Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У листопаді 2021 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до ТОВ «Вердикт-Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарєв О.О., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 09.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за зверненням ТОВ «Вердикт-Капітал» вчинено виконавчий напис за № 91520 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 600258673 від 19.08.2013, укладеним між нею та АТ «Альфа-Банк», правонаступником за яким нібито є відповідач. За виконавчим написом з позивача стягнуто 41454,25 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17336,20 грн. строкова заборгованість за комісією 1457,98 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15122,06 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями 7538,01 грн., оплата за вчинення виконавчого напису 650 грн. Період, за який проводиться стягнення заборгованості, - з 16.01.2019 по 31.03.2021. За заявою відповідача приватним виконавцем Чубаревим О.О. 23.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65872187. Вказаний виконавчий напис, на переконання позивача, має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах вказаного строку. Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність щодо неустойки складає 1 рік. Відповідно до Заяви та Договору від 19.08.2013 строк кредитування становив 3 роки із сумою кредитування 2000 грн. Заява укладена 19.08.2013 року. Договір №600258673 від 19.08.2013 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 19.08.2013 року кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 3 років. Договір укладено 19.08.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, строк вимоги щодо повернення заборгованості відповідно до Заяви №600258673 від 19.08.2013 настав 19.08.2016, а строк вимоги щодо повернення заборгованості відповідно до договору №600258673 від 19.08.2013 настав 19.08.2014. В даному випадку, виконавчий напис про стягнення заборгованості відповідно до Заяви №600258673 від 19.08.2013 та кредитного договору №600258673 від 19.08.2013 міг бути вчинений до 19.08.2019. Проте оскаржуваний виконавчий напис було вчинено 09.04.2021, тобто з пропуском строку, в межах якого міг бути вчинений виконавчий напис нотаріуса. Крім того зазначила, що Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Доказів правонаступництва відповідача у вказаних правовідносинах виконавчий напис не містить, що ставить під сумнів наявність у відповідача права вимоги за так званим кредитним договором. Зазначені обставини свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, та вказують на наявність спору, який може бути вирішений лише в судовому порядку. В порушення п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 письмова вимога про усунення порушень позивачу не направлялась. Зазначені обставини свідчать про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, та вказують на наявність спору, який може бути вирішений лише в судовому порядку. З огляду на вищевикладене позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 09 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 91520, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 600258673 від 19.08.2013, укладеним між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк», на загальну суму 41454,25 грн. таким, що не підлягає виконанню. 13 грудня 2021 року ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідач належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, жодних заяв, клопотань, а так само відзову на позовну заяву до суду не направив. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, жодних заяв або клопотань до суду не надавала. Третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак судові повістки не за вказаною у позові адресою не отримувала. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарєв О.О. про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 09.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. за зверненням ТОВ «Вердикт-Капітал» вчинено виконавчий напис за № 91520 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 600258673 від 19.08.2013, укладеним між нею та АТ «Альфа-Банк», правонаступником за яким нібито є відповідач. За виконавчим написом з позивача стягнуто 41454,25 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 17336,20 грн. строкова заборгованість за комісією 1457,98 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 15122,06 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями 7538,01 грн., оплата за вчинення виконавчого напису 650 грн. Період, за який проводиться стягнення заборгованості, - з 16.01.2019 по 31.03.2021. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубаревим О.О. від 23.06.2021, відкрито виконавче провадження ВП №65872187 з виконання виконавчого напису №91520, виданого 09.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості на загальну суму 42104,25 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Чубарева О.О. від 09.07.2021, в рамках виконання виконавчого провадження №65872187, звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] .. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п.п.282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу II Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно п.3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п.13 роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34, 36, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. В правовій позиції Верховного суду України викладеної в Постанові від 5 липня 2017 року у справі за М 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі, установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У своїй постанові від 06 травня 2020 року по справі №320/7932/16-ц Верховний Суд зазначив, що вчинення виконавчого напису полягає у посвідченні права стягувача на стягнення коштів або витребування майна. Таке право, як і безспірна заборгованість повинні існувати на момент звернення до нотаріуса. Сам по собі факт подання стягувачем необхідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору щодо боргу. Боржник у судовому порядку може оспорювати виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (щодо розміру боргу або спливу строків давності за вимогами). Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на положення ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.ч.1, 2 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Крім того, при вирішенні справи суд враховує висновки постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, згідно до якої визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки договір за яким відбулось безспірне стягнення заборгованості з позивача [PERSON] не був нотаріально посвідченим, а також враховує факт наявності щодо розміру заборгованості та сплив строків стягнення відповідної заборгованості за вказаним кредитним договором , вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 1362,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved