Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Дінеро», треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Дарія Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим №45442 від 16 грудня 2021, вчинений приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Дінеро" заборгованості в розмірі 20 090,00 грн. та стягнути з Відповідача на її користь сплачений нею судовий збір за подачу даної заяви в розмірі 992,40 грн., а також понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 18 лютого 2021 року в додатку «Дія» вона виявила інформацію про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження про стягнення боргу на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Дінеро" (код ЄДРПОУ 41350844) (ВП №68718821) на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича. Через додаток «Дія» нею було сформовано Постанову про відкриття виконавчого провадження №68718821 від 18.02.2022 року. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Дінеро» ініціювало вчинення виконавчого напису на підставі якого з Позивачки має бути стягнуто заборгованість за Кредитним договором в розмірі 20 090,00 грн. До матеріалів виконавчого напису долучений оригінал Договору кредитної лінії №. AG1474709 від 23.06.2019 року (з додатковими угодами) укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» (код ЄДРПОУ 41350844) та [PERSON] , на підставі якого з неї пропонується стягнути заборгованість, однак зі змісту даного договору вбачається, що він складений у простій письмовій формі, не був нотаріально посвідчений при його укладанні, оскільки він укладався у спосіб його підпису електронно-цифровим ключем, вона не впевнена, що всі додаткові угоди до даного договору вона дійсно підписувала. На момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (16.12.2021 року), кредитний договір, за якими нею (як боржником) ніби-то допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входив до Переліку №1172, адже постанова КМУ про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили. А відтак, з врахуванням приписів ст. 87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис № 45442 виданий 16.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем на підставі кредитного договору, підписаного у простій письмовій формі, є таким, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Згідно поданої до суду заяви, просила розглядати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача ТзОВ "Фінансова Компанія «Дінеро» в судове засідання не з`явився. Про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином судовою повісткою направленою рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується повернутим до суду поштовим повідомленням про вручення відправлення. З заявою про розгляд справи в їх відсутність до суду не зверталися, письмового відзиву на позов не подали. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович подав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу без його участі згідно чинного законодавства. Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Капустіна Д.А. в судове засідання не з`явилася. Письмових пояснень, відзиву на позов не подала. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, згідно положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвалою суду від 03.03.2022 р. відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіду Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Рівненської області Капустіну Дарію Анатоліївну. Ухвалою суду від 03.03.2022 р. за клопотанням позивачки [PERSON] в рахунок забезпечення позову було зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68718821 від 18.02.2022 щодо примусового виконання виконавчого напису нотаріусу зареєстрованого в реєстрі № 45442 від 16.12.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.- до вирішення спору по суті. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 45442, за яким з [PERSON] стягнуто заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Дінеро» у розмірі 20 090,00 грн. 18.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Капустіною Д.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68718821, відповідно до якого стягується заборгованість у розмірі 20090,00 грн. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія «Дінеро» па підставі виконавчого напису №45442 виданого 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, яка не передбачала стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса на підставі кредитного договору. Для прикладу, аналогічну правову позицію щодо виконавчого напису було висловлено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 910/13233/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, суд вказав: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Окрім того, судом враховується у даній справі правова позиція, викладена у постанові Палати Верховного Суду від 02.07.2019р. ук справі за № 916/3006/17, рішення ВС у справі № 758/14854/20. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня-1999 р. № 1172 для одержання виконавчого напису подається засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до розділу 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості; провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 виконавчий напис вчиняється на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису». Таким чином, суд прийшов до висновку, що сукупністю достовірно встановлених судом доказів підтверджується правомірність вимог позивача, не заперечені відповідачем . Отже, стягнення за спірним виконавчим написом заборгованості в розмірі 20 090,00 грн. свідчить про неправомірність вимог стягувача ТзОВ "Фінансова Компанія «Дінеро», а тому виконавчий напис є незаконним. Позивач вказувала , що кредитний договір складений у простій письмовій формі, не був нотаріально посвідчений при його укладанні, оскільки він укладався у спосіб його підпису електронно-цифровим ключем, та вона не впевнена, що всі додаткові угоди до даного договору вона дійсно підписувала. Відповідачем вказана обставина не була спростована відповідними належними та допустимими доказами. За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення та визнання виконавчого напису № 45442 від 16.12.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 20 090,00 грн. на користь ТзОВ "Фінансова Компанія «Дінеро», таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачкою [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1488,60 грн. підлягають до стягнення з відповідача на її користь, який складається з судового збору за пред`явлення позову - 992,40 грн. та 496,20 грн. судовий збір за розгляд клопотання про забезпечення позову у даній справі. Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд враховує, складність справи, яка є малозначною справою, розглядалася у спрощеному позовному провадженні, без участі сторін, незначний об`єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом. Крім того, з долучених до справи доказів не вбачається достовірних доказів затрати визначеного робочого часу адвоката на спілкування, підготовку нормативної бази позову та пред`явлення його до суду. З врахуванням вищевикладеного, суд зменшує розмір правничої допомоги, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки до 1000,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачем судові витрати на загальну суму 2488,60 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки, які складаються з судового збору за пред`явлення позову - 992,40 грн., 496,20 грн. судовий збір за розгляд клопотання про забезпечення позову у даній справі та 1000,00 грн. витрати на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved