Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання спадкоємців із спадкодавцями, факт родинних відносин спадкоємця із спадкодавцями та визнати за позивачем право власності на спадкові земельні ділянки. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала в [ADDRESS] . Разом із нею постійно проживав та був прописаний батько позивача [PERSON] , з яким вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку та земельної ділянки, тобто проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Після смерті матері батько фактичними діями прийняв спадщину на належну матері земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:000:1306, як спадкоємець четвертої черги спадкування. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:000:1305. На день смерті разом з батьком постійно проживав позивач. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини отримав роз`яснення про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину через розбіжності в написанні прізвища та по батькові матері позивача в свідоцтві про його народження та в свідоцтві про смерть спадкодавця, що виключає можливість встановити факт родинного зв`язку між ними, а також через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання стосовно спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву відповідно до якої підтримав вимоги позову, просить розглянути справу без його участі та задовольнити вимоги позову. Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Третя особа Знам`янський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. [PERSON] померла [INFO] , про що Григорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №5. За життя [PERSON] отримала земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:000:1306 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, про що виданий державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 №467776. Відповідно до довідки виданої Дмитрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області №451 від 20.02.2020, [PERSON] проживала в с. Веселий Кут разом з [PERSON] , [INFO] , відповідно до погосподарської книги №30 с.11 за 2001-2005 роки. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та паспортних даних [PERSON] народився [INFO] в с. Веселий Кут Знам`янського району Кіровоградської області. Матір`ю в свідоцтві про народження вказана [PERSON] , тобто по батькові матір записана з помилкою, так як правильно по батькові із ім`я [PERSON] в жіночому роді утворюється [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтві про народження позивача відсутні. Відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] проживав в с. Веселий Кут разом із батьком [PERSON] . Останній проживав однією сім`єю із матір`ю позивача [PERSON] , разом виховували та утримували сина. [PERSON] помер [INFO] , про що Григорівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області складено відповідний актовий запис №6. За життя [PERSON] отримав земельну ділянку кадастровий номер 3522281500:02:000:1305 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, про що виданий державний акт про право приватної власності на землю серії Р2 №467775. Приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Гріцик Н.М. надано позивачу роз`яснення про неможливість оформлення спадщини після смерті [PERSON] через пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутність підтвердження родинних відносин із матір`ю, оскільки в поданих документах є розбіжності в написанні її прізвища та по батькові. Рекомендовано звернутися до суду. Згідно з інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів після смерті [PERSON] та [PERSON] з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.» Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За приписами ст.93 ЦПК України в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України судом можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка чи чоловік, які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. В своїй постанові Верховний Суд у справі №643/6799/17 від 30.10.2019 вказав, що при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Як вбачається з пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 по справі №1-8/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») до членів сім`ї також належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, для підтвердження проживання однією сім`єю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцем, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування тощо. Обов`язковою умовою встановлення факту, про який просить заявник, є умова проживання однією сім`єю, оскільки сам по собі факт постійного проживання осіб за певною адресою не може автоматично породжувати для них взаємні права та обов`язки, які передбачено для осіб, що складають сім`ю. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцями є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який є єдиним спадкоємцем після смерті батька, який постійно проживав із спадкодавцем на день його смерті. Також в судовому засіданні встановлений факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Під час спального проживання в них народився син [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, те що у день смерті [PERSON] відкрилася спадщина у виді земельних ділянок, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про встановлення факту помилкового внесення до актового запису про народження відомостей та зобов`язання внести виправлення в актовий запис про народження, через відсутність доказів. Так, позивачем не доведений факт помилкового внесення відомостей про дитину саме в актовому записі про народження позивача, до суду надана тільки копія свідоцтва про його народження, актового запису про народження не надано. Крім того, Знам`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) роз`яснено представнику позивача порядок внесення змін до актового запису цивільного стану. Роз`яснено, що заявник повинен особисто звернутися із такою заявою про внесення змін. Відомості за результатами звернення відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial