Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

20 січня 2022 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою до Корюківської міської ради Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просять: визнати за ними в порядку спадкування право власності на спадкове майно, яке належало [PERSON] , який номер 05 жовтня 2020 року, а саме на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0746 га рілля, кадастровий номер 7422489200:07:000:1546, що розташована на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,5049 га сіножаті, кадастровий номер 7422489200:07:000:1302, що розташована на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2641 га пасовище, кадастровий номер 7422489200:07:000:1078, що розташована на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області. Визнати за ними в порядку спадкування право власності на спадкове майно яке належало [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на: земельну ділянку для ведення товарного господарського виробництва площею 2,411 га рілля, кадастровий номер 7422489200:07:000:1527, що розташована на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництві площею 0,4998 га сіножаті, кадастровий номер 7422489200:07:000:1304, що розташована на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництві площею 0,2030 га пасовище, кадастровий номер 7422489200:07:000:1080, що розташовані на території Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивачі не прибули, в позові просили розгляд справи провести без їх участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від третьої особи в судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с. Тютюнниця Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживає в м. Корюківка, що підтверджується його паспортом [NUMBER] , виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області від 27.01.1997 року. [PERSON] , народився [INFO] в с. Костючки Корюківського району Чернігівської області, на даний час проживаю в м. Корюківка, що підтверджується його паспортом [NUMBER] , виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області від 21 серпня 2001 року. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] » (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 24.10.1964 року). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] його батьками є « [PERSON] » та « [PERSON] » (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17.11. 1967 року). [INFO] їхній батько [PERSON] у віці 83 років помер, про що Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 07.10.2020 року відповідний актовий запис за № 229. За життя покійний був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Тютюнницької сільської ради Корюківського району Чернігівської області, тому до спадкового майна належать земельні ділянки (колишня земельна частка (пай), власність на які підтверджувалася державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 819691, а саме: земельна ділянка площею 2,0746 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 26110,46 гри. Земельна ділянка площею 0,5049 га, сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 1951,48 грн.; земельна ділянка площею 0,2641га пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 771,56 грн. Також за життя покійний батько успадкував від своєї дружини, їхньої матері [PERSON] . яка померла [INFO] земельні ділянки власність на які підтверджувалася державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 819695, а саме: земельна ділянка площею 2,4111 га, рілля, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 34795,65 грн. земельна ділянка площею 0,4998 га сіножаті, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 1931,77 грн.; земельна ділянка площею 0,2030га, пасовище, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 869,80 грн. Саме на дане майно після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. На сьогоднішній день фактичними власниками спадкового майна є сини покійного [PERSON] та [PERSON] , так як після смерті [PERSON] прийняли спадщину та вважали, що є повноправними власниками земельних ділянок, але коли виявили бажання реалізувати своє право власності, а саме розпорядитися майном, виявилося, що без свідоцтва про право на спадщину вони цього зробити не зможуть Для вирішення даної проблеми вони звернулися до державного нотаріуса Корюківської державної нотаріальної контори для отримання консультації. Нотаріус оглянувши надані ними документи повідомила, що в них відсутні оригінали правовстановлюючих документів - державні акти на право власності на земельні ділянки видані на покійних. У зв`язку з цим нотаріус запропонувала їм звернутися до суду так як видати свідоцтво про право на спадщину вона не має права. Для підтвердження дійсності отримання покійними державних актів на праві власності на земельні ділянки ми звернулися з заявою до Міжрайонного управління | Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру і Чернігівській області, де їм надали відповідну інформацію. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачам необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, а так як позивачами при подачі позову до суду було сплачено 50% судового збору, тому сплачений позивачами судовий збір слід залишити за ними.

Outcome: approved