Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Позивач у період з листопада 2018 року по квітень 2021 року відпустив 17/50 частині нежитлового приміщення IV, V (Літ. А-9, А1), по [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 1 102,23 грн. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, за відповідачем утворилася заборгованість, що становить 1 102,23 гривні, яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Теплопостачальна організація підготувала проект договору та надіслала його на адресу відповідача проте відповідач на адресу позивача належно оформлену копію договору не повернув. Разом з цим, незважаючи на відсутність укладеного договору позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору, позивач просить з стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1 102,23 грн., та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 гривень. Ухвалою судді від 10.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав. На підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно з п. 13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності (17/50 частки) належить нежитлове приміщення IV, V (Літ. А-9, А1), по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.11.2015 посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Кияниця Н.В. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2021 за № 284716947. (а.с. 8-18). Концерном «Міські теплові мережі» було підготовлено проект Договору та надіслано його на адресу відповідача, однак відповідачем не було надано підписаного договору у строки, визначені діючим законодавством. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від сплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладання відповідного договору. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору, то ці доводи не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Незважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Враховуючи зміни, внесені Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства віх 06.10.2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду від 22.11.2005 року № 4» «Про затверджена порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення те постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання», відключенню від мереж централізованого опалення підлягають лише окремі житлові будинки. Відключення окремих приміщень житлового будинку не передбачено чинним законодавством. Факт надання послуг є безспірним та беззаперечним. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення централізованого постачання гарячої води між сторонами тривають. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить на споживачеві і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання. Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості позивач у період з листопада 2018 року по квітень 2021 року відпустив теплову енергію у нежитлове приміщення 17/50 частині нежитлового приміщення IV, V (Літ. А-9, А1), по [ADDRESS] , і на праві власності належать позивачу, на загальну суму 1 102,23 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи. Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові. Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростовано, даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води на адресу Концерну «МТМ» не надходило. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за отримані послуги не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 270 гривень, які підтверджені платіжним дорученням № 16793 від 12.10.2021 (а.с. 3).

Outcome: approved