Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 29 жовтня 2019 року, актовий запис № 98. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 жовтня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис № 98. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. З часу укладення шлюбу до січня 2020 року стосунки між позивачем та відповідачем постійно погіршувалися, зникало взаєморозуміння і взаємоповага. З січня 2020 року сторони проживають окремо, будь-які відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, будь-які контакти між позивачем та відповідачем відсутні, шлюб існує лише формально. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Нормальні шлюбі відносини між сторонами не можуть бути поновлені. Ухвалою судді від 29 квітня 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч.6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 24 травня 2022 року. 24 травня 2022 року розгляд справи було відкладено на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України та призначено нове судове засідання на 03 червня 2022 року. У призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, часу і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст.ст.128-130 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи ним не подав. Заява про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 жовтня 2019 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] 29 жовтня 2019 року зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис за №98. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, з січня 2020 року сторони проживають окремо, будь-які відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, будь-які контакти між позивачем та відповідачем відсутні, шлюб існує лише формально. Перебування у шлюбі з відповідачем суперечить інтересам позивача. Нормальні шлюбі відносини між сторонами не можуть бути поновлені. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Як вбачається зі змісту позовної заяви та не спростовано відповідачем, спільних неповнолітніх дітей за час шлюбу сторони не мають, спір щодо розподілу спільного сумісного майна, набутого за час шлюбу, між позивачем та відповідачем відсутній. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві [PERSON] не просить відновити їй дошлюбне прізвище та під час розгляду справи до суду не надходила заява позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved