Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . У судове засіданні позивачка надала письмову заяву у якій повністю підтримала позов, з-підстав викладених у позовній заяві, просила суд задовольнити їх вимоги у повному обсязі та справу розглядати без її участі і проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання свого представника не направили, про причини неявки не повідомили, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає можливості провести розгляд справи без їх участі. Разом з тим в матеріалах справи наявний відповідний висновок даного органу опіки у якому зазначено про обґрунтованість та доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх доньки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними виводи, суд дійшов до наступного висновку. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , є рідною бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає її родині та перебуває повністю на утриманні позивачки. Мати дитини [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з сином позивачки - [PERSON] . Під час перебування у цивільних стосунках в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 16 липня 2014 року, актовий запис № 1078. Також встановлено, що з народження та по теперішній час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, батько дитини [PERSON] , починаючи з січня 2021 року, а мати [PERSON] з серпня 2017 року постійно не проживають разом з донькою за вищевказаною адресою та дитина перебуває на повному утримані в родині позивачки фактично з серпня 2020 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.09.2020 року № 02/3719, складеного спеціалістами управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради встановлено, що для проживання та розвитку дитини бабусею створені всі необхідні умови: є окрема кімната, письмовий стіл, шафа для одягу, ліжко. Так, відповідачка [PERSON] протягом останніх чотирьох років, а відповідач [PERSON] , протягом останніх десяти місяців, жодним чином не беруть участі у вихованні доньки, не забезпечують її, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не переймаються її навчанням, не замаються підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на її соціальний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною взагалі; не надають доньці доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, судом встановлено, що на теперішній час онука позивачки [PERSON] , [INFO] , навчається у 1-Б класі комунального закладу освіти «Спеціалізована школа № 55 інформаційно-технологічного профілю» Дніпровської міської ради. До навчання в даному закладі освіти, вона була вихованкою комунального закладу освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №16» Дніпровської міської ради, який відвідувала з вересня 2019 року по липень 2020 року. Відповідно до характеристики вказаного закладу, дитина народилась в повній сім`ї, але вихованням [PERSON] займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Батько дитини [PERSON] часто знаходився в нетверезому стані, тому за дитиною до садочка приходив нечасто. Мама [PERSON] за дитиною приходила три рази. Крім того, під час влаштування онуки [PERSON] , [INFO] , до школи постало питання про законних представників дитини: батька [PERSON] та матері [PERSON] . У зв`язку з їх не проживанням з дитиною до школи намагався влаштувати онуку дідусь [PERSON] . Адміністрацією закладу освіти йому було відмовлено у прийнятті документів, після чого позивачка змушена була розшукати сина, відповідача, [PERSON] , який написав заяву та подав відповідні документи до комунального закладу освіти «Спеціалізована школа № 55 інформаційно-технологічного профілю» Дніпровської міської ради. Відповідно до характеристики на сім`ю здобувачки освіти 1-Б класу комунального закладу освіти «Спеціалізована школа № 55 інформаційно-технологічного профілю» Дніпровської міської ради [PERSON] батько та мати з дитиною не проживають. Батько дитини [PERSON] з вересня по листопад 2020 року цікавився навчанням доньки, приводив та забирав зі школи. Мати [PERSON] в школу ніколи не з`являлась. З грудня 2020 року [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] . Дівчинка одягнена охайно, одяг відповідає сезону, шкільними речами для першого класу забезпечена. Також встановлено, що під час навчального процесу дитина у період з 01 вересня по 12 травня 2021 року не відвідувала школу 33 навчальні дні, з них по хворобі 32 дні, що говорить про часті хвороби дитини. Зокрема, [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом лікаря ЗП-СЛ Ванічкіної О.А., з якою підписано декларацію на медичне обслуговування з 28.12.2018 року. Відповідно до інформації КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» ДМР дитина мешкає в родині бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування сімейного лікаря дитину [PERSON] супроводжує бабуся чи дідусь. Дитина щеплена згідно плану профілактичних щеплень та в родині дотримуються рекомендацій лікарів. Додатково суд звертає увагу на тривалість та системність в діях рідних батьків щодо невиконання покладених на них законом обов`язків по вихованню малолітньої дитмни, ігнорування ними потреб доньки, відсутності вираженого бажання діяти в інтересах дитини та в цілому покращити ситуацію. Тобто судом фактично встановлені обставини щодо повного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується вищевказаними зібраними доказами доданими до матеріалами справи, зокрема, відповідним висновком складеним органом опіки Дніпровської міської адміністрації Амур-Нижньодніпровського району, яким визначено доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітньої доньки. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , відмовляючись від своїх батьківських прав і обов`язків, склала заяву, якою вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та надає згоду на усиновлення/влаштування під опіку своєї малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Заяву зареєстровано в реєстрі за № 525 від 21 квітня 2021 року, посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В. У свою чергу, [PERSON] , [INFO] , відмовляючись від своїх батьківських прав і обов`язків, також склав заяву, якою він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та надає згоду на усиновлення/влаштування під опіку своєї малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Заяву зареєстровано в реєстрі за № 480 від 15 квітня 2021 року, посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шабашовим О.В. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, згідно ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно зі ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Законом України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Таким чином, з огляду на наведені вище норми, враховуючи загальні принципи побудови суспільства, охорони дитинства, максимального і повного забезпечення прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, суд досліджує їх відповідність фактичним обставинам справи, що склалися і полягають у наступному. Зокрема, судом встановлено, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, ніяким чином не піклуються про дітей, не проявляють заінтересованості в їх долі, не цікавляться їх станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання доньок, не спілкуються з ними в достатньому обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення та не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу і не створюють умов для отримання ними подальшої освіти. Таким чином, вказані дії відповідачів жодним чином не відповідають встановленому сімейним кодексом обов`язку з виховання дитини, забезпечення її добробуту, котрі покладені на відповідача. Сукупність таких факторів, свідчить про небажання і ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є неприпустимим з точки зору охорони дитинства і загальних засад побудови суспільства і моральності. Таке ставлення батьків до дитини є основним фактором при вирішенні питання про позбавлення їх батьківських прав. Таким чином, враховуюче безвідповідальне ставлення відповідачів до виконання своїх батьківських обов`язків., суд приходить до висновку про те, що позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідатиме інтересам дитини, оскільки в даному випадку відсутність матері та батька, як фізично, так і юридично, в житті дитини, нездійснення ними представницьких функцій, має правові наслідки, оскільки фактичні опікуни, на утриманні яких вона знаходиться, не мають можливості в інтересах дитини вирішувати самостійно питання щодо її навчання, лікування та оздоровлення, виїзду дитини на оздоровлення за кордон та інше, тому пред`явлені позовні вимоги позивачки щодо позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої дитини підлягають повному задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України стягнути з відповідача на користь Держави суми судового збору у розмірі відповідному до задоволенню позовних вимог.

Outcome: approved