Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи заяву про зміну підстав позову (а. с. 78-84), просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який зареєстрований за реєстровим № 66828, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" (далі - ТОВ "ФК "Аланд" або Товариство) заборгованості за кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року в розмірі 15273 грн. 82 коп. та витрат за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 66828, про стягнення з неї на користь ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості за кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року в розмірі 15273 грн. 82 коп. та витрат за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500 грн. Позивач вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням законодавства, зокрема, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку за нотаріально не посвідченими кредитними договорами. Зазначала що у даному випадку нотаріусу не був наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, оскільки такий договір нею із Публічним акціонерним товариством "Платінум Банк" (далі - ПАТ "Платінум Банк" або Банк) укладений у простій письмовій формі. Вказаний кредитний договір нею виконаний у повному обсязі, будь-яка заборгованість перед Банком та іншими фінансовими установами за цим договором у неї відсутня. Між нею і ТОВ "ФК "Аланд" відсутні будь-які правовідносини, жодні договори з цим Товариством не укладала, повідомлення про відступлення ПАТ "Платінум Банк" права вимоги не отримувала. Крім того, вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису суперечить вимогам ст. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більш ніж три роки. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги повністю. Відповідач ТОВ "ФК "Аланд" повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося судом належним чином за його місцезнаходженням, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов та будь-яких заперечень проти позову до суду не подавало. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд він не повідомив, пояснення або відзив на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., вчинений виконавчий напис, який зареєстрований за реєстровим № 66828, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості за кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року в розмірі 15273 грн. 82 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 500 грн. Із зазначеного виконавчого напису вбачається, що на підставі договору відступлення прав вимоги № 148К від 23 березня 2018 року право вимоги за вказаним вище кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року перейшло до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", яке в свою чергу 11 серпня 2020 року відступило право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги № 11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020 року відповідачу ТОВ "ФК "Аланд". 28 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. відкрито виконавче провадження за № [NUMBER] з примусового виконання оспорюваного позивачем виконавчого напису приватного нотаріуса. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом, вважає, що вказаний виконавчий напис нотаріуса від 05 жовтня 2020 року за № 66828 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог законодавства, зокрема, ст. 88 Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а саме: кредитний договір № 102192/0005ХSGF, який укладено 12 квітня 2013 року між нею і ПАТ "Платинум Банк" нотаріально не посвідчений, нею перед Банком виконані усі зобов`язання за цим кредитним договором у повному обсязі, останній платіж з виконання зобов`язань за кредитним договором нею здійснено 04 липня 2017 року у розмірі 500 грн., виконавчий напис нотаріусом вчинений 05 жовтня 2020 року на заборгованість за період з 11 по 17 серпня 2020 року, тобто з дати здійснення нею останнього платежу сплинув трирічний строк, передбачений для вчинення нотаріусом виконавчого напису. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі - Закон №3425-XII), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік № 1172). За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону № 3425-XII нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 цього ж Закону виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України "Про нотаріат", п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі ж самі правила та умови вчинення нотаріусами України виконавчих написів (п. п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку№ 296/5). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису про стягнення суми заборгованості нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172. При цьому, даний Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені у Законі № 3425-XII та Порядку № 296/5. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову за № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Зазначеною постановою до вказаного Переліку внесені зміни, після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами", Перелік доповнено новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, згідно із яким для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Внесеними до Переліку змінами нотаріусам надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій формі, тобто які не були посвідченні нотаріально. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року за № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року вказану постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін та вона набрала законної сили. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Оспорюваний [PERSON] виконавчий напис нотаріусом було вчинено 05 жовтня 2020 року, тобто тоді коли уже діяла редакція Переліку № 1172, яка передбачала вчинення виконавчого напису нотаріусом лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Із кредитного договору № 102192/0005ХSGF, укладеного 12 квітня 2013 року між ПАТ "Платинум Банк" і [PERSON] , копія якого надана позивачем суду разом із позовною заявою до матеріалів справи, на підставі якого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено оскаржуваний виконавчий напис, вбачається, що він укладений у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що суперечить вимогам Переліку № 1172. Згідно із вимогами підпункту 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у цивільній справі № 137/1666/16-ц виклала правовий висновок і роз`яснила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, ще не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як із підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчого напису нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Із матеріалів справи вбачається, що останній платіж у рахунок погашення заборгованості за укладеним 12 квітня 2013 року між ПАТ "Платинум Банк" та [PERSON] кредитним договором № 102192/0005ХSGF позичальник здійснила 04 липня 2017 року в розмірі 500 грн. Оспорюваний позивачем виконавчий напис приватним нотаріусом вчинений 05 жовтня 2020 року, сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 11 по 17 серпня 2020 року та становить 15273 грн. 82 коп. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 роз`яснила, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що виконавчий напис вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., який зареєстрований за реєстровим № 66828, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Аланд" заборгованості за кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року в розмірі 15273 грн. 82 коп. і витрат за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 500 грн. нотаріусом був вчинений з порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, враховуючи дату останнього платежу 04 липня 2017 року, який здійснила [PERSON] . За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач ТОВ "ФК "Аланд" своїм правом на спростування заявлених позивачем [PERSON] вимог не скористався, відзив на позов та докази на спростування позовних вимог, зокрема, копії документів, на підставі, яких вчинений виконавчий напис, нотаріально посвідчений кредитний договір № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року, який став підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, виписка по рахунку, розрахунок суми заборгованості, не подав, що позбавляє суд можливості встановити відповідність поданих нотаріусу Гораю О.С. документів для вчинення виконавчого напису, відповідність суми заборгованості тій, що зазначена у виконавчому написі, та перевірити дотримання строку для її стягнення, враховуючи, що позивач [PERSON] категорично заперечує заборгованість за вказаним кредитним договором. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вчинений 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 66828, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "ФК "Аланд" суми заборгованості за кредитним договором № 102192/0005ХSGF від 12 квітня 2013 року в розмірі 15273 грн. 82 коп. та витрат за вчинення нотаріусом виконавчого напису в розмірі 500 грн. не відповідає вимогам закону, тому даний виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved