Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 25.01.2017 року у м. Одесі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 150,00 доларів США під 10% щомісячно, строк договору до 31.12.2018 року. Як вказав позивач, відповідно пункту 7 договору позики, у випадку неповернення відповідачем суми боргу до 31.12.2018 року, останній буде зобов`язаний сплатити позивачу також неустойку (пеню) у розмірі 10 % від суми боргу за кожен календарний місяць прострочення і до повного його виконання. Однак, як вказав позивач, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, грошові кошти не повернув, та станом на 31.12.2021 року має заборгованість: сума позики - 150,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4092,00 грн.; відсотки - 885,00 доларів США = 150 доларів США х 10 % х 59 календарних місяці, що в гривневому еквіваленті становить 24142,8 грн.; пеня - 150,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4092,00 грн., яку позивач просить суд стягнути на свою користь. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 01.02.2022 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги (а. с. 29). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а. с. 26). Будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи, а також відзив на позову відповідач не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.01.2017 року у м. Одесі між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 150,00 доларів США під 10% щомісячно, строк договору до 31.12.2018 року (а. с. 7). Згідно до умов пункту 7 договору позики, у випадку неповернення відповідачем суми боргу до 31.12.2018 року, останній буде зобов`язаний сплатити позивачу також неустойку (пеню) у розмірі 10 % від суми боргу за кожен календарний місяць прострочення і до повного його виконання (а. с. 7). У зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, станом на 31.12.2021 року [PERSON] має заборгованість: сума позики - 150,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4092,00 грн.; відсотки - 885,00 доларів США = 150 доларів США х 10 % х 59 календарних місяці, що в гривневому еквіваленті становить 24142,8 грн.; пеня - 150,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 4092,00 грн.. Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань за договором матеріали справи не містять. При визначені еквіваленту суми заборгованості суд керується офіційно встановленим Національним Банком України курсом валют станом на 31.12.2021 року, згідно якого 1,00 долар США коштує 27,28 грн. (а. с. 8 9). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за договором позики. Відповідач порушує зобов`язання встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, в той час як з боку відповідача не надано жодних належних доказів на їх спростування. Крім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір (а. с. 23), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved