Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

10 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Позивачка є спадкоємицею всього майна померлої. Нотаріусом відмовлено їй у оформленні спадщини після смерті матері, оскільки будинок, розташований по [ADDRESS] знаходиться в стадії поділу. Так, ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2021 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , щодо припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . На підставі цього відповідачка зареєструвала за собою право власності на цілу частину житлового будинку та земельної ділянки, а частка, що належала померлій [PERSON] , залишилася незареєстрованою. Посилаючись на викладені обставини, просила встановити факт, що частка житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , є цілою та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з земельною ділянкою, в порядку спадкування за законом. Особи, які беруть участь у справі, будучі належним чином повідомленими про дату, час та місце її розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки та відповідачка надали заяви, в яких просили розглянути справу без їхньої участі; представник позивачки, крім цього, зазначила, що повністю підтримує заявлені вимоги, відповідачка вказала, що не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що\~на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 1992 року [PERSON] стала власницею 1/2 частки будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано Миколаївським міжміським БТІ 20 січня 1993 року за реєстровим номером 1394 (а.с. 45, 46). Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 804113 та додатку до нього серії АА № 039493 від 26 березня 2010 року, [PERSON] належала 1/2 частка земельної ділянки площею 0,0792 га за адресою: [ADDRESS] ( а.с.20, 21). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2021 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , у справі №483/243/21 (провадження № 2/483/285/2021) за позовом [PERSON] до [PERSON] про реальний розподіл житлового будинку і земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] (а.с. 28). На підставі вказаної ухвали суду, [PERSON] зареєструвала за собою право власності на цілу частку житлового будинку загальною площею 54,1 кв.м та Ѕ частку земельної ділянки, площею 0,0792 га за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-33). Листом приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. від 17 грудня 2021 року № 162/01-16 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] відмовлено, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис про те, що за даною адресою об`єкт перебуває у процесі поділу, а тому здійснити процедуру реєстрації права власності на 1/2 частку майна є неможливим (а.с.29). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Метою встановлення факту, що частка житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] є необхідність реалізації права позивачки на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов в частині встановлення юридичного факту підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу позивачки про визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, суд дійшов наступного. Статтею 328\~ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 1962 року, довідки про укладення шлюбу № А-03911 від 15 жовтня 2021 року, копії повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20 квітня 2021 року (а.с. 8, 9, 10) позивачка є донькою померлої [PERSON] та відповідно спадкоємицею першої черги за законом. З дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 4/2021 вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцями її майна є [PERSON] та [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилася. Таким чином позивачка є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON] . З роз`яснень, наданих в Постанові Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що особа, яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Спори про спадкування підлягають розгляду у судовому порядку у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Матеріалами справи підтверджене роз`яснення нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] у відповідності до ст.\~1261\~ЦК України є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , та вважає що вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved