Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Авокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , що настала [INFO] у м.Донецьк, Донецької області, Україна, причина смерті: ракова інтоксикація, злоякісне утворення передміхурової залози. В обґрунтування своїх вимог представник заявника зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться заявнику батьком, був похований у м.Донецьк, Донецької області, Україна. Посилаючись на те, що свідоцтво про смерть було видано установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, відомості про смерть не внесені до єдиної бази, існує необхідність у зверненні до суду із вказаною заявою. Встановлення факту смерті позивачу необхідно для реалізації майнових прав сина померлого, для оформлення спадщини та витрат на поховання. Представник заявника в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги заяви підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи. \~Дослідивши подані до матеріалів справи, документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. \~Відповідно до ч. 2\~ст. 317 ЦПК України\~справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. \~Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, судом встановлено, що заявник [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у родинних відносинах, а саме останній був батьком заявника, що стверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 11) . Факт смерті [PERSON] , яка настала [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, Україна, підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної Донецької Народної Республіки (а.с.15). Окрім того, згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №38 від 26.03.2022 та копії довідки про причину смерті №38 від 26.03.2022, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м.Донецьк, Донецької області, Україна, у зв`язку із захворюванням: ракова інтоксикація, злоякісне утворення передміхурової залози (а.с.13-14). Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~Однак суд, при розгляді вказаної категорії справ, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справах Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Зважаючи на вищевикладене, заявник позбавлений можливості звернутися до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , оскільки в останнього відсутній документ, форма якого мала б відповідати формі, визначеній\~наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545. Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Донецьк Донецької області.

Outcome: approved