Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

18.01.2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача Фастівської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на присадибну земельну ділянку площею 0,520 га, розташовану за адресою будинку. [PERSON] за життя заповіту не склала, спадкоємцем першої черги за законом є позивачі у справі. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено, оскільки ними не надано оригіналу правовстановлюючого документа, на житловий будинок. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подала заяву в якій просила справу слухати у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги на підставі наявних письмових доказів. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали до суду письмове клопотання про слухання справи у їх відсутність, проти позову не заперечували. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді письмових матеріалів справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.05.2021 року виданим Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ), про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 659. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] та на присадибну земельну ділянку площею 0,520 га, розташовану за адресою будинку. Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не залишила. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі, як діти спадкодавці, що підтверджується свідоцтвами про народження. Позивачі, реалізовуючи своє право на спадщину, звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Завідувачем Фастівської районної державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю., була заведена спадкова справа № 269/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] та видано свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/2 частці за кожним на земельну ділянку площею 0,2700 га, кадастровий номер 3224984801:01:001:0035, призначення якої - для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 3224984801:01:001:0034, призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташовані за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області від 06.11.2021 року за вих. № 881/02-31/41, позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований на території [ADDRESS] після смерті [PERSON] , оскільки ними не було подано правовстановлюючого документа, на вказаний житловий будинок. Виходячи з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ Про нотаріат відмова нотаріуса є обґрунтованою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Перевіряючи доводи позивачів судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 30.06.1988 року Оленівською сільською радою, на підставі рішення Фастівської районної ради № 89 від 27.06.1988 року, житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. [PERSON] заповіту не склав, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом отримала його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформивши право власності на спадкове майно померла. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved