Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказавши суду, що 20.12.2011 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н. Однак, всупереч підписаному кредитному договору, не виконала умови договору, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. [INFO] позичальниця померла, її спадкоємцем є [PERSON] , який постійно проживав з нею на день смерті. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.12.2011 року в сумі 18304,12 грн., яка складається з: 18304,12 грн. заборгованості за тілом кредиту. Сторона позивача в заяві до суду клопотала про розгляд за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.12.2011 року [PERSON] , отримала кредит у розмірі 18304,12 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.02.2020 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги." На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 26.06.2020 року була направлена претензія кредитора до Славутської державної нотаріальної контори. 04.09.2020 року позивачем було отримано відповідь Ізяславської державної нотаріальної контори від 22.08.2020 року про те, що зміст претензії буде доведено до відома спадкоємців у день їх звернення до нотаріуса, що дає суду підстави для висновків, що відповідач [PERSON] після спливу шестимісячного терміну від дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] з заявою про прийняття спадщини чи відмови від її прийняття до нотаріуса не звертався, жодного свідоцтва про право на спадщину не отримував, а спадкова справа № 25/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] була розпочата тільки на підставі адресованої нотаріусу претензії кредитора (позивача) про що свідчать наявні в матеріалах справи копії спадкової справи. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 20.12.2011 року становить 18304,12 грн., що є тілом кредиту. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідача 24.03.2021 року направлялась претензія кредитора, яка не була задоволена. Таким чином, позивач вважає, що відповідач є спадкоємцем після смерті спадкодавця (боржника), оскільки він був прописаний за однією адресою з померлою та не відмовився нотаріально від спадщини, а тому має зобов`язання відповідати перед банком за кредит померлого спадкодавця (боржника). Суд не погоджується з такими висновками позивача, оскільки проаналізувавши норми матеріального та процесуального права та практику застосування останніх норм, вважає, що позивачем не зовсім вірно застосовані вказані норми права в даному конкретному випадку, з огляду на наступне. Так, позивач посилається на ч. 3 ст. 1268 ЦК України згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Також позивач звертає увагу на положення ч. 3 ст. 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована за однією адресою з відповідачем, а саме: [ADDRESS] , позивач вважає, що відповідач, який не подав заяви про відмову від прийняття спадщини у період з 12.02.2020 року по 12.08.2020 року, є таким, що прийняв спадщину від померлого позичальника [PERSON] , у зв`язку з чим має відповідати за його борговими зобов`язаннями. Проте, факт реєстрації відповідача за адресою: [ADDRESS] , не підтверджує факту його постійного проживання за цією адресою в тому числі і на день смерті спадкодавця [PERSON] та відповідно не підтверджує факту прийняття відповідачем спадщини. Докази цього до позовної заяви не додані. Крім того, навіть якщо відповідач вважався б таким, що прийняв спадщину, діюче законодавство визначає, що погашення боргів спадкодавця можливе лише за рахунок майна спадкодавця, яке було успадковане. Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, позивач мав би надати, але не надав суду доказів того, що відповідач прийняв спадщину та успадкував конкретне майно у натурі, і саме на це успадковане майно судом може бути накладено стягнення, будь-яке інше майно не може бути джерелом задоволення вимог позивача. Так, у відповідача відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок задоволення можливого боргу померлого [PERSON] , що вже є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову у даній цивільній справі. Також, позивачем порушено встановлені законодавством умови, строки та порядок звернення кредиторів спадкодавця з відповідними вимогами до спадкоємців. Так, згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Так, позивач посилається на свідоцтво про смерть позичальника від 14.02.2020 року, проте з метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України, позивачем на адресу відповідача 24.03.2021 року направлялась претензія кредитора, тобто термін в шість місяців для звернення з вимогою до спадкоємців дотримано не було. Отже,, позивач підтвердив, що вимога відповідачу направлена з порушенням строків, передбачених ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed