Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

1. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства Ідея Банк про захист прав споживачів, визнання недійсними пунктів кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочинів та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, 19.08.2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Ідея Банк було укладено кредитний договір №Е07.00407.008532520, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 33000 грн. на споживчі цілі. За умовами кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021 позивач повинна виплатити плату за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно п. 1.3 договору, за користування кредитом Позичальник сплачує проценти у розмірі 0.01% річних від залишкової суми кредиту. У свою чергу пунктом 1.9 кредитного договору №Е07.00407.008532520 передбачено плату за обслуговування кредиту Банком. Обсяг послуги визначено кредитним договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку та постійно змінюється. На даний час на сайти відповідача вже розміщений новий ДКБОФО. Відповідно до п. 5 Графіку щомісячних платежів визначена сума кредиту 33000 грн., проценти за користування кредитом складають 3.79% що дорівнює 2220,21 грн., платежі за додаткові та супутні послуги, в т.ч. в п. 7 таблиці визначено щомісячну плату за обслуговування, що за весь період становить 26848,8 грн. Згідно виписки за кредитним договором від 19.08.2021 року №Е07.00407.008532520 з 19.08.2021 по 01.01.2022 на погашення заборгованості позивачем було внесено на рахунок відповідача на погашення кредитних зобов`язань 7482 грн., з яких банком зараховано 4395,6 грн. на плату за обслуговування кредитної заборгованості. Позивач вважає, що положення укладеного договору про споживчий кредит, щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, оскільки плата за обслуговування кредиту у більш ніж як 26 разів є більшою за проценти за користування кредитом, а положення про встановлення оплатності послуг про надання інформації про кредитну заборгованість прямо суперечать нормам Закону України Про споживче кредитування та є підставами для визнання відповідного частин договору недійсними. Зокрема, позивач вказує на те, що приписами вище названого Закону встановлено перелік послуг кредитодавця щодо обслуговування кредитної заборгованості, які надаються без урахування будь-якої плати, у тому числі безоплатно надається інформація споживачу про розмір та склад кредитної заборгованості. А також з урахуванням того, що умова про оплату за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливою, суперечить принципу добросовісності, призводить до істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків та прихованого підвищення відсоткової ставки за користування кредитом, позивач зазначає про наявність підстав для визнання положень п. 1.9, 1.11.1, 3.4, 4, 13.1, 13.3, 19 кредитного договору недійсними та проведення зарахування здійснених позивачем сплат в рахунок погашення платежів за вказаними послугами в рахунок інших платежів по кредитному договору. Та викладення Паспорту споживчого кредиту та додатку № 1 Графік платежів до договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021 у новій редакції, з урахуванням наслідків недійсності пунктів щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості, оскільки позивач продовжує здійснювати виплати за договором. Несправедливим є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Умовами кредитного договору, які позивач оспорює, встановлено жорсткий обов`язок позичальника сплачувати щомісячно плату за обслуговування кредиту відповідно до графіку щомісячних платежів. У свою чергу перелічені банком в оспорюваному п. 1.9 кредитного договору послуги за обслуговування кредитної заборгованості зазначені лише формально, без вказівки на конкретні суми, тарифи за якими вони розраховуються та без наведення будь-якого розрахунку. Крім того договором не обумовлено строки, у які банк повинен надати відповіді на запити позичальника щодо надання інформації про заборгованість по споживчому кредиту, з огляду на що інформування споживача здійснюється банком на власний розсуд, у той час як споживач зобов`язаний щомісячно сплачувати визначену суму за інформування, що є істотним дисбалансом договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу. Позивач просить визнати недійсними з моменту укладення договору положення пункту 1.9 та пункту 3.4 Обслуговування кредитної заборгованості в частині, що стосується розрахунку плати за обслуговування кредитної заборгованості в параграфі 7 таблиці Додатку №1 до Кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк про сплату плати за обслуговування щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що не підлягає сплаті за період з 19.08.2021 року по 19.08.2023 року в розмірі 26\~848,8; визнати недійсним положення пунктів 3.20, 4, 13.1, 13.3 Кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк щодо нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості; визнати недійсним положення пункту 1.11.1 Кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк щодо дострокового повернення плати за обслуговування кредитної заборгованості у випадках, передбачених цим пунктом договору; визнати недійсним положення пункту 19 Кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк щодо порядку нарахування пені на прострочену суму у тому числі на плату за обслуговування кредитної заборгованості; зобов`язати Акціонерне товариство Ідея Банк викласти додаток №1 Графік щомісячних платежів до кредитного договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк, а також паспорт споживчого кредиту, в новій редакції, з урахуванням недійсності положень договору про плату За обслуговування кредитної заборгованості; зобов`язати Акціонерне товариство Ідея Банк здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021, укладеного між [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] та Акціонерним товариством Ідея Банк шляхом зарахування в рахунок погашення основної суми боргу сплачену позивачем суму щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості за період з 19.08.2021 по день набрання рішенням законної сили. Представник відповідача, не скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України та не подав відзив на позовну заяву. 2. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання позивача, відповідача Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 3. \~ \~ \~ \~Процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 04.02.2022 року було відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наступне. 4. \~ \~ \~ \~Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. 19.08.2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством Ідея Банк було укладено кредитний договір №Е07.00407.008532520, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 33000 грн. на споживчі цілі. На виконання\~зазначених у\~кредитному договорі №Е07.00407.008532520 від 19.08.2022 року умов позивач сплатила три платежі, по 2\~494,00 грн. кожен, що у сумі становить 7482,00 гривець. Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 5. \~ \~ \~ \~ Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~статті 638 ЦК України). Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 9.1 Публічної пропозиції АТ «ІДЕЯ БАНК» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі -ДКБОФО), яка затверджена протоколом засідання Правління № 08/11-05 від 11.08.2021 (вводиться в дію з 12.08.2021) Банк надає Позичальнику споживчий кредит на підставі цього Договору та Договору кредиту, укладеного з Позичальником (надалі Договір кредиту). Умови Договору кредиту в сукупності з умовами цього Договору визначають цілісні умови кредитування Позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами Договору кредиту та цього Договору застосовуються норми Договору кредиту. Відповідно до п. 9.5 ДКБОФО Кредитний продукт обирається Позичальником самостійно з переліку зазначених у Додатку №6 «Умови кредитних продуктів для фізичних осіб» до даного Договору та визначається наступними критеріями: назва Кредитного продукту; сума Кредиту; строк Кредиту; процентна ставка за Кредитом; розмір комісій Банку; інші умови користування та/або повернення Кредитом. Сторони погоджуються, що строк Кредиту в будь-якому випадку не може бути більшим за строк дії вказаний в Договорі кредиту. Відповідно до п. 9.8 ДКБОФО За користування кредитом Позичальник сплачує: 9.8.1. Фіксовану річну процентну ставку згідно Договором кредиту, яка вказується в Договорі кредиту та є незмінною протягом усього строку дії Договору кредиту; 9.8.2. Плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно до закінчення строку Договору кредиту, в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе: - надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника; - опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Відповідно до п. 9.15.3 Позичальник має право відмовитися від Договору кредиту протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати його укладення шляхом особистого повідомлення Банку у письмовій формі, з одночасним повернення протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору кредиту, грошових коштів, одержаних за Договором кредиту та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором кредиту. Виходячи з наведеного, [PERSON] , укладаючи кредитний договір №Е07.00407.008532520, була ознайомлена та погодилась на визначені в договорі умови, про що поставила підпис на кожній сторінці договору, а також отримала примірник додатку №1 до цього договору, про що також поставила особистий підпис. В тому числі, здійснила три щомісячні платежі, в сумі, яка визначена в Додатку № 1 до кредитного договору №Е07.00407.008532520 як сума платежу за розрахунковий період, що становить 2494,00 гривень, тим самим виконуючи умови, зазначені в договорі. Отже, позивач дійшла помилкового висновку про те, що п. 1.9, 3.4, 3.20, 4, 13.1, 13.3, 1.11.1 кредитного договору №Е07.00407.008532520 є несправедливими і суперечать положенням чинного законодавства. Відповідно до змісту п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України\~зобовязання має ґрунтуватися на загальних засадах цивільного законодавства,\~добросовісності, розумності та справедливості. Положеннями ч. 1\~ст. 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини першої\~статті 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема про\~встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. З огляду на вказане, суд вважає, що за своїм змістом п. 19 оспорюваного кредитного договору від 19.08.2021 року №Е07.00407.008532520 регулює питання забезпечення виконання зобовязання шляхом встановлення пені за несвоєчасне виконання [PERSON] зобов`язань відповідно до даного договору, розмір якої становить 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0.65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня, але не більше подвійної облікової ставки НБУ (з 23.07.2021 року становить 8% річних), що діяла на період прострочення. Тобто встановлено обмеження, що не перевищує розумну межу відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, не є завищеною та відповідає вимогам п. 5 ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та засадам справедливості, добросовісності, розумності. З огляду на вищевикладене, дослідивши обставини, суд вважає, що відсутні достатні підстави для визнання недійсним пунктів 1.9,\~3.4,\~3.20,\~4,\~13.1,\~13.3,\~1.11.1,\~19 оспорюваного кредитного договору від 19.08.2021 року №Е07.00407.008532520, а також зобов`язання викласти додаток № 1 Графік платежів до договору №Е07.00407.008532520 від 19.08.2021 у новій редакції, з урахуванням наслідків недійсності пунктів та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, оскільки позивач, користуючись правом вільного волевиявлення та вибору контрагента, добровільно уклала зазначений договір, будучи обізнаною про його умови, а сам договір не містить будь-яких вимог, які не відповідають вимогам ЦК України, іншим актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed