Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів. Позов обґрунтувала тим, що рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти у відповідній частині від всіх видів його доходу на утримання дитини, а також на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1250 грн щомісяця. Однак, з 06.10.2020 року по 09.02.2021 року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого за вказаний період виникла заборгованість по їх сплаті. У зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку по сплаті аліментів, позивач просить стягнути з нього неустойку (пеню) за кожен місяць такого прострочення у розмірі 5239,89 грн - пеня по несплаченим аліментам на утримання дитини, а також 4261,16 - пеня за прострочення сплати аліментів на утримання позивача. У відзиві на позов відповідач зазначив, що заборгованість по сплаті аліментів не могла виникнути за період з 06.10.2020 року по 09.02.2021 року, оскільки рішення суду, яким присуджені аліменти, набрало законної сили лише 16.03.2021 року після перегляду справи судом апеляційної інстанції. З 10.02.2021 року він сплачує аліменти належним чином. Відповідач вважає, що відсутня його вина у виникненні заборгованості, існування якої він також не визнає. Просив відмовити в задоволенні позову повністю. Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, відповідач про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, згідно повідомлення про отримання поштового відправлення. Представник третьої особи Фортечного ВДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, згідно повідомлення про отримання поштового відправлення. Письмових пояснень щодо позову третьої особою не подано. Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.12.2020 року по справі № 390/1313/20 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. З [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06.10.2020 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1250 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 06.10.2020 року і до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] (а.с.25-28). Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області набрало законної сили 16.03.2021 року. З постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2020 року вбачається, що державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження ВП № 63964789 на підставі виконавчого листа № 2/390/629/20, виданого 18.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини (а.с.77). З постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.12.2020 року вбачається, що державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження ВП 63964370 на підставі виконавчого листа № 2/390/629/20, виданого 18.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання (а.с.78-79). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № АСВП 63964789 від 15.04.2021 року вбачається, що боржнику [PERSON] нараховано до сплати аліменти у щомісячному розрізі в наступних розмірах: за жовтень 2020 - 2055,39 грн, за листопад 2020 - 1601,01 грн, за грудень 2020 - 960,50 грн, за січень 2021 року - 1230 грн, за лютий 2021 року - 1207,50, за березень 2021 року - 1207,50 грн. Відомості про сплату боржником аліментів в період з жовтня по січень включно, - відсутні. В лютому боржником сплачено 5239,89 грн, в березні ним сплачено 1207,50 грн. Станом на 31.03.2021 року розмір заборгованості складає 1814,51 грн (а.с.10). З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № АСВП 63964370 від 01.04.2021 року вбачається, що боржнику [PERSON] нараховано до сплати аліменти щомісячно в розмірі 1250 грн з жовтня 2020 по березень 2021. Відомості про сплату боржником аліментів в період з жовтня по грудень включно, - відсутні. В січні, лютому боржником сплачено 5000 грн, в березні ним сплачено 1250 грн. Станом на 31.03.2021 року розмір заборгованості складає 1250 грн (а.с.9). 11.02.2021 року [PERSON] сплачено аліменти за виконавчим листом № 2/390/629/20 від 18.12.2021 року в сумі 4975, грн (а.с.66). Імперативними приписами ст.ст. 81, 89 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину. Про наявність у відповідача обов`язку утримання неповнолітніх дітей та сплачувати на їх утримання аліменти згідно рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до вимог частини 1 ст.14 ЦПК України є обов`язковим для всіх органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, було відомо з дня його постановлення судом. Отже, відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про звій обов`язок з їх сплати, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідачем суду не надано. У відповідності до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Заперечуючи проти позовних вимог відповідачем зазначено, що оскільки рішення суду, яким присуджені аліменти набрало законної сили лише 10.02.2021 року після перегляду справи судом апеляційної інстанції, однак поза увагою відповідача залишено зміст ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України, згідно яких аліменти на дитину та одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому суд відхиляє вказані заперечення відповідача, як такі що суперечать вимогам закону. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. В п.22 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3 зазначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Належними, допустими та достовірними доказами презумпція вини відповідачем не спростована. Згідно ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства, якими згідно ст.4 ЦК України можуть бути закони та підзаконні нормативні акти. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а частиною 3 даної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Великою Палатою Верховного Суду 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц висловлено правову позицію, згідно якої правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Таким чином розрахунок заборгованості по пені виглядає наступним чином: заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Вищевказаний правовий висновок неодноразово підтриманий Великою Палатою Верховного Суду, зокрема 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, 19.02.2020 року у справі № 204/1256/19 та згідно ч.4 ст.263 ЦПК України враховуються судом при вирішенні даного спору. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів на дитину, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах від 15.04.2021 року № АСВП 63964789, виконаним державним виконавцем. Згідно указаного розрахунку, заборгованість за аліментами відповідача на утримання дитини виникла, починаючи з жовтня 2020 року по січень 2021 року включно, та складала 5846,9 грн. Погашення вказаної заборгованості відповідачем розпочато з лютого 2021 року. Визначаючи кількість прострочених днів зі сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Таким чином, періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів до 11.02.2021року включно, оскільки 12.02.2021 року відповідачем здійснено платіж по сплаті аліментів. Великою Палатою Верховного Суду в поставної від 19.01.2022 року по справі № 711/679/21надано правову позицію, згідно якої розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. Отже, розрахунок неустойки (пені) на заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON] у даній справі обчислюється наступним чином: - пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 року: 2055,39 грн (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1 % х 103 дні (з 01.11.2020 року по 11.02.2021 року) = 2117,05 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2020 року: 1601,01 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 73 дні (з 01.12.2020 року по 11.02.2021 року) = 1168,74 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2020 року: 960,5 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 42 дні (з 01.01.2021 року по 11.02.2021 року) = 403,41 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2021 року: 1230 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 11 днів (з 01.01.2021 року по 11.02.2021 року) = 135,3 грн; Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) за наявності заборгованості по сплаті аліментів на дитину спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч.1 ст.196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст.5 Цивільного Кодексу України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Таким чином, загальна сума неустойки (пені) за прострочення [PERSON] сплати аліментів на дитину у виконавчому провадженні № 63964789 за період з 01.11.2020 року по 11.02.2021 року становить 3824,5 грн., однак в силу ч.1 ст.196 СК України указана сума підлягає зменшенню до розміру самої заборгованості, встановленої судом станом, а саме до розміру 3762,84 грн. Розрахунок неустойки (пені) на заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання [PERSON] у даній справі обчислюється наступним чином: - пеня за прострочення сплати аліментів за жовтень 2020 року: 1250 грн (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1 % х 103 дні (з 01.11.2020 року по 11.02.2021 року) = 1287,5 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за листопад 2020 року: 1250 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 73 дні (з 01.12.2020 року по 11.02.2021 року) = 912,5 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за грудень 2020 року: 1250 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 42 дні (з 01.01.2021 року по 11.02.2021 року) = 525 грн; - пеня за прострочення сплати аліментів за січень 2021 року: 1250 грн. (заборгованість зі сплати аліментів у місячному розмірі, встановлена судом) х 1% х 11 днів (з 01.01.2021 року по 11.02.2021 року) = 137,5 грн; З урахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України, загальна сума неустойки (пені) за прострочення [PERSON] сплати аліментів на утримання [PERSON] у виконавчому провадженні № 63964370 за період з 01.11.2020 року по 11.02.2021 року становить 3824,5 грн., однак в силу ч.1 ст.196 СК України указана сума підлягає зменшенню до розміру самої заборгованості, встановленої судом станом, а саме до розміру 2825 грн. Підстав для зменшення розміру неустойки, передбачених ч.2 ст.196 СК України суд не вбачає, оскільки докази їх наявності відповідачем під час розгляду справи суду не надані. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно яких судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Таким чином, на відповідача покладаються судові витрати за подання позовної заяви позивачкою, на підставі ставок, що діяли на момент вчинення процесуальної дії (2270 х 0,4) та з урахуванням пропорційності задоволених вимог та їх кількості, сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 1254,01 грн. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами стст.549 551 ЦК України, ст.ст. 79, 180, 191, 195, 196 СК України.

Outcome: partial