Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У грудні 2021 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, уточнивши його в лютому 2022 р., в обґрунтування якого зазначила, що її батько - [PERSON] , працював на підприємстві відповідача з 28.11.1970 р. по 27.03.1972 р. електрозварювальником на збагачувальній фабриці Північного гірничозбагачувального комбінату, а з 13.04.1972 р. по 16.01.1995 р. підземним еоектрозварювальником шахт С-В та П-1 (Першотравнева). Працюючи на підприємстві відповідача, батько почав хворіти. 15.12.2009 р. Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини, батькові було встановлено діагноз: Пневмоконіоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, ЛН першого ступеня. Захворювання професійне. 30.12.2009 р. було складено Акт розслідування професійного захворювання, згідно якого причиною професійного захворювання являється робота її батька в умовах впливу зварювальної аерозолі, концентрація якого перевищувала ГДК. Висновком МСЕК 05.10.2017 р. йому було встановлено 90 % втрати професійної працездатності та першу групу інвалідності, безстроково. Після встановлення профзахворювання, стан здоровя батька різко погіршився. Коли у батька виявили рак легенів, він впав у депресивний стан, постійно лікувався, йому було дуже тяжко дихати та ходити. Дивлячись на страждання батька вона також почала переносити моральні страждання та переживання. [INFO] [PERSON] - помер. Довідкою від 13.02.2020 р. Обласного клінічного центру медико-соціальної експертизи Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської області, встановлений зв`язок смерті батька від отриманого професійного захворювання. Вважає, що винним в смерті батька є відповідач - ПрАТ «Північний ГЗК», оскільки підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці, але цього не зробило. Всі ці обставини дуже ускладнюють її життя, тому що вона втратила близьку для неї людину. Просить стягнути з відповідача 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначив, що [PERSON] у шкідливих умовах праці пропрацював 33 роки 10 місяців, з яких: 11 років 2 місяці - ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком» (правонаступник ПАТ «КЗРК); - 22 роки 9 місяців - шахта «С_В» та «П-1» ВО «Кривбасруда» (правонаступник ПАТ «КЗРК»); - 1 рік 4 місяці - Північний гірничозбагачувальний комбінат» (правонаступник ПРАТ «ПівнГЗК»). Первинно, у 2010 р. [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 20%. Висновком МСЕК від 05.10.2017 р., йому було визначено вже 90% втрати професійної працездатності. Причиною різкого збільшення відсотку втрати професійної працездатності стало виникнення у потерпілого онкологічного захворювання (раку легенів). [INFO] [PERSON] помер. Професійне захворювання, яке стало причиною смерті [PERSON] , виникло внаслідок роботи на декількох підприємствах, тому вони мають нести солідарну відповідальність. Із загального стажу роботи [PERSON] у шкідливих умовах (33 роки 10 місяців), робота на «Північному ГЗК», складає лише 1 рік 4 місяці. Отже, ступінь вини підприємства відповідача у заподіянні шкоди здоров`ю [PERSON] , складає менше 4%. Таким чином, при визначені розміру відшкодування моральної шкоди, потрібно виходити з принципу солідарної відповідальності осіб, спільними діями яких заподіяно шкоди, а також з принципу співмірності, враховуючи, що ступінь вини підприємства відповідача у заподіянні шкоди є мінімальним (4%). Рішенням від 13.05.2020 р. Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, на користь [PERSON] було стягнуто з ПАТ «КЗРК» на відшкордувння моральної шкоди, завданої смертю батька - 150000 грн., а постановою від 30.09.2020 р. Дніпровського апеляційного суду, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, було змінено, а стягнута сума моральної шкоди збільшена до 200000 грн.. Вважає, що сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути, є необґрунтовано завищеною. Просить відмовити у задоволені позовних вимог. 28.03.2022 р. представник відповідача надав клопотання в якому прохав відкласти розгляд справи на іншу дату, а саме після припинення воєнного стану, мотивуючи тим, що він перешкоджає йому прибути до суду для участі в судовому засіданні. При цьому, будь-яких заяв про розгляд справи з повідомленням, викликом або в порядку загального провадження не надавав. Таким чином клопотання не підлягає задоволенню, а розгляд справи відкладенню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батько позивача - [PERSON] працював: з 28.11.1970 р. по 27.03.1972 р. електрогазозварювальником на «Північному гірничо-збагачувальному комбінаті», тобто 1 рік 4 місяці; - з 13.04.1972 р. по 16.01.1995 р. підземним електрогазозварювальником шахт С-В та П-1 (а.с. 7-9). При цьому, підпадав під вплив на організм зварювальної аерозолі, концентрація якої в повітрі робочої зони перевищувала ГДК (а.с. 12-14). Працюючи протягом тривалого часу в умовах впливу шкідливих факторів, а саме 33 роки 10 місяців, [PERSON] отримав професійні захворювання та висновком МСЕК від 05.10.2017 р. йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 90 %, та першу Б групу інвалідності безстроково (а.с. 15). Із дослідженого в судовому засіданні акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 30.12.2009 р. слідує, що позивачу встановлено діагноз - пневмоконіоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої стадії, ЛН першого ступеню (а.с. 12-14). Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.10.2019 року - [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років (а.с. 16). Згідно з довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії [NUMBER] від 13.02.2020 р. встановлений причинний зв`язок смерті [PERSON] 24.08.2019 року з отриманим професійним захворюванням (а.с. 17). Відповідно до ст. 13 Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов`язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Суд вважає, що зазначеного обов`язку відповідач не виконав. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Враховуючи встановлений родинний зв`язок позивача та померлого [PERSON] , суд дійшов висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на ч.2 ст. 1168 ЦК України. Таким чином, підлягає відшкодуванню моральна шкода з підприємства на користь позивача. У відповідності до ст. 23 ЦК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Суд вважає неможливим у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про стягнення 200000 гривень на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду, така сума є завищеною та не відповідає глибині моральних страждань позивача. Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди в зв`язку зі смертю батька, суд враховує, характер та обсяг її душевних страждань, в зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є дочкою померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості, вважає за можливе стягнути з відповідача ПрАТ «Північний ГЗК», де він пропрацював 1 рік 4 місяці в умовах впливу шкідливих факторів, із зазначених 33 років 10 місяців, на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 80000грн., що буде еквівалентом завданим моральним стражданням, оскільки ця сума відповідає обставинам справи, а також зазначеним принципам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь держави за розгляд цивільної справи підлягають відшкодуванню з відповідача судові витрати - 2270 грн. судового збору станом на дату подачі позову, від сплати якого було звільнено позивача. На підставі викладеного, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст.1167, 1168 ЦК України,

Outcome: partial