Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в котрій зазначено, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 211серпня 2012 року у виконавчому комітеті Ничипорівської сільської ради Яготинського району Київської області від 06.12.2016 року, шлюб між сторонами розірваний. Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ј частини доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Однак, починаючи з травня 2017 року відповідач взагалі перестав піклуватися про доньку. Весь час донька проживає з позивачкою та перебуває на її матеріальному забезпеченні, а відповідач грошей на утримання доньки не надає, і самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає матеріально, не турбується про фізичний та духовний розвиток доньки. Станом на 01.01.2021 року заборгованість по аліментах становить 75525 грн.98 коп. Відповідно на виховання доньки потрібні додаткові виплати, які несе позивачка на придбання речей в сумі 338 грн., 50 відсотків котрих повинен сплатити відповідач, відповідно до його законного обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину. Відповідно до виконавчого листа № 2/382/624 від 30.09.2016 року виданого Яготинським районним судом Київської області на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З довідки-розрахунку заборгованості відповідача по аліментах № 3 від 22.01.2021 року, яка складена головним державним виконавцем Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області сукупний розмір заборгованості складає 75525,98 грн. Відповідно до формули розрахунку пені за несвоєчасну сплату аліментів заборгованість відповідача складає за період з 01 березня 2017 року по 01 січня 2021 року становить 450501,33 грн.. Враховуючи вище викладене позивачка просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на її користь додаткові витрати у розмірі 170 грн. 50 коп., та стягнути на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] за період з 01.03.2017 року по 01.01.2021 року в розмірі 450501 грн. 33 коп. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду вказана справа розподілена на суддю Литвин Л.І.. Ухвалою суду від 19.07.2021 року провадження по вищезазначеній справі відкрито. Розпорядженням № 105 від 27.09.2021 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя [PERSON] звільнено з посади судді Яготинського районного суду Київської області у зв`язку із поданням заяви про відставку та головуючим суддею у вказаній справі обрано Кисіль О.А . Ухвалою від 01.10.2021 дану справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 03.12.2021 року справу призначено до судового розгляду. Представник позивачки звернувся із заявою про розгляд справи у його відстуність та відсутність позивачки, підтримали вимоги позову. В судове засідання відповідач повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей Яготинської міської ради звернувся із заявою про розгляд справи у його відстуність, проти позову не заперечує. Перевіривши матеріали справи, враховуючи думку представника Служби у справах дітей Яготинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, дослідивши інші доказі по справі, а також враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, з показань свідка [PERSON] даних в судовому засіданні, вбачається, що відповідач по справі не цікавиться своєю донькою, її розвитком, станом здоров`я, не утримує її матеріально, характеризується як батько дитини негативно. Дитина говорила, їй що не бажає мати такого батька. Спочатку рідко приїздить до дитини, останній раз був на день народження дитини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зхгідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 06 грудня 2016 року було розірвано (а.с.6-8). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Городецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, актовий запис № 33 (а.с. 7). Відповідно до характеристики за № 010 від 03.03.2021 року позивачка працює викладачем кафедри міжнародних відносин та туризму, доцентом Навчально-наукового інституту міжнародних відносин ПЗО «Київський міжнародний університет» з 01.09.2020 року та середньомісячна заробітна плата складає 2545 грн. (а.с. 9). З довідки-розрахунку заборгованості відповідача по аліментах № 3 від 22.01.2021 року, яка складена головним державним виконавцем Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області сукупний розмір заборгованості відповідача з березня 2017 року по грудень 2020 року складає 75525,98 грн. (а.с. 10). Як убачається з довідки про участь батьків вихованки дошкільного навчального закладу [PERSON] № 20 від 11 лютого 2020 року батько останньої контакту з закладом освіти не підтримував, із вихователем не спілкувався, батьківські збори та свята не відвідував. відповідно до чека витрати понесені на 341 гривню (а. с. 12). Як вбачається зі змісту висновку Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради № 265 від 30.11.2021 року (а.с. 54-55), вбачається за доцільне позбавити батьківських прав громадяна [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] [INFO] . Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина відповідача по справі проживає в сім`ї позивачки, то вона вправі звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2) від 27.11.1992 року) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вимогами ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. У відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року, передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року ,визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 1 ст. 185 СК України закріплене правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Враховуючи викладене, оцінивши зібрані по справі докази, обставини ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню дитини, сплаті вчасно присуджених аліментів, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Згідно наведених в позові розрахунків розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] становить 450 501, 33 гривні, а з розрахунку державного виконавця Володимирецького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Львів) становить 75525, 90 грн.. Суд вважає такий розрахунок пені позивачем невірним, оскільки при здійсненні розрахунку пені позивач вказує в позові суму заборгованості більшу ніж становить сума заборгованості визначена державним виконавцем. При розрахунку пені за заборгованістю за аліментами необхідно виходити із положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідачем не надано доказів, що відсутністі в нього заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2/382/624 від 30.09.2016 року за період з 01.03.2017 року по 01.06.2017 року, з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року, з 01.05.2018 року по 01.12.2020 року в розмірі 75525 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 98 (дев`яносто вісім) копійок. Крім того, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: partial