Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем однією сім`єю. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Починаючи з травня 2006 року заявниця проживала з [PERSON] однією сім`єю, разом розпоряджалися грошовими коштами, які вносили в спільний бюджет, підтримували один одного в різних життєвих ситуаціях, разом вирішували всі побутові проблеми, робили спільні покупки, були пов`язані спільним побутом, робили ремонт в квартирі, вона рахувала його своїм чоловіком. Поховала його за власні кошти. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті чоловіка, заявник отримала роз`яснення про те, що вона є такою, що не прийняла спадщину та рекомендовано звернутися до суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Факт постійного проживання із спадкодавцем необхідний заявнику з метою прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті. В судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви та просить її задовольнити. Представник заявника підтримав викладене пояснив, що його довірительниця проживала разом з померлим як чоловік та жінка з 2002 року по день смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і вона здійснила його поховання. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заяви не заперечує. Свідок [PERSON] підтвердила той факт, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю з 2002 рокуяк чоловік та жінка, вели спільне господарство, доглядали один за одним, піклувались, вона сама являється їхньою сусідкою. Вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] помер [INFO] , про що Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено відповідний актовий запис за № 313. Відповідно до довідки голови будинкового комітету від 26 вересня 2021 року м. Знам`янка Кіровоградської області [PERSON] з 2006 року проживала за адресою [ADDRESS] разом із [PERSON] , вели спільне господарство, що підтверджують мешканці будинку. На звернення заявника нотаріусом надане роз`яснення про те, що вона не є спадкоємцем першої-третьої черги спадкування та не надала достатніх доказів підтверджуючих факт проживаня зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно та майнові права. Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру після смерті [PERSON] , який помер [INFO] із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] . За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У\~статті 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України\~(статті\~1218,\~1231 ЦК України\~). Згідно з частиною другою\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Враховуючи викладене, суд вважає можливим встановити факт спільного проживання спадкоємця із спадкодавцем не менш як п`ять років на час смерті останнього, що підтверджується довідкою голови будинкового комітету та поясненням свідка, та який необхідний заявниці для вирішення спадкових справ. На підставі викладеного,

Outcome: approved