Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

В провадження суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вимоги позову вмотивовані тим, що 15 жовтня 2020 року позивачку було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується Наказом № 44-К від 15.10.2020 року та було внесено запис до її трудової книжки. 21 жовтня 2020 року на підставі Наказу № 36 від 21.10.2020 року, виданого відповідачем позивачці була виплачена компенсація невикористаної додаткової відпустки, як особі, яка має дитину - інваліда в розмірі 62 451,66 (шістдесят дві тисячі гривень чотириста п`ятдесят одна гривня 66 коп.), та середній заробіток за час затримки розрахунку при здійсненні виплати компенсації за 4 (чотири) робочих дні, період 16.10.2020- 21.10.2020 (згідно ст. 117 Кодексу законів про працю України) в розмірі З 518,88 (три тисячі п`ятсот вісімнадцять гривень 88 коп.), що підтверджується випискою за 21.10.2020 року посвідченою банком. Позивачка вказала, що нею додатково після 21.10.2020 було надано відповідачу ряд документів на підтвердження іі права на отримання вищевказаної компенсації, однак 14 грудня 2020 року з отриманої відповіді на ім`я представника позивачки на адвокатський запит № 2/262-20 від 03 грудня 2020 року, стало відомо про відмову відповідача у здійсненні вказаних виплат в порушення прав позивачки. Враховуючи той факт, що відповідачем не було здійснено виплати належної позиваці компенсації невикористаної додаткової відпустки, як особі, яка виховує дитину до 15 років без участі батька, вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 01.02.2021 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.03.2021 року від представника відповідача - Адвоката Тернового О.В. надійшла заява з запереченням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 20.05.2021, визначено проведення розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання підготовчим засіданням. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2022 року позов було задоволено частково. 27.05.2022 від представника позивачки - адвоката Бондаренко І.Ю. надійшла заява про відшкодування судових витрат. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд вказаної заяви у відсутність позивачки та її представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заперечень за вказану заяву на адресу суду не надійшло. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За результатом розгляду судом цивільної справи 20.05.2022 року позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» про стягнення грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги б/н від 06.01.2021, Квитанції на здійснення оплати за договором про надання правничої допомоги б/н від 06.01.2021. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розподіляючи витрати, понесені [PERSON] на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному представником позивача розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 250 грн., сплачені нею згідно квитанції від 24.05.2022 за Договором від 06.01.2021. З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про постановлення додаткового рішення. Разом з тим, дослідивши резолютивну частину додаткового рішення, судом встановлено, що в першому абзаці було допущено описку в зазначенні прізвища адвоката, а саме вказано "представника відповідача - адвоката Бекірова С.Н." замість представника позивачачки - адвоката Бондаренко І.Ю.. На підставі викладеного,

Outcome: approved