Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

13 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Виконавчим комітетом Нововолинської міської ради порушенно його право на доступ до публічної інформації. Позивач у позові зазначає, що звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, запитувальна публічна інформація про наявність на території населеного пункту вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідач відповідь на цей запит позивачу не надав. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі №140/4032/21 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 у справі №140/4032/21 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов [PERSON] до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області щодо ненадання [PERSON] публічної інформації за запитом від 06.03.2021, зобов`язано Виконавчий комітет Нововолинської міської ради Волинської області розглянути запит [PERSON] від 06.03.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Нововолинськ вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких він зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення його прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у нього негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди позивач підтверджує тим, що завдана шкода спричинила у нього негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також вказує, що завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що йому довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивач стверджує, що йому притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду його запиту порушило його законні права, сприймалося ним, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги, для відновлення якого йому доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, йому доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалось щоденно на його фізичному та моральному стані, через що він не встигав закінчити повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота даних переживань посилювалась тим, що у нього загострене почуття справедливості. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким змушений був додатково пояснювати чому він стан менш привітним, менше став приділяти часу друзям, сім`ї, родичам. Також стверджує, що це завдало йому страждань як учаснику бойових дій, для яких передбачено першочергове відведення земельних ділянок. Позивач зазначає, що ним витрачено значний час на захист своїх прав у суді, тривала боротьба на захист своїх прав виснажує його, викликає психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як державних органів так органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду його заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались. Розрахунок моральної шкоди позивач здійснює наступним чином: за кожен місяць порушеного права оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, яка у січні 2021 року становила для працездатних осіб 6000,00 грн., відповідач повинен був надати інформацію в березні 2021 року, станом на вересень 2021 року (набрання законної сили рішенням суду) минуло 6 місяців, отже 6 місяців х 6000,00 грн. = 36 000 грн. Проте враховуючи рівень страждань та те, що позивачу було відмовлено у доступі до публічної інформації, що стосувалось земельних ділянок учаснику бойових дій, завдану моральну шкоду оцінює в 1000000,00 грн. Тому просить суд стягнути з Виконавчого комітету Нововолинської міської ради на його користь моральну шкоду у сумі 1000000,00 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, просив проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, просить задоволити. Представник відповідача Виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі представника, а також подав до суду письмові пояснення обставин справи. У письмових поясненнях посилався на те, що дії і наміри позивача з самого початку, а саме з моменту подання запиту на отримання публічної інформації, датованого 06.03.2021 носять скомпрометований, надуманий характер, націлені на безпідставне звинувачення відповідача у бездіяльності, а в реєстрі судових рішень є чимало ідентичних позовів від позивача [PERSON] до різних міських рад України з тих самих підстав. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одним із визначених законом способів захисту порушеного цивільного права відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані статтею 1167 Цивільного кодексу України, з частини 1 якої вбачається, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. На підставі п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, в інших випадках, встановлених законом. Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері доступу до публічної інформації, визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес є Закон України «Про доступ до публічної інформації» (Закон № 2939-VI). Статтею 3 Закону № 2939-VI закріплені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується в тому числі юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 2939-VI відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема у ненаданні відповіді на запит. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом (ч. 2 ст. 24 № 2939-VI). У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № К/9901/10765/18 наведено правовий висновок, відповідно до якого відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Верховний Суд у постанові від 24.03.2020 у справі № 818/607/17 зазначив, що у практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. У рішенні у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Судом встановлено, що 06.03.2021 позивач [PERSON] звернувся до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради з запитом про отримання публічної інформації, який був отриманий відповідачем 11.03.2021. Як стверджував відповідач відповідь на запит щодо отримання публічної інформації була надана позивачу 15.03.2021 за вих. №01-91/33, однак колегія суддів Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2021 у справі №140/4032/21 відхилила доводи Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області про те, що реєстрація листа в журналі вихідної кореспонденції установи є належним доказом направлення листа і, тим більше, його доставлення адресату. Будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про врученні поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію. Службові пояснення так само не підтверджують направлення 15.03.2021 відповіді на інформаційний запит [PERSON] , тобто було порушенно визначений законом строк на надання такої відповіді, фактично не надано відповіді. Вказані обставини встановлені рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2021 року по адміністративній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області (справа №140/4032/21) відповідно в силу частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України звільнені від доказування. За таких обставин факт порушення прав позивача на доступ до публічної інформації є встановленим та доведеним, що у свою чергу безумовно мало наслідком завдання [PERSON] моральної шкоди. У свою чергу під час аналізу доводів позивача в частині розміру завданої йому моральної шкоди, суд враховує наступне. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] із запитами на надання публічної інформації звертався до органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів неодноразово. При цьому суд звертає увагу, що такі звернення були адресовані у різні населені пункти, які розташовані майже у всіх регіонах України. В подальшому, за результатами таких звернень, він звертався до суду із позовами про визнання бездіяльності протиправною, а згодом також подавав позови про відшкодування завданої йому моральної шкоди. Такі справи у значній кількості були розглянуті судами починаючи з 2020 року. З аналізу порядку дій позивача та встановленої судом хронології подій вбачається, що на момент направлення запиту на публічну інформацію до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради - березень 2021 року позивач достеменно був обізнаний із процедурою направлення запитів, строками та порядком надання відповіді на нього, а також із порядком звернення до суду та черговістю подання позовів. Крім того, враховуючи однотипність поданих ним позовів, вбачаються підстави стверджувати, що у нього були вже наявні проекти позовних заяв, які згодом були подані до суду. За таких обставин позивач наперед був обізнаний та морально підготовлений до усіх можливих негативних наслідків направлення такого запиту та необхідною кількістю зусиль та часу на можливе відновлення свого порушеного права, що виключає можливість стверджувати про наявність у [PERSON] негативних переживань, наявний стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Такі висновки суду обумовлені тим, що будь-яка особа за своїми індивідуальними психологічними властивостями внаслідок неодноразового повторення однотипних дій у подібних ситуаціях набуває певні звички виконання таких дій та підвищує емоційний бар`єр вразливості, підвищує поріг чутливості до однотипних порушень. А з урахуванням, що такі дії стосувались звернення до органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, з прогнозованим для [PERSON] подальшим зверненням до суду, вбачаються підстави стверджувати, що такі звернення для позивача набули характеру звичних справ, що суттєво мінімізує рівень його душевних страждань. Докази можливого погіршення стану здоров`я позивача та/або порушення його нормальних життєвих зв`язків суду не надані, тому, враховуючи вимоги розумності та справедливості, встановлену під час судового розгляду глибину душевних страждань, суд приходить до висновку, що достатнім відшкодуванням завданої [PERSON] моральної шкоди буде грошова сума у розмірі 3000,00 грн., відповідно позов підлягає до задоволення частково. Такі висновки суду також узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою під час розгляду справи № 752/17832/14-ц (постанова від 15.12.2020), відповідно до якої розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. З огляду на те, що позивач на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при подачі позову до суду, що підтверджується документально (а.с.12), тому у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з відповідача в дохід держави 908,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial