Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області в особі Вишнівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай), розміром 7,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Лозуватка» П`ятихатського району Дніпропетровської області, що належало померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДП №0395657 виданого 15.05.2000 року. Після смерті матері у визначений законодавством шестимісячний термін вона не зверталася до П`ятихатської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як не знала, що матері належить право на земельну частку (пай), а інше майно, яке б належало померлій було відсутнє. Сертифікат про право на земельну частку(пай) на ім`я її матері було видано 15.05.2000 року на підставі рішення П`ятихатської РДА від 26.04.2000 року №107-р.Тобто про наявність у її матері права на земельну частку (пай) вона дізналася у травні 2000 року. В березні 2021 року вона звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) до П`ятихатської державної нотаріальної контори,однак постановою від 26 березня 2021 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причини, що нею не було подано заяви про прийняття спадщини. Окрім того під час вивчення наданих документів, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) було встановлено, що останній видано на підставі рішення П`ятихатської РДА від 26.04.2000 року, та виданий 15.05.2000 року, тобто після смерті [PERSON] , даний факт також є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,так як до кола спадкового майна входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Просить визнати за нею право на земельну частку (пай) із земель, що розташовані на території Вишнівської об`єднаної територіальної громади розміром 7,63 в умовних кадастрових гектарах в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 16.05.2022 року відкрито провадження по даній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії зазначеної ухвали надати суду відзив на позов. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просить позов задовольнити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач - Вишнівської селищної об`єднаної територіальної громади П`ятихатського району Дніпропетровської області в особі Вишнівської селищної ради, свого представника до суду не направили; надіслали листа з проханням розглянути справу у відсутність їхнього представника, по позову заперечень не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] - [INFO] померла [PERSON] . (а.с.7) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) , Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » 18.05.1995 року КСП «Лозуватка» отримало Державний акт на право колективної власності на землю, серії І-ДП №000040, що вбачається з копії даного акту. (а.с.11-12) Згідно списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства доданого до державного акту на право колективної власності на землю під номером 314 значиться [PERSON] (а.с.13) Згідно копії спадкової справи №77/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] наданої П`ятихатською державною нотаріальною конторою 26.03.2021 року до державного нотаріуса надійшла заява від [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за законом (а.с.23-39). Згідно копії постанови державного нотаріуса П`ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новенко С.В. від 26.03.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, про право на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ,оскільки спадкодавцеві право на земельну частку (пай) належить відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай),серія ДП №0395657, виданого П`ятихатською РДА від 15.05.2000 року на підставі розпорядження № 107-р від 26.04.2000 року.Тобто даний сертифікат було видано вже після смерті [PERSON] , а отже на момент відкриття спадщини,а саме 05.06.1996 року спадкодавець не набула права на вищезазначену земельну частку (пай), а отже дане майнове право не входить до кола спадкового майна ,що залишилося після смерті [PERSON] померлої [INFO] (а.с.10). Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом статті 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення П`ятихатської районної державної адміністрації від 15.05.2000 року серії ДП № 0395657 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Лозуватка», розміром 7,63 умовних кадастрових гектара, що копією сертифікату, факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] свідчить, що останню було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. Сама по собі видача сертифікату після смерті не може бути підставою для виключення із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність, однак, права виникають з моменту прийняття рішення. Відповідно до п.п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги за законом були в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця були спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини не було в живих того з батьків, хто був би спадкоємцем (ст. 529 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийня вспадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ч. 9 ст. 5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємств. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Сама по собі видача сертифікату після смерті особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства та була включена до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, не може бути підставою для виключення права на земельну частку (пай) із спадкової маси, оскільки сертифікат є лише документом, що підтверджує належність такого права. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] позивачу увійшло право на земельну частку (пай), розміром 7,36 умовних кадастрових гектарів, яке належало її матері [PERSON] на підставі сертифікату серії серії ДП № 0395657 від 15.05.2000 року. За наведеного, спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Частино 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки сертифікат на право на земельні частку (пай) був виданий вже після смерті [PERSON] , що вбачається з листа державного нотаріуса. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, враховуючи, що позивач [PERSON] прийняла спадщину, яка їй належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через те, що правовстановлючий документ був виданий після смерті спадкодавця, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved