Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

В травні 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбута визначення місця проживання дітей. В позовній заяві позивач вказав, що з відповідачкою зареєстрували шлюб 01 вересня 2017 року. Сімейні відносини вони припинили з грудня 2021 року. В шлюбі є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час з позивачем фактично проживає син [PERSON] , [INFO] , а з його дружиною - дочка [PERSON] , [INFO] . Від укладення договору або іншого офіційного визначення місця проживання малолітніх дітей відповідачка ухиляється, у зв`язку з чим наявна потреба у визначенні судом місця проживання дітей. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , визначити місце проживання (виховання) малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , визначити місце проживання (виховання) малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01 вересня 2017 року, який зареєстрували в Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №677, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі є діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якої батьками записані [PERSON] та [PERSON] . За час спільного подружнього життя належної сім`ї не склалося, сторони проживають окремо з грудня 2021 року, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, вони втратили почуття любові та довіри один до одного. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком, а з [PERSON] - донька [PERSON] , [INFO] . Від укладення договору або іншого офіційного визначення місця проживання малолітніх дітей відповідачка ухиляється, у зв`язку з чим наявна потреба у визначенні судом місця проживання дітей. Враховуючи вік дітей, особисту прихильність сина [PERSON] до батька, а доньки [PERSON] - до матері, те, що вони фактично вже тривалий час проживають у такому складі сім`ї й вад здоров`я не мають, наявні підстави для визначення місця проживання: сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] ; доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам сторін, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved