Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги банк мотивував тим, що 11.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СL-168934, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у розмірі 80 000,00 грн. на поточні потреби строком до 09.02.2024 року, з процентною ставкою 47,69 % річних. Крім того, 08.02.2019 року [PERSON] було підписано анкету-заяву № СL-168934 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , що також підтверджується штампом у паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу від 23.04.2015 року. Таким чином, відповідач [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви підтвердив своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту він просить вважати дрібним побутовим правочином, який є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Відтак, банк вважав, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за вказаним договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Як зазначив АТ «Кредобанк», банк свої зобов`язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у повному обсязі, однак [PERSON] умови кредитного договору не виконує, а тому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка утворилася станом на 13.11.2020 року по кредитному договору в розмірі 111 261,88 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 76 298,95 грн., заборгованості за відсотками - 33 633,20 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 1329,73 грн., а також судові витрати по платі судового збору в розмірі 2102,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 11 126,18 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 12.01.2021 року дану цивільну справу направлено до Деснянського районного суду м.Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 30.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.12.2021 року залучено до участі у справі ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» як правонаступника первісного позивача АТ «Кредобанк». Сторони в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі до суду повторно не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені вчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не надали. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 11.02.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-168934, відповідно до якого останньому на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання грошових коштів було надано кредит у розмірі 80 000 грн., строком до 09.02.2024, з процентною ставкою 47,69 % річних. Відповідно до п.2.4 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби в сумі 80 000 грн. на поточний рахунок позичальника, відкритий у відділенні ПАТ «Кредобанк». Згідно з п.4.2 договору проценти, за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» ( фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п.4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі. Також, 08.02.2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву № CL-168934 фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Відповідно до наданого розрахунку вбачається, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором у позичальника утворилась заборгованість, яка станом на 13.11.2020 року становить 111 261,88 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 76 298,95 грн., заборгованості за відсотками - 33 633,20 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 1329,73 грн. 19.11.2020 року АТ «Кредобанк» надіслало [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за договором в сумі 111 261,88 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 76 298,95 грн., заборгованості за відсотками - 33 633,20 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 1329,73 грн. та просило повернути заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання вказаного повідомлення відповідно до умов п.6.10 договору. Відповідно до трекінгу відправлень «Укрпошти», досудова вимога була вручена відповідачу 10.12.2020 року. 25.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитним договорами № 250621/1, у відповідності до умов якого права вимоги за кредитним договором відповідача [PERSON] перейшли до нового кредитора - ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції». Звертаючись до суду з даним позовом, АТ «Кредобанк» посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином позичальником не виконуються, у зв`язку з чим просило стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, так як відповідач [PERSON] є чоловіком відповідача [PERSON] , кредит був отриманий позичальником на побутові потреби і використаний в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Позивач ТОВ «ФК «Кредитні Ініціативи», як правонаступник первісного позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд вважає, що ці доводи є частково обґрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст.1056 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 7321675 від 11.02.2019 року. З наданого АТ «Кредобанк» розрахунку заборгованості вбачається, що позичальник [PERSON] не в повному обсязі виконував свої зобов`язання, не здійснював щомісячно необхідні платежі по тілу кредиту та по відсотках, що призвело до виникнення заборгованості в загальному розмірі 111 261,88 грн. Відтак, вказана сума підлягає стягненню на користь позивача ТОВ «ФК «Кредитні Ініціативи», як правонаступника АТ «Кредобанк» та нового кредитора. Вирішуючи питання щодо порядку стягнення вказаної заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача [PERSON] , позивач посилався на положення ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України, а також на правову позицію Верховного Суду у справі №205/5882/18 від 07 жовтня 2020 року щодо того, що якщо позичальником виступає фізична особа, яка на момент укладення кредитного договору перебувала в шлюбі - солідарним відповідачем виступає інший з подружжя навіть у випадку відсутності окремого договору поруки. Відповідно до вимог ч.ч.1-3 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч.ч.1, 2 ,4 статі 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, яке є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. У позові банк зазначав, що доказом того, що [PERSON] є дружиною [PERSON] є штамп у паспорті [PERSON] . З умов договору кредиту № СL-168934 від 11.02.2019 року, укладеного між банком та [PERSON] , анкети-заяви № СL-168934, підписаної [PERSON] , вбачається, що наданий АТ «Кредобанк» кредит в сумі 80 000 грн. є споживчим, так як взятий на поточні потреби споживача. Шляхом підписання анкети-заяви № СL-168934 від 11.02.2019 року [PERSON] підтвердив, що суму отриманого кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином, який не потребує згоди другого з подружжя. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кдексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). В кредитному договорі № СL-168934 від 11.02.2019 року зазначено, що кредит надається на поточні потреби, без конкретизації на які саме. В анкеті-заяві № СL-168934 від 11.02.2019 року зазначено, що ціль отримання кредиту - інше. Тобто, з наявних документів неможливо встановити мету отримання кредиту та потреб, на які кредитні кошти були використані. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами, що отримані в кредит кошти були використані [PERSON] в інтересах сім`ї. Відтак, з урахуванням вимог ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що отримані відповідачем [PERSON] грошові кошти за кредитним договором № СL-168934 від 11.02.2019 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, то наявні правові підстави для стягнення з позичальника на користь позивача заборгованості у розмірі 111 261,88 грн., в той час як у задоволенні позову до дружини позичальника [PERSON] - [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Outcome: partial