Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

29.12.2021 року, згідно поштового відправлення, представник позивача [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила стягнути на користь позивача завдану моральну шкоду за рахунок бюджетних асигнувань Новобілоуської сільської ради у розмірі 10000,00 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області встановлено факт незаконного складення постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та порушення строків накладення адміністративного стягнення. Внаслідок притягнення до адміністративної відповідальності позивач пережив сильні душевні хвилювання, незручності, які довелося протягом тривалого часу відчувати, був змушений звертатись за правовою допомогою адвоката. Посилалася на положення ст.1173,1174 ЦК України. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.01.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 03 лютого 2022 року відповідачем надіслано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останні просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що позивач надавав письмові пояснення, завдана моральна шкода не доведена, постанова про притягнення [PERSON] була скасована, провадження закрито у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. 21 лютого 2022 року представником позивача надана відповідь на відзив, в якій вказано, що в рішенні суду не розглядалось питання встановлення факту наявності вини позивача, за текстом рішення суд дійшов висновку, що доводи позову про неповне вивчення відповідачем всіх обставин справи знайшли своє підтвердження, не доведено факту сповіщення позивача про розгляд справи, що позбавило останнього можливості реалізувати надані права, передбачені ст.268 КУпАП. У зв`язку з тимчасовим припиненням здійснення судочинства на території Чернігівської області, що пов`язано з проведенням бойових дій, подальший розгляд справи проводиться після відновлення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи 27.05.2021 відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП, який був вручений останньому, а також відібрано пояснення. 04 серпня 2021 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП з накладенням стягнення 340 грн штрафу. Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2021 року скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 04 серпня 2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 340 грн штрафу і закрито справу про адміністративне правопорушення. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Відповідно до правового висновку Верховного Суду висловленого у Постанові Великої Палати від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, ст.ст.1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку суд, скасовуючи постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Новобілоуської сільської ради Чернігівського району та області, не встановив відсутність складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON] , а закрив провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності свідчать про реалізацію позивачем передбаченого КАС України права на оскарження процесуальних рішень адміністративної комісії та не є безумовним та безспірним доказом неправомірності процесуальних рішень, які потягли заподіяння позивачу моральної шкоди, а сам факт скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені рішенням суду. Зазначене узгоджується з висновками викладеними Верховним Судом у Постанові від 21 жовтня 2020 року у справі №312/262/18. Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди в розмірі 10000 грн у зв`язку з складанням відносно нього постанови та її скасування. Сам по собі факт неповного з`ясування всіх обставин справи та неналежне повідомлення особи про час та місце розгляду питання не є підставою для стягнення моральної шкоди. Суд відмовив у задоволенні позовних вимог по визнання винесеної постанови протиправною. За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених позових вимог про відшкодування на користь позивача завданої моральної шкоди за рахунок бюджетних асигнувань Новобілоуської сільської ради у розмірі 10000,00 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, то питання про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу не вирішується.

Outcome: dismissed