Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2022 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. Просила при розірванні шлюбу залишити їй прізвище чоловіка. 06 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 11 квітня 2022 року, про що свідчить власноручний підпис, у встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надала. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав 15 квітня 2022 року та надав письмову заяву про надання строку для примирення. 18 квітня 2022 року відповідно до п.4 ч.1 ст 251, п.3 ч.1 ст. 253 ЦПК України судом задоволено заяву відповідача про надання строку для примирення, надано строк для примирення тривалістю один місяць, провадження у справі зупинено. 23 травня 2022 року провадження у справі поновлено. Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надійшло, відзиву від відповідача не надійшло, вжиті судом заходи до примирення сторін виявились безрезультатними, суд прийшов до висновку про можливість на підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляду справи у порядку письмового провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 21 квітня 2007 року (а.с.5). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Тому, зважаючи на взаємні відносини подружжя, та що в подальшому позивач не має наміру зберегти подружні відносини, тобто подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивача щодо збереження шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved