Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрований з 14.01.2016 року відповідач, проте в квартирі він не проживає, його особисті речі відсутні, комунальні платежі не сплачує. Відповідач був зареєстрований попереднім власником, який помер [INFO] . Реєстрація відповідача порушує його права як власника майна. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Даний позов зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва 29.11.2021 року. 01.12.2021 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 10.12.2021 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 14.12.2021 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відзив на позов не надходив. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться по матеріалах справи в заочному порядку. В суді встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.01.2020 року, виданим приватним нотаріусом КМНО Виходцевим І.П., після смерті [PERSON] , яка є матір`ю позивача, та померла [INFO] . Встановлено, що спірна квартира належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.11.2011 року. З Довідки про реєстрацію проживання особи від 14.12.2021 року слідує, що [PERSON] зареєстрований в спірній квартирі з 14.01.2016 року. З Акту від 19.11.2021 року убачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 08.04.2020 року. Акт підписано сусідами, та засвідчено головою правління ЖБК «Русанівський». Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14 зроблено висновок, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. По даній справі встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Будь-яких доказів на спростування доводів позивача, відповідач до суду не надав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved