Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гончаров Василь Іванович, звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум фінанс», посилаючись на те, що виконавчий напис №2536 від 13.11.2019 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 38961,82 гривень вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Наталією Володимирівною з порушенням вимог законодавства. Так, відповідач не направляв позивачу жодних вимог про усунення порушень кредитного договору, тому надати нотаріусу докази такого відправлення не міг. У нотаріуса, під час вчинення ним виконавчого напису були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором. Нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірив перелік документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, за якими боржником допущено прострочення платежів. Виконавчий напис вчинено з порушенням терміну, протягом якого стягувач міг звернутись з заявою про вчинення виконавчого напису. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2536 від 13.11.2019 року щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум фінанс»» заборгованості в розмірі 38961,82 гривень, а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 14.07.2021 р. за даним позовом відкрито провадження. Ухвалою суду про забезпечення позову від14.07.2021 року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від13.11.2019 р., зареєстрованого в реєстрі за №2536, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. до розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача наддав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити, з підстав викладених у позові. Представник відповідача ТОВ «ПлатінумФінанас» в судове засідання не з`явився за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, відзив або пояснення по справі до суду не надав. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куба Юлія Володимирівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилися за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згіднозі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-якідані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що13.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2536, про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором №500155981 від 12.08.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги яким, на підставі договору факторингу, було відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Згідно договору факторингу №2012-2-1/1 від 18 грудня 2021 року, укладеному між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТВ «Купер Прайс», право вимоги за кредитним договором №500155981 від 12.08.2008 року було відступлено ТОВ «Купер Прайс», правонаступником якого є ТОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Платінум Фінанс» право вимоги якому було відступлено згідно Договору факторингу №2009/2019 від 20.09.2019 року. Заборгованість за кредитним договором №500155981 від 12.08.2008 року, укладеним з ПАТ «Альфа-Банк» та витрат, які пов`язані із вчиненням виконавчого напису становить 38961,82 гривен Загальна сума, що підлягає стягненню становить 38961,82 гривень. 24.05.2021 р. постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Саідовою Тетяною Юріївною на підставі виконавчого напису №2536, виданого 13.11.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Юлією Володимирівною про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Платінум Фінанс» заборгованості в розмірі 38961,82 гривні, відкрито виконавче провадження ВП № 65505430. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно до ст. ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У пунктах 3.1, 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. (набрала чинності 10.12.2014р.) Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Перелікуновим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017 року. Відповідно до ст.124 КонституціїУкраїни, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконанняв сіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду Українивід 01.11.2017 року (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27.03.2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року справа № 910/10374/17, зазначено, що Велика Палата Верховного Суду погоджується, що зміст частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року..». «..Кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса...». «...Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню...». Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» кредитний договір №500155981 від 12.08.2008 р. Був нотаріально посвідчений. В матеріалах справи також відсутні докази направленя боржнику [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень кредитного договору та стороною відповідача такі докази надані не були. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі №554/6777/17-ц (провадження №61-17750св20) - неповідомлення боржника про вимогу повернути заборгованість є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, в даному випадку не дотримано, тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений13.11.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кубою Ю.В. за реєстровим № 2536, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» заборгованості в загальній сумі 38961,82гривень, таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Адвокатом Гончаровим В.І. в позовній заяві була заявлена вимога про стягнення з відповідача ТОВ «Платінум Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 гривень та сплаченого судового збору в розмірі 1362 гривень. Участь адвоката Гончарова Василя Івановича, який представляє інтереси позивачки [PERSON] у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором про надання правничої допомоги №8-Л від 01.07.2021 року (далі - Договір), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4845/10 від 11.04.2012 року, Розрахунком до Договору №8-Л, квитанцією до прибуткового касового ордеру №7/15 від 01.07.2021 року, відповідно до якої позивачка [PERSON] сплатила 8500,00 гривень адвокату Гончарову В.І. відповідно до Договору від 01.07.2021 року. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в розмірі 8500,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу, на думку суду, відповідає вищезазначеним критеріям. Позивачка за подання позову сплатила судовий збір у сумі 908,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 07.07.2021 за №33345. Крім того, позивачка сплатила судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 07.07.2021 за № 33367. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved