Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради, Департаменту інфраструктури та благоустрою м.Чернівці про зобов`язання вчинити дії та зобов`язання надати житло. Посилався на те, що 03.02.2012 року в будинку [ADDRESS] сталася пожежа і багатоквартирний будинок, в якому проживала його родина, внаслідок пожежі рішенням виконавчого комітету Шевченківської міської ради №38/5 від 25.04.2012 року визнано непридатним для проживання за технічним станом конструктивних елементів. Його сім`я вже десятий рік проживає без права реєстрації у квартирі маневрового фонду по [ADDRESS] . Щороку він змушений збирати багато довідок та щоразу укладати новий договір на проживання. Вказував на те, що у зв`язку з тим, що його будинок повністю зруйнований і визнаний непридатним для проживання на нього поширюються норми ст.ст.50-51, 110,111,113 ЖК України. Неприйняття рішення стосовно визнаного непридатним для проживання житла є прямим порушенням конституційного права на житло його сім`ї. Їх сподівання на постійне рівноцінне житло залишилось невиконаним через бездіяльність керівних посадових осіб органу місцевого самоврядування. Їм було надано лише тимчасове приміщення маневрового фонду міської ради на 1 рік, яке вони не можуть приватизувати. Вони очікують на рівноцінне житло більше десяти років. Рішенням №1534 від 06.12.2018 року Чернівецької міської ради списано з балансу будинок [ADDRESS] і запропоновано юридичному управлінню ЧМР спільно з Департаментом ЖКГ вжити заходів щодо оформлення права власності будинків, що є у власності територіальної громади м.Чернівці. Зазначив, що посадові особи Чернівецької міської ради писали йому обнадійливі листи, але насправді ніякі рішення по визнаному непридатним для проживання будинку [ADDRESS] не готувались і не приймались. Відселення постраждалих мешканців із наданням постійного житла, як це передбачено чинним законодавством, в плани чиновників не входить. Просив захистити його права та права його сім`ї та зобов`язати Чернівецьку міську раду та її Департаменти прийняти передбачені законом рішення стосовно визнаного непридатним для проживання будинку і надати йому та його сім`ї з чотирьох осіб постійну житлову площу, не меншу ніж попередня 58,5 кв.м. по [ADDRESS] , яка буде відповідати усім санітарним і технічним вимогам за статтями 50-51 ЖК України. Ухвалою суду від 09.03.2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 29.03.2022 року відповідачем Департаментом інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради було подано відзив на позов. У відзиві представник відповідача позов не визнала. Зазначила, що рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті ради від 25.04.2012 року, затверджено висновок комісії по визначенню технічного стану житлових приміщень та будинків, визнавши будинок [ADDRESS] непридатним для проживання за технічним станом конструктивних аліментів. На підставі рішення міської ради №1534 від 06.12.2018 року та акту списання багатоквартирного будинку [ADDRESS] від 05.02.2021 року зазначений будинок списаний з балансу КЖРЕП №6. Крім цього, Положенням Департаменту інфраструктури та благоустрою міської ради, яке затверджено рішенням міської ради №382 від 26.08.2021 року, не передбачений обов`язок Департаменту приймати рішення про визнання будинку непридатним для проживання, а також про надання благоустроєного житла. Просила відмовити у задоволенні позову. Відповідачем Чернівецькою міською радою також було подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача позов не визнала. Зазначила, що усі квартири у будинку [ADDRESS] було передано у власність громадянам. Згідно рішення ВК ЧМР №312/10 від 08.05.2012 року сім`ю [PERSON] за їх письмовою заявою було поселено в двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка має статус маневрового фонду міської ради. Також додатково повідомлено, що мешканці будинку [ADDRESS] отримали грошову допомогу у Шевченківській районній у місті раді, яка розрахована відповідно до Методики розрахунку разової грошової допомоги мешканцям м.Чернівці, які постраждали внаслідок надзвичайних ситуацій, затвердженої рішенням ВК ЧМР №68/3 від 12.02.2008 року, зокрема [PERSON] отримав кошти в сумі 20144 гривень. Зазначила, що надати позивачу повноцінне житло немає законних підстав, оскільки пожежа не є стихійним лихом, а тому підстави для застосування ст.46 ЖК України відсутні. Причиною виникнення пожежі у будинку [ADDRESS] є недолік конструкції подовжувача у квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , внаслідок чого сталося коротке замкнення електромережі. Рішенням суду від 23.12.2013 року у справі №727/8855/13 було відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ЧМР про відшкодування матеріальної шкоди. Це свідчить про те, що судом встановлений факт, що вини міської ради у пожежі не має, а отже і забезпечувати позивача житлом не є обов`язком ЧМР. Крім того, рішенням ЧМР №1706 від 31.08.2015 року [PERSON] затверджено проект відведення і передано безоплатно у власність земельну ділянку по другому [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:13:004:1127, площею 0,0425 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виходом на місце 22.03.2022 року було з`ясовано, що на земельній ділянці за адресою другий [ADDRESS] побудований двоповерховий будинок, до якого підведено газ та світло. Позивач [PERSON] та його дружина на момент складання акта перебували у будинку. Одночасно перевіркою встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживають сторонні особи. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 12.04.2022 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив суду, що перебуває на квартирному обліку, однак який номер його черги не знає. Вважає, що Чернівецька міська рада зобов`язана надати йому рівноцінне житло на підставі ст.110 ЖК України. Просив позов задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила суду, що будинок [ADDRESS] не належить до державного чи громадського житлового фонду, а тому відсутній обов`язок ЧМР надати житло позивачу. Окрім того, вважає, що Департамент інфраструктури та благоустрою ЧМР та ЧМР є неналежними відповідачами у справі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] знаходилось п`ять квартир, що належали на праві приватної власності громадянам. Позивачу [PERSON] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] , загальною площею 58.5 кв.м. За вказаною адресою також зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] , 1996 р.н., донька - [PERSON] , 2007 р.н. (а.с.11) 03.02.2012 року у вказаному п`ятиквартирному будинку сталася пожежа. Місцем виникнення пожежі є квартира [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Причиною пожежі став недолік конструкції подовжувача, коротке замикання електромережі Зазначена обставина підтверджується актом про пожежу від 03.02.2020 року. (а.с.15-18) 04.02.2012 року комісією Управління житлового господарства районної у місті ради було проведено обстеження зазначеного будинку, за результатами якого складено акт обстеження, в якому викладено висновок та пропозиції комісії: за даними акта про пожежу від 03.02.2012 року загоряння виникло в квартирі [ADDRESS] внаслідок короткого замикання електричної мережі. Прямі збитки від пожежі складають 1943079 гривень. Ступінь знищення майна мешканців квартир будинку за наслідками пожежі складають 100%. Відповідно до вимог п.2.4 та п.2.2.3 Методики розрахунку разової грошової допомоги мешканцям міста Чернівці, які постраждали внаслідок надзвичайних ситуацій запропоновано надати разову грошову допомогу мешканцям квартир [ADDRESS] на придбання речей першої необхідності (а.с.14). Актом комісії Управління житлового господарства районної у місті ради від 09.04.2012 року викладено висновок, згідно якого внаслідок пожежі, яка сталася 31.01.2012 року несучих та не несучих конструктивних елементів будинку [ADDRESS] зношений на 90%. По технічному стану конструктивних елементів будинок [ADDRESS] відноситься до категорії загрожує обвалом та непридатний для проживання (а.с. 13). Вказаний висновок рішенням Виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради №38/5 від 25.04.2012 року було затверджено та визнано будинок [ADDRESS] непридатним для проживання за технічним станом конструктивних елементів (а.с.12). Згідно рішення ВК ЧМР №312/10 від 08.05.2012 року сім`ю [PERSON] за їх письмовою заявою було поселено в двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка має статус маневрового фонду міської ради. Мешканці будинку [ADDRESS] отримали грошову допомогу у Шевченківській районній у місті раді, яка розрахована відповідно до Методики розрахунку разової грошової допомоги мешканцям м.Чернівці, які постраждали внаслідок надзвичайних ситуацій, затвердженої рішенням ВК ЧМР №68/3 від 12.02.2008 року, зокрема [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 20144 гривень. Окрім того, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20.12.2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ЧМР, треті особи: КЖРЕП №6, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди було відмовлено (а.с.114-115). Судом також встановлено, що рішенням ЧМР №1706 від 31.08.2015 року затверджено проект відведення і передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку по другому [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:13:004:1127, площею 0,0425 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.92-93). Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач вказував на те, що його право на житло порушено та просив зобов`язати Чернівецьку міську раду та її Департаменти прийняти передбачені законом рішення та надати йому та його сім`ї з чотирьох осіб постійну житлову площу, не меншу ніж попередня 58,5 кв.м. по [ADDRESS] , яка буде відповідати усім санітарним і технічним вимогам за статтями 50-51 ЖК України. Розглядаючи аргументи сторін та даючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 47 Конституції України\~визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до статті 1 ЖК Української РСР громадяни мають право на житло. Це право забезпечується розвитком і охороною державного та громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі, яка надається в міру здійснення програми будівництва благоустроєних жител, наданням громадянам за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, а також невисокою платою за квартиру і комунальні послуги. За змістом статі 9 Житлового кодексу Української РСР\~забезпечення постійним житлом громадян,\~\~які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного\~\~житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктами 1-4, 8, 12, 13 частини першої статті 15 ЖК Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства, на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні Ради; здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад (частина перша статті 18); здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду; здійснюють контроль за діяльністю житлово-будівельних кооперативів, за експлуатацією та ремонтом належних їм будинків, скасовують рішення загальних зборів або правління житлово-будівельного кооперативу, що суперечать законодавству (стаття 138); здійснюють контроль за утриманням будинків, що належать громадянам (стаття 154); подають громадянам допомогу в проведенні ремонту жилих приміщень (стаття 178). Відповідно до статті 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно із статтею 30 ЖК Української РСР державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами, а також спеціально уповноваженими на те державними органами в порядку, встановленому законодавством. Частинами першою, третьою та четвертою\~статті 43 ЖК Української РСР\~передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень). Статтею 46 ЖК\~Української PCP визначено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою, до таких віднесено, зокрема, громадянам, житло яких внаслідок стихійного лиха стало непридатним для проживання. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Тобто, зазначена норма визначає конкретні підстави, за яких може надаватися інше житлове приміщення позачергово. Проте, така обставина, як пожежа, в ній відсутня. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду ( стаття 109 ЖК України). Відповідно до\~частини першої статті 110 Житлового кодексу Української РСР\~громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий. Відповідно до частини другої статті 111 ЖК Української РСР, якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв`язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої Ради народних депутатів. Статтею 113 ЖК Української РСР\~визначено, що надаване громадянам у зв`язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам\~статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім`ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру. Частинами першою-другою статті 50 ЖК Української РСР\~передбачено, що жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. Отже, положеннями\~ЖК Української РСР\~врегульовано визначення розміру жилих приміщень при наданні громадянам іншого жилого приміщення, у разі виселення з жилих будинків, які визнанні непританими для проживання, підлягають знесенню чи з будинку, який загрожує обвалом, або підлягає переобладнанню у нежитловий. За приписами частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивач, звертаючись до суду з позовом зобов`язаний довести наявність підстав позачергового забезпечення житлом Чернівецькою міською радою. Однак, доказів перебування позивача в списку черговиків та поза черговиків суду надано не було. Згідно із частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частин першої, третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою\~статті 48 ЦПК України\~визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до\~статті 51 ЦПК України\~суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Звертаючись до суду з позовними вимогами про зобов`язання прийняти відповідні рішення та надати житло, [PERSON] визначив відповідачами Департамент Інфраструктури та благоустрою Чернівецької міської ради та Чернівецьку міську раду, які не наділені повноваженнями ведення обліку черговиків на житло та розподілу між ними. До Виконавчого комітету Чернівецької міської ради, який є самостійною юридичною особою та наділений відповідними повноваженнями, [PERSON] з позовними вимогами не звертався. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів того, що будинок, у якому знаходилася квартира [ADDRESS] , яка належала на праві власності позивача до пожежі , підлягав знесенню у зв`язку із непридатністю для проживання або того, що будинок (жиле приміщення) підлягав переобладнанню в нежилий та що відносно [PERSON] та членів його сім`ї було прийнято рішення про виселення. Не містять матеріали справи і доказів того, що ця пожежа відноситься до категорій надзвичайних обставин або надзвичайних ситуацій, що не дає підстав у даному випадку застосувати положення Кодексу цивільного захисту України. Не надано також результатів перевірки, проведеної Уповноваженими органами, на підставі яких можна було б встановити причину пожежі, її масштаб, розмір завданих збитків тощо. Доводи [PERSON] про те, що мешканці сусідніх квартири зуміли якимось чином приватизувати свої квартири у маневровому фонді ЧМР, суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є предметом судового розгляду у даній справі. У матеріалах справи відсутні дані про те, що Чернівецька міська рада порушила встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки чи будь-які інші вимоги законодавства, внаслідок чого виникла пожежа та належна позивачу на праві власності квартира була пошкоджена та визнана непридатною для проживання. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed