Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду та моральної шкоди. В позові зазначив, що 14 травня 2021 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області винесено рішення, яким зобов`язано відповідача поновити на роботі позивача та сплатити йому компенсацію за вимушений прогул в розмірі 46 080 грн. В той же час, підприємством своєчасно не виконано рішення суду в частині поновлення на роботі, а поновили його на роботі лише 23 грудня 2021 року. Відповідно до ст. 236 КЗпПУ у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до рішення Ярмолинецького районного суду від 14.05.2021р., з урахуванням індексу інфляції, його середній заробіток за період невиконання рішення суду (154 робочих дні) становить 61 600 грн. Позивач також вважає, що внаслідок тривалого невиконання рішення суду про поновлення його на роботі йому спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях внаслідок порушення відповідачем законодавства про працю та умисне невиконання рішення суду. Внаслідок цього він змушений був докладати більше зусиль для облаштування свого побуту. Моральну шкоду він оцінює в 5 000 грн. До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторона відповідача повністю заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог. У відзиві зазначив, що 17 травня 2021 року відповідачем видано наказ, яким поновлено на посаді водія [PERSON] 13.10.2020р. Тобто, позивач зобов`язаний був з`явитися на роботі у перший робочий день після винесення судом рішення у справі, тобто в понеділок 17.05.2021р. Проте [PERSON] за період з 17.05.2021 року по 23 грудня 2021 року жодного разу не з`являвся на роботі. З 10 березня 2021 року по 16 липня 2021 року [PERSON] перебував на обліку у Ярмолинецькій районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. З 16 липня 2021 року позивач прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів, а 1 жовтня 2021 року звільнився з роботи за власним бажанням. 23 грудня 2021 року позивач звився на роботу до ПП «АТП Поділля-Тур» та подав заздалегідь надруковану заяву про його звільнення. В той же час, відсутні будь-які юридичні чи фактичні перешкоди зі сторони відповідача для виходу на роботу [PERSON] до 23.12.2021 року. Також у відзиві представник відповідача зазначив, що позивач був засуджений вироками Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2013 року та від 29 грудня 2015 року. Зазначив також, що позивачем не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів, що підтверджують не допуск його на роботу (перешкоджання виходу) зі сторони відповідача з 17 травня 2021 року та заподіяння останньому моральної шкоди (а.с. 30-50). 19 травня 2022 року представником відповідача подано до суду клопотання (заяву) про застосування строку позовної давності (а.с. 75-77). 21 лютого 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с. 53-55). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідач 13 жовтня 2020 року звільнив його за прогул. 14 травня 2021 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області винесено рішення, яким поновлено його на роботі на посаді водія автотранспортних засобів. 23 грудня 2021 року його фактично поновлено на роботі. За період з 13 жовтня 2020 року по 13 травня 2021року йому виплачена компенсація за вимушений прогул. Зазначив, що він отримував допомогу по безробіттю, а також був прийнятий на роботу 16 липня 2021 року на посаду водія автотранспортних засобів. Несвоєчасним поновленням його на роботі йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що відповідачем не сплачувався єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України, що може негативно вплинути на його пенсійне забезпечення. Тривале невиконання рішення суду про поновлення його на роботі призвело до його моральних страждань. Представник відповідача проти позову заперечив, пояснив суду, що позивач зобов`язаний був з`явитися на підприємство 17 травня 2021 року. А з 10 березня 2021 року по 16 липня 2021 року [PERSON] перебував в центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. З 16 липня 2021 року по 1 жовтня 2021 року позивач працював водієм автотранспортних засобів в ТОВ «Сільгосптехсервіс». Моральна шкода позивачу спричинена не була, оскільки відсутні були будь-які перешкоди у забороні виходу його на роботу. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Також пояснив, що позивач в письмових поясненнях (а.с. 37) позивач зазначив, що йому було відомо про наказ ще раніше, а в ухвалі Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2021 року [PERSON] показав, що ознайомився з наказом про поновлення на роботі в серпні 2021 року. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити частково. Судом встановлено, що рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року позов [PERSON] до ПП «АТП Поділля-Тур» задоволено. Поновлено [PERSON] на роботі на посаді водія автотранспортних засобів ПП «АТП Поділля-Тур" з 13 жовтня 2020 року. Стягнуто з ПП «АТП Поділля-Тур" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 080 (сорок шість тисяч вісімдесят) гривень. Зобов'язано ПП «АТП Поділля-Тур" провести розслідування нещасного випадку, який стався 13 серпня 2020 року на підприємстві з участю [PERSON] , за встановленою законодавством формою. Зобов`язано ПП «АТП Поділля-Тур" прийняти листи непрацездатності: серії АДЦ № 505468, серії АЦД №: 505526, серії АЦД № 505622,серії АЦД № 505727 та провести розрахунок з [PERSON] згідно даних лікарняних листів. Стягнуто з ПП «АТП Поділля-Тур" на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. Зобов`язано ПП «АТП Поділля-Тур" виготовити дублікат трудової книжки [PERSON] без запису про звільнення його в зв`язку прогулом без поважних причин згідно п.4 ст.40 КЗпП. Рішення в частині поновлення на роботі звернено до негайного виконання. Ця обставина підтверджується копією рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року (а.с. 4-8). Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення на роботі змінене, виключено дату поновлення позивача на роботі; ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині задоволення позовних вимог щодо зобов`язання ПП «АТП Поділля-Тур» виготовити дублікат трудової книжки [PERSON] без запису про звільнення його у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпПУ. Зазначена обставина підтверджується копією постанови Хмельницького апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року. Ухвалою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2021 року скаргу [PERSON] на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Колотило Я.Р. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.08.2021 року задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Колотило Я.Р. щодо виконання рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року в межах виконавчого провадження № 65522115. Скасовано постанову державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) Колотило Я.Р. від 9 серпня 2021 року про закінчення виконавчого провадження № 65522115. Зазначена обставина підтверджується копією ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 7 грудня 2021 року (а.с. 9-14). Відповідно до статті 236 КЗпПУ у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган викосить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У відповідності до частини другої статті 129 Конституції України обов`язковість судових рішень є однією із основних засад судочинства. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом; право на судовий захист є гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Належним виконання судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі, і цей обов`язок полягає в тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися. Зазначений правовий висновок сформовано в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року (справа № 461/1303/19). Крім цього, відповідно до висновків Верховного Суду у Постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження N 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі №702/725/17 (провадження N 61- 12857св18) виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Цих вимог відповідачем не було дотримано, позивача до виконання роботи допущено не було. Копія наказу № 20/1 к/тр від 17 травня 2021 року позивачу вручена не була і він не був ознайомлений з його змістом, а також його не було допущено до виконання попередніх обов`язків. А запис в трудовій книжці про поновлення на роботі позивача здійснено лише 23 грудня 2021 року. 1. Стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року. Як встановлено судом, рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 14 травня 2021 року про поновлення позивача на роботі на посаді водія автотранспортних засобів ПП «АТП Поділля-Тур» виконано лише 23 рудня 2021 року, про що свідчить запис в трудовій книжці позивача під № [NUMBER] - поновлений на роботі на посаді водія автотранспортних засобів ПП «АТП Поділля-Тур» з 13.10.2020р відповідно до наказу № 20/1 к/тр від 17 травня 2021 року. Ця обставина підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 15-16). Також судом встановлено, що позивач з 10 березня 2021 року по 16 липня 2021 року перебував на обліку в Ярмолинецькій районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості та і отримував допомогу по безробіттю. А з 16 липня 2021 року по 1 жовтня 2021 року працював на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Сільгосптехсервіс». Зазначена обставина підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 15-16). Позивач не надав суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про отримання ним розміру заробітної плати на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ «Сільгосптехсервіс», а також отримання ним допомоги по безробіттю, перебуваючи на обліку в Ярмолинецькій районній філії Хмельницького обласного центру зайнятості. Тому у суду немає підстав для стягнення різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду від 14.05.2021р. за період з 14 травня 2021 року по 1 жовтня 2021 року. Отже, позовна вимога позивача про виплату йому середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду підлягає задоволенню лише за період з 2 жовтня 2021 року по 23 грудня 2021 року. Згідно пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. А відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки Приватного підприємства «АТБ Поділля-Тур» від 29 квітня 2022 року посадовий оклад на посаді водія автотранспортних засобів ПП «АТБ Поділля-Тур» становить: з 01.05.2021 року по 30.11.2021 року - 6000 грн., тобто мінімальну заробітну плату (а.с. 71). Оскільки статтею 236 КЗпПУ передбачено стягнення середнього заробітку у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду, тому суд обраховує середній заробіток за два останні календарні дні перед винесенням рішення суду (14 травня 2021 року), тобто за березень 2021 року та за квітень 2021 року. Так, в березні 2021 року та квітні 2021 року мінімальна заробітна плата (посадовий оклад) становила 6000 грн. В березні 2021 року було 22 робочих днів, в квітні 2021 року - 22. Тобто, за останні два місяці роботи перед винесенням рішення 14.05.2021р. (березень-квітень 2021 року) середньоденний заробіток позивача становив: 12 000 (6000 грн. + 6000 грн.) : 44 = 272 грн. 73 коп. Фактична кількість робочих днів за час затримки виконання рішення суду, тобто з 2 жовтня 2021 року по 23 грудня 2021 року становить 58 робочих днів (жовтень 2021 року - 19 робочих днів, листопад 2021 року - 22 робочих днів, грудень 2021 року - 17 робочих днів). Отже, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 15 818 грн. 34 коп. (272 грн. 73 коп. * 58 днів), з яких мають бути утримані податки з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Таким чином, з Приватного підприємства «АТП Поділля-Тур» на користь [PERSON] необхідно стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 15 818 грн. 34 коп.. з яких мають бути утримані податки з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. 2. Стягнення компенсації втрати частини доходів позивача у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). А стаття 2 вказаного Закону передбачає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно статті 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться). Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом. Відповідно до інформації Державної служби статистики України на її офіційному веб-сайті у жовтні 2021 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) становив 100, 90 %, в листопаді 2021 року - 100, 80 %, у грудні 2021 року - 100, 60 %. Середній заробіток позивача за час затримки виконання рішення суду становить 15 818 грн. 34 коп., з яких мають бути утримані податки з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 року індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. Отже, індекс інфляції становить: (100, 90:100)*(100, 80:100)*(100, 60:100) = 1, 02317443. На підставі цього, інфляційне збільшення складає: 15 818, 34 грн. * 1, 02317443-15 818, 34 = 366, 58 грн. Таким чином, з Приватного підприємства «АТП Поділля-Тур» на користь [PERSON] необхідно стягнути компенсацію втрати частини доходів позивача за час затримки виконання рішення суду в розмірі 366 грн. 58 коп., з якої мають бути утримані податки з доходу фізичних осіб та інші обов`язкові платежі. 3. Відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпПУ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться су разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 43 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до статті 237-1 КЗпПУ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, що внаслідок тривалого невиконання рішення суду про поновлення на роботі позивача йому спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях внаслідок порушення відповідачем законодавства про працю та умисне невиконання рішення суду. Внаслідок цього він змушений був докладати більше зусиль для облаштування свого побуту. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних позивача та тривалий період умисного невиконання рішення суду.

Outcome: approved