна обличчя та кінцівок, забита рана поперекової області праворуч, забиття правого тазостегнового суглобу, що потребувало хірургічного втручання та додаткового лікування після виписки.(а.с.4) Судом також встановлено, що транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21013 д/з [NUMBER] , на момент скоєння [PERSON] ДТП був застрахований в ПрАТ «Європейський страховий альянс» його власником на підставі Полісу АО №002692554 . (а.с.30) 02.03.2021 року уповноваженим представником потерпілої [PERSON] авдкатом [PERSON] до ПрАТ «Європейський страховий альянс» надано повідомлення про подію, а також було надано пакет документів. (а.с.38) 07.06.2021 року представником Позивача подано заяву про страхове відшкодування. (а.с.54) Згідно наданого ПрАТ «Європейський страховий альянс» розрахунку страхового відшкодування на підставі страхового акту, розмір шкоди, заподіяної здоров`ю склав 1574,72 грн, а розмір моральної шкоди ( 5 %) - 78,84 грн.(а.с.55), яке виплачено позивачці на підставі платіжного доручення від 06.08.2021 року . (а.с.57) Суд вважає, що дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Позивач звернувся до суду з позовом, та просить задовольнити його позовні вимоги на підставі ст.23, 1187 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Згідно ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром нього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Верховним судом України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Суд, дослідивши надані письмові докази та давши оцінку заявленим позовним вимогам на їх відповідність наведеним нормам права, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так 20.07.2020 року постановою Роздільнянського районного суду Одеської області по справі №511/1167/20 [PERSON] по факту вчинення ним ДТП та наїзду на пішохода визнано винним у скоєні адміністративних правопорушень : за ч.1 ст.130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; за ст.124 КУпАП - за порушення правили дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів; за ст.122-4 КУпАП - залишення місця ДТП, до якого він був причетний.(а.с.8) Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, зібраними у справі доказами підтверджується наявність вини водія [PERSON] у наїзді на потерпілу [PERSON] і дані обставини щодо винуватості [PERSON] додатковому дослідженню та доказуванню при розгляді даної справи не підлягають. Також судом встановлено, що транспортний засіб, на якому [PERSON] вчинив ДТП був застрахований і потерпілій повністю відшкодовано матеріальну шкоду, завдану здоров`ю в розмірі понесених витрат на лікування, а також частково відшкодовано моральну шкоду на суму 78,64 грн. Між тим, якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Тому позивач мав право звернутися до суду в з відповідним позовом щодо відшкодування моральної шкоди. Суд вважає, що матеріалами справи доведено, що від незаконних дій відповідача, хоч і ненавмисних, потерпіла отримала легкого ступеня тяжкості тілесні ушкодження з коротокчасним розладом здоров`я, зокрема в результаті ДТП потрепілій, яке є неповнлітньою особою, заподіяно закриту черепно мозкову травму. Дитина перебувала на стаціонарному лікування 7 днів у відділенні нейрохірургії Одеської обласної дитячої лікарні. Крім цього, отримала забій попереку та тазобедреного суставу, а відтак перенесла сильний фізичний біль. Після лікування на стаціонарі, продовжила лікування амбулаторно, приймала лікарські препарати. Не могло не вплинути на дитячу у психіку та її нервовий стан самі обставини попадання в дорожньо-транспортну пригоду, коли на неї вчинив наїзд п"яний водій, який після ДТП покинув місце наїзду на дитину. Суд враховує фізичний стан позивача в наслідок отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП, лікування та реабілітацію, глибину фізичних та душевних страждань позивача, беручи до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз та виходячи з міркувань розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 40000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] і вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 40000 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674. На підставі т. ст. 4, 258-259, 265,281-283, 289 ЦПК України, суд

Outcome: partial