Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

06 квітня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона є власницею зазначеного будинку, у якому зареєстровано місце проживання її сина [PERSON] та його дружини [PERSON] . На даний час в провадженні Крижопільського районного суду перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує, що з січня 2021 року відповідачка в належному їй будинку фактично не проживає, наразі вона зі своїм співмешканцем проживає за адресою: [ADDRESS] , однак добровільно подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відмовляється. Реєстрація місця проживання відповідачки у належному позивачці будинку перешкоджає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. 19 квітня 2022 року ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 травня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивачки - адвокат Глушков І.П. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 07 червня 2022 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим 21 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Крижопільського районного нотаріального округу Питель М.С. за р.№ 2509, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11272359 від 21.10.2013, технічним паспортом на вказаний житловий будинок. У зазначеному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради Вінницької області від 01.11.2021 року № 2227, а також домовою книгою для прописки (реєстрації) громадян. Судом також встановлено, що син позивачки - [PERSON] та відповідачка [PERSON] зареєстрували шлюб 11 жовтня 2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2019 року. На даний час [PERSON] звернувся до Крижопільського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (справа № 134/2057/21). У позові він вказує, що з січня 2021 року припинив спільне проживання з [PERSON] , остання має іншу сім`ю. За результатами розгляду звернення позивачки щодо зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , її невістки - [PERSON] , Крижопільською селищною радою рекомендовано позивачці звернутися до суду з даного питання, що підтверджується повідомленням від 07 вересня 2021 року № 02-08/165. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 4 ст. 41 Конституції України встановлено принцип непорушності приватної власності. За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Визначальним критерієм для застосування статті 391 ЦК України є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житло є об`єктом права приватної власності. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 391 ЦК України, передбачено право власника майна при наявності дій осіб, спрямованих на перешкоджання вільного користування та розпорядження власником своїм майном, вимагати усунення таких перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад один рік, відтак позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає до задоволення. При розподілі судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідачки на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved