Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою , яку мотивує тим, що він 19.11.2019 року був прийнятий на роботу на посаду економічного радника ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», а 01.04.2020 року останнього було переведено на посаду головного бухгалтера підприємства. 30.04.2021 року позивача звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з сімейними обставинами. Однак в день звільнення, йому, як працівнику підприємства, не було виплачено всі належні суми. Таким чином, у ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного олюднення «Промінь» перед [PERSON] наявна заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з 01.01.2021 року по 30.04.2021 року на загальну суму 95890,29 грн та середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: невиплачену суму заробітної плати у розмірі 95890,29 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 254166,00 грн, а також понесені судові витрати та витрати на правничу правову допомогу. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 14.05.2022 року витребувано у ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» докази (а.с. 48). \~ \~ \~ \~24.05.2021 року на виконання вимог ухвали суду представник ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» надав ряд доказів (а.с. 60-66); розгляд справи просить проводити без його участі за наявними у справі документами. \~ \~ \~ \~Позивач також подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 67). Зазначив, що від ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» на його картковий рахунок надійшли кошти двома платежами, а саме: 07.03.2022 року в сумі 5000,00 грн та 10.05.2022 року в сумі 20000,00 грн в погашення заборгованості із виплати заробітної плати; просить врахувати зазначене при прийнятті рішення. З огляду на те, що в судове засідання учасники справи або їхні представники не з`явились, розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач у період часу з 19.11.2019 року по 30.04.2021 року перебував у трудових відносинах з ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 9-11). Відповідно до наказу № 196-К від 19.11.2019 року [PERSON] прийнятий з 19.11.2019 року на посаду економічного радника (а.с. 63). Наказом № 92-К від 01.04.2020 року [PERSON] , економічного радника, переведено з 01.04.2020 року на посаду головного бухгалтера підприємства (а.с. 64). 30.04.2021 року наказом № 79-К [PERSON] звільнено з 30.04.2021 року з посади головного бухгалтера за ст. 38 КЗпП України (за сімейними обставинами) (а.с. 65). Відповідно до довідки\~ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» № 28 від 23.05.2022 року [PERSON] дійсно працював в ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь» з 19.11.2019 року по 30.04.2021 року. На дату звільнення заборгованість із нарахованої заробітної плати склала 95890,29 грн. Заробітна плата позивачу була частково виплачена: - 07.03.2022 року в сумі 5000,00 грн; - 10.05.2022 року в сумі 20000,00 грн Станом на 23.05.2022 року заборгованість перед позивачем становить 64834,39 грн (з податками). Середньоденний заробіток становить 894,55 грн (а.с. 62). Зазначене не оспорюється сторонами, а відтак, не підлягає доказуванню. За\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Кодексу законів про працю України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі\~ст. 24 Кодексу законів про працю України\~трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до\~ст. 94 Кодексу законів про працю України, яка кореспондується зі\~ст. 1 Закону України "Про оплату праці"\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі\~статтею 47 Кодексу законів про працю України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 116 Кодексу законів про працю України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з наданої відповідачем довідки № 28 від 23.05.2022 року, заборгованість по заробітній платі та сумах, які належали до сплати останньому при звільненні, була частково сплачена підприємством. Так, розмір невиплачених [PERSON] при звільненні грошових коштів на час розгляду справи становить 64834,39 грн, тому, на виконання вимог ст. ст.\~47,\~116 Кодексу законів про працю України, ці кошти підлягають стягненню з\~ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь»\~на користь позивача, а вимоги позову в даній частині - задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Згідно\~статті 117 Кодексу законів про працю України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13 від 24 рудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При визначенні середньої заробітної плати слід керуватися вимогами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100\~(з наступними змінами і доповненнями) (далі - Порядок). Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та призначення пенсії. З п. 2 вказаного Порядку вбачається, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що середньоденний заробіток [PERSON] на день звільнення становить 894,55 грн, що підтверджується довідкою № 28 від 23.05.2022 року ДП «Житомирський ремонтний завод радіотехнічного обладнання «Промінь», не оспорюється сторонами та не підлягає доказуванню. Згідно з п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, під час проведення розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки розрахунку при звільненні з використанням даних про середній заробіток позивача. Позивачем визначена загальна сума стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у зв`язку із звільненням з роботи за період з дня звільнення по день складання позовної заяви - з 01.05.2021 року по 06.12.2021 року, включно, у розмірі 254166,00 грн, яку останній розрахував виходячи з 303 робочих днів, за які має бути оплачений середній заробіток, однак зазначений розрахунок є помилковим, а тому суд не може погодитись з даним розрахунком позивача. Суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. У зв`язку з чим, суд вважає за потрібне стягнути з ДП «Житомирський\~ремонтний завод\~радіотехнічного обладнання\~«Промінь» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.05.2021 року по\~день ухвалення\~судового рішення 24.05.2022 року в сумі 236161,20 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що 25.11.2021 року між позивачем та адвокатським бюро «Вікторії Рогач» укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 13). Відповідно до акту виконаних робіт від 03.12.2021 року розмір витрат на правову допомогу позивача склав 1500,00 грн. Згідно наданої копій квитанції № 0.0.2360988044.1 позивачем 30.11.2021 року сплачено по договору про надання правової допомоги коштів сумі 1500,00 грн. Таким чином, понесені позивачем судові витрати підтверджені належними доказами, відтак підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 908,00 грн судового збору на користь позивача та 908,00 грн судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial