Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Готель «Україна» Запорізької обласної ради, про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів їх виплат та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що з 02.09.2019 [PERSON] працює на посаді шеф-кухаря КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради. З 01.02.2020 по день звернення до суду з позовом позивачу не виплачувалась заробітна плата. Посадовий оклад позивача згідно із штатним розписом становить 7 098 грн. 03 коп. на місяць. Частина заробітної плати за лютий 2020 року сплачена позивачу у розмірі 1500 грн. З 03.04.2020 відповідач перебував у простої, у зв`язку з чим працівникам нараховувалось 2/3 частина від заробітної плати щомісячно. За період з 01.02.2020 по 21.01.2022 позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату у розмірі 118 101 грн. 34 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням терміну виплати заробітної плати, яка має розраховуватися з 01.02.2020 по 30.11.2021, у розмірі 6 900 грн. 01 коп. До того ж, як зазначає позивач, невиплатою заробітної плати у строки передбачені законом, їй заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та переживаннях, викликаних порушенням права на оплату праці, необхідності додавання зусиль для організації свого життя в забезпеченні себе та членів своєї сім`ї. Тривале емоційне напруження призвело до моральних переживань та виникнення потреби докласти додаткових зусиль для організації життя, спричинені внаслідок порушення роботодавцем законних прав позивача. Затримка у виплаті заробітної плати призвели до погіршення життєвих умов. Позивач була позбавлена заробітної плати, яка була для неї єдиним джерелом доходів для існування, що також завдало позивачу моральної шкоди, яку вона оцінює у 50 000 грн. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила суд стягнути з КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради на її користь заборгованість із заробітної плати за період з 01.02.2020 по 21.02.2022 у розмірі 118 101 грн. 34 коп.; компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплат за період з 01.02.2020 по 30.11.2021 у розмірі 6900 грн. 01 коп.; моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 26.04.2022 за клопотанням позивача її звільнено від сплати судового збору за подання позову, позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Призначено судове засідання на 26.05.2022. 26.05.2022 до суду надійшов відзив КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача не заперечував проти того, що як позивачу так і іншим працівникам відповідача не виплачувалась заробітна плата з лютого 2020 року, а з 03.04.2020 КП «Готель «Україна» ЗОР перебуває у простої, у зв`язку з чим працівникам відповідача нараховувалась заробітна плата у розмірі 2/3 частини щомісячно. Позовні вимоги, як про стягнення заборгованості по заробітній платі, так і про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та стягнення моральної шкоди, представник відповідача просив вирішити на розсуд суду. Будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, від позивача 26.05.2022 надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності, директор КП «Готель «України» ЗОР у своєму відзиві також просив провести судовий розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в них докази у сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02.09.2019 перебуває у трудових відносинах із КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради, де працює на посаді шеф-кухаря, що підтверджується трудовою книжкою та наказом № 13-к від 30.08.2019 «Про прийняття на роботу». Також, судом встановлено, що відповідач КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради своєчасно не виплачує позивачеві заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість. Розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] підтверджено довідкою КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради № 1/01 від 21.01.2022, відповідно до якої станом на 21.02.2022 заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з 01 лютого 2020 року по 21 січня 2022 року становить 118 101,34 грн. (без урахування податків та інших обов`язкових платежів)). Дані про виплату КП «Готель «Україна» Запорізької обласної ради позивачу заборгованості по заробітній платі станом на день розгляду справи відсутні і у відзиві на позовну заяву представником відповідача підтверджено факт невиплати заробітної плати позивачу, та не спростовано її розмір. Отже, з`ясувавши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони перебувають в трудових правовідносинах, але в порушення вимог ст. 43 Конституції України, ст. 115 КЗпП України, ст.ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» відповідач з лютого 2020 року і до теперішнього часу не виплачує позивачу нараховану за період з 01.02.2020 по 21.01.2022 заробітну плату, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 118 101,34 грн. (без урахування податків та інших обов`язкових платежів). Вирішуючи позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (ст. 2 цього Закону). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Відповідно до п. 4 вказаного Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Вирішуючи вказаний спір, суд дійшов висновку, що відповідач, який порушив вимоги діючого законодавства щодо обов`язку виплачувати заробітну плату у ті місяці, коли відбувалося її нарахування, але не рідше двох разів на місяць, внаслідок чого утворилась заборгованість по заробітній платі [PERSON] за період часу з 01.02.2020 року по 21.01.2022, зобов`язаний компенсувати позивачу втрачену частину грошових доходів, у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. В даному випадку суд виходить з того, що одночасно з присудженням позивачу судовим рішенням до стягнення заборгованості по заробітній платі, у роботодавця виникає фактично обов`язок нарахувати і виплатити також і відповідну компенсацію. На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок компенсації втрати частини грошових доходів (а.с. 12-17) у зв`язку із порушенням строків їх виплати, судом встановлено, що він є вірним, складеним відповідно до вимог чинного законодавства, не спростований відповідачем, у зв`язку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати у сумі 6 900,01 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як було встановлено судом, внаслідок протиправних дій відповідача, порушення відповідачем законних прав позивача, а саме невиплати їй нарахованої заробітної плати, тобто порушенням відповідачем конституційного права позивачу на оплату праці, було порушено звичний для останньої уклад життя, що завдало їй моральних страждань, які виразились у неотриманні коштів на проживання протягом тривалого періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідність докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає компенсації з урахуванням розміру невиплачених відповідачем сум, обсягу та тривалості завданих моральних страждань. Отже, враховуючи характер, тривалість та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнала позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню на суму 5 000,00 грн. Підсумовуючи все вищевикладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 118 101,34 грн., компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати у розмірі 6 900,01 грн. та моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Окрім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі ухвали судді, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору, у розмірі 1%, розрахованого від задоволеної частини позовних вимог, у сумі 1 300 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial