Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 червня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, зареєстрований в реєстрі за номером № 5336, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № OD33RX08980009 від 24.08.2006 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.05.2017 р., грошових коштів у розмірі 111 980,36 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі виконавчого напису № 5336 від 30.06.2017 р. вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. приватним виконавцем Долинськимим М.М. відкрито виконавче провадження № 55684968. Також, позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги законодавства, а саме недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, виконавчий напис нотаріуса вчинено після спливу строку позовної давності. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав. Надав до суду заяву про визнання причин пропущення строку позовної давності поважною та його поновлення. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30 червня 2017 року приватним нотаріусом\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Завалієвим Артемом\~Анатолійовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 5336, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», що є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору № OD33RX08980009 від 24.08.2006 р. та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.05.2017 р., грошових коштів у розмірі 111 980,36 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят грн. 36 коп), з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1953,60 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 26823,69 грн; заборгованості з комісії у розмірі 316,44 грн; заборгованості з пені у розмірі 77078,04 грн; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн; заборгованості по штрафам (відсотки від суми заборгованості) у розмірі 5308,59 грн. Також визначено, що стягнення здійснюється за період з 24 серпня 2006 року по 13 травня 2017 року. Правовідносини щодо видачі виконавчого напису нотаріуса регулюються\~Законом України "Про нотаріат", наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"(далі Порядок вчинення нотаріальних дій),постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса"(далі Перелік документів). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат"). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено\~Главою 14 Закону України "Про нотаріат"\~та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87\~Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1 та 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підп. 2.1 та 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України\~"Про\~нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 30 червня 2017 року виконавчий напис № 5336, приватний нотаріус Завалієв А.А. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Відповідно до правової позиції, наведеній у постанові Касаційного цивільного суду\~\~у складі Верховного Суду\~від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене повністю узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду викладеним у постанові від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17. Також, встановлено, що виконавчий напис вчинено на Розрахунку заборгованості за договором № OD33RX08980009 від 24.08.2006, укладеного між Приватбанк та клієнтом [PERSON] , станом на 13.05.2017 р., а не на оригіналі кредитного договору, як це визначено нормами законодавства. Відповідно до норм статті 88 Закону України Про нотаріат (в редакції, що діяла на момент вчинення спірного виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 зробила такий висновок про застосування вказаної норми права: «Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений\~статтею 88\~\~Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою\~ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку» (пункт 80 вказаної постанови). В даному випадку, відповідно до умов кредитного договору № OD33RX08980009 від 24.08.2006 р., строк кредитування складає 1 рік до 24.08.2007 року. Умови договору не містять положень щодо зміни загальних строків позовної давності. Тобто до даних правовідносин застосовується загальний строк позовної давності 3 роки. Виконавчий напис було вчинено 30.06.2017 року, тобто поза межами строку позовної давності. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 5336 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Стаття 50 закону України Про нотаріат\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Боржник, який має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд прийшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню, оскільки вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з наступних підстав. Так, відповідач в своїй заяві про застосування строку позовної давності зазначає, що позивач міг дізнатися про існування спірного виконавчого напису в період червень-липень 2018 року, оскільки 15.06.2018 року було винесено постанову про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 55684968, а також постанову про арешт коштів боржника, яку банк отримав 02.07.2018 року та яка була розіслана на адресу 30 банків та на адресу боржника. І тому саме з цього часу, на думку відповідача, боржник (позивач по справі) міг дізнатися про існування спірного виконавчого напису. За змістом ст. ст. 256,\~261 ЦК України\~позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). Початок перебігу позовної давності обчислюється за правилами\~статті 261\~Цивільного кодексу України, частина перша якої пов`язує його з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в\~ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст.ст.\~15,\~16,\~20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі\~№ 359/2012/15-ц\~(провадження № 14-101цс18). Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив. Верховний Суд у постанові від 23.04.2020 року у справі № 813/3756/17, зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи, або день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. При цьому,\~"повинна була дізнатися" слід розуміти, зокрема у випадках, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, що б дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали представник, працівники, партнери, близькі особи. В даному випадку, як вже встановлено судом, виконавчий напис нотаріуса від 30.06.2017 р. вчинено поза межами строків позовної давності, оскільки строк позовної давності у відповідача сплинув 24.08.2010 року. Виконавче провадження № 55684968 щодо його виконання відкрито 02.02.2018 року. Позивач в даному випадку не міг передбачити порушення нотаріусом вимог законодавства щодо строків вчинення виконавчого напису, що мало наслідком порушення його прав. Як зазначено позивачем в заяві про визнання причин пропущення строку позовної давності поважною та його поновлення, він на початку серпня 2021 р., у зв`язку із наміром укладення договору дарування, звернувся до приватного нотаріуса, яка при перевірці державних реєстрів повідомила, що відомості про [PERSON] містяться в Єдиному реєстрі боржників, також на нерухоме майно накладено арешти, а тому вчинення правочину є не можливим. Також нотаріусом було повідомлено про наявність відкритого виконавчого провадження № 55684968. Ознайомившись 09.08.2021 р. із матеріалами виконавчого провадження № 55684968 стало відомо, що приватним виконавцем Долинським М.М. Постановою від 02.02.2018 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису № 5336 від 30.06.2017 року. Позивач не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження № 55684968 та будь-яких інших постанов, які були винесені під час виконання зазначеного виконавчого провадження. Позивач не працює, відкритих рахунків в банківських установах, на яких зберігались би кошти не мав та не має, що не давало йому змоги бути обізнаним про постанову про накладання арешту на кошти. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач не знав та не міг знати про існування виконавчого напису № 5336 від 30.06.2017 року до моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 55684968 та саме з цього часу повинен обчислюватися строк позовної давності для позивача щодо можливості звернення до суду за захистом своїх порушених прав. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У ч. 1 ст.13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на підставах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1 та 5\~ст. 81 ЦПК України). Частина 1\~ст.76 ЦПК України\~наголошує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 7 ст.81 ЦПК України\~суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з вимогами ст.ст.\~124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved