Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 297 834,86 грн, як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, посилаючись на те, що 04.04.2018 р. між позивачем та [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспортну № 093/18-Т/Ц1, предметом якого є страхування автомобіля Mazda 6 державний реєстраційний номер [NUMBER] ; 23.06.2018 р. о 15:38 год. в місті Києві на перехресті вул. Шпака та пр-ту Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Toyota державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 14.09.2018 р. вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. Позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 297 834,86 грн. Ухвалою судді від 21.07.2021 р. у справі відкрито провадження за правилами позовного (спрощеного) провадження. Повідомленням суду від 21.07.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Встановлено, що 04.04.2018 р. між позивачем та [PERSON] укладений договір страхування наземного транспортну № 093/18-Т/Ц1, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Mazda 6 державний реєстраційний номер [NUMBER] . 23.06.2018 р. о 15:38 год. в місті Києві на перехресті вул. Шпака та пр-ту Перемоги сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , транспортного засобу Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля Toyota державний реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 14.09.2018 р. № 761/31638/18 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху України. У відповідності до умов договору страхування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі страхових актів здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 297 834,86 грн (платіжні доручення № 1061, № 9724022, картковий рахунок № [NUMBER] ). Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] була застрахована полісом АМ-001811067 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Галицька», яка з 02.07.2019 р. позбавлена членства в МТСБУ, не здійснює виплати щодо зобов`язань згідно з укладеними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2018 р. у справі № 760/15471/15-ц відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договоромобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страхувальника не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37). Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, або коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 999 ЦК України зазначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість виплата страхового відшкодування, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Згідно статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно частин першої, четвертої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Отже потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, у такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на зазначене право вимоги позивача, що перейшло від потерпілої особи на підставі статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», на відшкодування шкоди за рахунок відповідача як особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договоромобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, стороною якого позивач/потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20.01.2016 р. у справі № 6-20808цс15, від 14.09.2016 р. у справі № 6-725цс16, та правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 14.02.2018 р. у справі 344/10730/15-ц, від 04.03.2021 р. у справі № 910/4720/20. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 297 834,86 грн, як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 4 467,52 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved