Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис № 11701 від 26.11.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість в розмір 14 690,00 грн. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» пред`явило виконавчий напис № 11701 від 26.11.2020 для виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича, на підставі якого приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 65293847 від 28.04.2021. Згідно з відповіддю приватного виконавця Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича на адвокатський запит від 08.11.2021 № 31098 виконання виконавчого напису № 11701 від 26.11.2020 на підставі якого відкрито виконавче 16 859,00 грн. провадження № 65293847 утримано з позивача 16\~859, 00 гривень. 19.08.2021 рішенням Київського районного суду міста Полтави по справі № 552/3446/21, яке набрало законної сили 21.09.2021, визнано виконавчий напис від 26.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 11701, про стягнення з [PERSON] на користь TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» кредитної заборгованість за кредитним договором в сумі 14 690,00 грн, таким, що не підлягає виконанню. На даний час, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» та приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л. не повернули позивачу коштів, набутих без достатньої правової підстави. Просить стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 16\~859, 00 грн., судові витрати у розмірі 908,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 гривень. Згідно з ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.12.2021 відкрито провадження у даній справі, та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов, шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за його місцем знаходження. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а, відтак, відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався. Згідно з частиною 8\~статті 178 ЦПК України,\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В. Л., письмові пояснення не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами\~статті 263 ЦПК України,\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України,\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з статтями 76-79 ЦПК України,\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 26.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В. вчинено виконавчий напис № 11701 про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованості в розмірі 14\~690,00 гривень. 28 квітня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В. Л. відкрито виконавче провадження № 65293847 на підставі вказаного вище виконавчого напису № 11701 від 26.11.2020. Як вбачається з відповіді приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В. Л. на адвокатський запит від 08.11.2021 № 31098, з боржника [PERSON] стягнено грошові кошти у сумі 16\~859, 00 гривень, які розподілені наступним чином: 14\~690, 00 грн. перераховані на користь стягувача ТзОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" відповідно до виконавчого напису № 11701 виданого 26.11.2020; 1\~469, 00 грн. перераховані, як основна винагорода приватного виконавця на підставі відповідної постанови приватного виконавця Скрипника В. Л.; 400, 00 грн. перераховані, як витрати виконавчого провадження на підставі відповідних постанов приватного виконавця Скрипника В. Л. Разом з тим, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 серпня 2021 року, яке набрало законної сили 21 вересня 2021 року, позов [PERSON] задоволено повністю та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І. В. № 11701 від 26 листопада 2020 року. Відповідно до частини 4\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним. Аналіз норм\~статті 1212 ЦК України, \~дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція\~статті 1212 ЦК України, як і загалом норм\~глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого\~статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені\~статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі № 3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18). Отже, положення\~глави 83 ЦК України,\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що «предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події». Аналогічні правові позиції висловлені Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 17 квітня 2019 року у справі №759/1206/17 (провадження № 61-40св19). Якщо виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, то правові підстави набуття стягувачем коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~стаття 1212 ЦК України. Існування між сторонами договірних відносин, що виникли з договору кредиту, зазначеного не спростовує. Питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18. Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 206/2212/18, предметом позову в яких є вимога про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса. З огляду на вищевикладене, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач - ТзОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", отримавши в порядку примусового виконання виконавчого напису № 11701 від 26 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І. В., грошові кошти у загальному розмірі 14\~690, 00 грн., набуло ці кошти без достатньої правової підстави, оскільки рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2021 (справа № 552/3446/21, судове провадження № 2/552/1410/21) вказаний виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, позивачу\~\~в розмірі 3 500 грн. адвокатом Калініним С. К. надано меморіальний ордер № 307034657 від 10.02.2022 щодо оплати послуг, договір № б/н/21 від 29.10.2021 про надання професійної правової (правової) допомоги від 29.10.2021, ордер, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю. Враховуючи, час, який адвокат витратив на підготовку матеріалів; тривалість розгляду і складність справи, суд дійшов висновку про задоволення витрат на правову допомогу у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи наведене та

Outcome: approved