Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою (а.с. 2-9) та з урахуванням уточнень (а.с. 157-160) просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О., зареєстрований в реєстрі за № 22640, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Банк Форвард» заборгованості у сумі 13797,23 грн. Заявлені позовні вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса був вчинений за відсутності доказів безспірності заборгованості. Ухвалою судді від 30.11.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 23); витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди\~\~Володимира Олександровича належним чином засвідчену копію виконавчого напису щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард»; витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] , [INFO] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард». Ухвалою суду від 18.02.2022 року було зобов`язано позивача невідкладно спрямувати копію заяви про зміну предмету позову (уточненої) всім учасникам справи. Докази такого направлення надати суду на протязі 2 днів (а.с. 161). Ухвалою суду від 28.04.2022 року повторно зобов`язано позивача невідкладно спрямувати копію заяви про зміну предмету позову (уточненої) всім учасникам справи. Докази такого направлення надати суду на протязі 2 днів (а.с. 171). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України відповідач відзив на позов не надав. У матеріалах справи міститься докази отримання відповідачем ухвали про призначення судового засідання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (40, 92, 174, 175, 176). Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В. О. пояснень на позов не надходило. На виконання ухвали суду надано належним чином завірені копії документів, на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис № 22640 від 20.08.2021 року (а.с. 76-85). Третьою особою - приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. пояснень на позов не надано. На виконання ухвали суду надано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження щодо стягнення грошових коштів з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» (а.с. 41-74). 05.05.2022 року позивачем на виконання вимог ухвал суду надано докази спрямування копії заяви про зміну предмету позову (уточненої) всім учасникам справи (а.с. 183-186). У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 20.06.2011 року між ПАТ «Банк Руский Стандарт»\~та [PERSON] укладено заяву (оферту) № 89994246 - кредитний договір, що містить умови відплатності та строковості. Крім того, сторонами кредитного договору погоджено строк кредиту 731 днів з 20.06.2011 року по 20.06.2013 року (а.с. 46-48) та встановлено графік платежів (а.с. 49). На підставі заяви представника АТ "Банк Форвард" від 20.08.2021 року вих. №17/1-507/181 (а.с. 83) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. 20.08.2021 року вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 22640, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором № 89994246 від 20.06.2011 року, за період 03.07.2019 року по 01.10.2019 року. Загальна сума яка підлягає стягненню складає 13797,23 грн (а.с. 77). На підставі заяви АТ «Банк Форвард» про відкриття виконавчого провадження (а.с. 43) приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л., 04.10.2021 року відкрито виконавче провадження № 67016263 про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] , на користь відповідача (стягувача) - АТ «Банк Форвард» заборгованості у сумі 13797,23 грн (а.с. 53). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучений кредитний договір № 89994246 від 20.06.2011 року, укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та [PERSON] (а.с. 46-48), з графіком погашення платежів (а.с. 49-50). Зі змісту кредитного договору вбачається, що строк кредитування становить 731 день - з 20.06.2011 року по 20.06.2013 року, повернення кредиту мало здійснюватися періодичними платежами - кожного місяця у розмірі 107,00 грн, останній платіж 20.06.2013 року у розмірі 88,39 грн, ставка по кредитній лінії 0,01%, дата повернення кредиту 20.06.2012 року. Договір нотаріально не посвідчений. Крім того, відповідач не скористався правом надання доказів безспірності заборгованості, та до суду не представлено відзив із розрахунком заборгованості та його складових. Також суду не представлено доказів, що відповідач мав право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 89994246 від 20.06.2011 року, та саме за цим договором відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором за ланцюгом: ПАТ «Банк Руский Стандарт» - АТ«Банк Форвард» (відповідач). Так само і не представлено доказів належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов`язанні відповідно до положень ст.ст. 516-518 ЦК України. Суд враховує, що договори на отримання кредиту, як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості відповідач зобов`язаний довести, які саме умови кредитування діяли на момент укладання договору та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. Суд зауважує, що строк дії кредитного договору, укладеного між ПАТ "Банк Руский Стандарт" та [PERSON] , за яким, за твердженням відповідача, відбулася зміна кредитора у зобов`язанні, сплинув 20.06.2013 року, останній платіж за договором в розмірі 88,39 грн повинен був сплачений 20.06.2013 року, а виконавчий напис вчинено 20.08.2021 року, в той час як строк позовної давності становить 3 роки. Доказів пролонгації дії договору, а так само і доказів переривання позовної давності відповідачем не надано. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 89994246 від 20.06.2011 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. В свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. N 662 було внесено зміни до Переліку, якою, зокрема, його було доповнено новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року Постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку вищезазначеним новим розділом визнано незаконною та нечинною. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14 офіційно оприлюднена Кабінетом Міністрів України (https://zakon.rada.gov.ua/rada/show/v2008805-17#Text). Отже, станом на день видачі спірного виконавчого напису розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку був нечинним. За змістом Переліку, документами, за якими стягнення заборгованості за кредитними договорами провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені кредитні договори (розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами"). Разом з\~тим,\~матеріали справи\~не містять\~відомостей про\~те,\~що відповідачем\~на підтвердження\~безспірності зобов`язання\~було надано\~нотаріусу нотаріально\~посвідчений кредитний\~договір, документи первинної\~бухгалтерської документації, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За таких обставин суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved