Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просить встановити факт смерті сина [PERSON] (громадянина України, [INFO] , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), який загинув [INFO] у місті Маріуполі Донецької області, внаслідок отримання осколкових поранень правого стегна з пошкодженням магістральних судин під час бойового зіткнення з противником. Заяву обґрунтовано тим, що 16.05.2022 року [PERSON] , маючи на меті отримання грошової компенсації та виконання інших юридичних дій пов`язаних із смертю особи, звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про державну реєстрацію смерті сина - [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час оборони м. Маріуполь, про що було складено акт про настання смерті від 04.04.2022 року. Однак, заявниці у проведенні державної реєстрації смерті сина було відмовлено, про що складено відмову у проведенні державної реєстрації смерті від 16.05.2022 року № 7310/24.29-58. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації смерті була відсутність можливості надати документи, які необхідні для державної реєстрації смерті. Ухвалою суду від 25.05.2022 року по справі відкрито провадження з призначенням судового засідання в порядку окремого провадження на 07.06.2022 року. Також, судом залучено до справи у якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. 03.06.2022 року до суду надійшов відзив на заяву в якому відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що державна реєстрація смерті проводиться виключно на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою чи на підставі рішення суду про встановлення факту смерті, що [PERSON] до Відділу не надала. Відділ просив закінчити розгляд справи за відсутності свого представника та залишив вирішення справи на розгляд суду. У судовому засіданні 07.06.2022 року представник заявника заяву підтримав, просив задовольнити. Представник Міністерства оборони України залишив вирішення справи на розгляд суду, зазначивши, що однозначні докази смерті [PERSON] відсутні. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 Постанови № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Факт смерті особи в певний час встановлюється за умови подання заявником документів про відмову органів реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті, яка обумовлюється несвоєчасним зверненням у ці органи або відсутністю документів, які стверджують подію смерті. При зверненні до суду заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Доказами, цього можуть бути: медичне свідоцтво, акт органів міліції, акт органів пожежного і водного нагляду та інші докази. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно даних свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19 жовтня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, [PERSON] народився [INFO] в м. Одесі, а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно даних Акту про настання смерті № 64/БТТр/59 від 04.04.2022 року, м. Маріуполь, складеного начальником штабу першим заступником командира військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] , командиром батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] , заступником командира десантно-штурмової роти з морально-психологічного забезпечення батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] старшим лейтенантом [PERSON] , начальником медичної служби військової частини [NUMBER] майором медичної служби [PERSON] , командиром військової частини [NUMBER] полковником медичної служби [PERSON] , 29 березня 2022 року о 16 год. 20 хв. гранатометник десатно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] матрос [PERSON] , перебуваючи в м. Маріуполь, та безпосередньо здійснюючи заходи (приймаючи участь) кругової оборони міста Маріуполь, згідно бойового розпорядження ОТУ «Схід» БТ№13/1т/оц/оту від 27.02.2022 року, загинув внаслідок отримання осколкових поранень правого стегна з пошкодженням магістральних судин під час бойового зіткнення з противником. Згідно даних відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 7310/24.29-58 від 16.05.2022 року [PERSON] відмовлено щодо проведення державної реєстрації смерті сина [PERSON] , [INFO] , оскільки для цього не надано документи, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Указом Президента України В. Зеленським № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указом Президента України В. Зеленським № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно даних відкритого доступу інформаційних агентств України та офіційних повідомлень посадових осіб органів державної влади України в м. Маріуполь, Донецької області, на час смерті [PERSON] , [INFO] , проходили активні бойові дії, а органи державної влади не мали можливості функціонувати. Отже, була відсутня можливість в отриманні свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН, зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства Юстиції України 18 жовтня 2010 р. № 52/5 (з відповідними змінами та доповненнями) підставою для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Оцінюючи наданий акт про настання смерті № 64/БТТр/59 від 04.04.2022 року, у якому зазначено про смерть 29 березня 2022 року о 16 год. 20 хв. гранатометника десатно-штурмового відділення десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] матрос [PERSON] , у м. Маріуполь, внаслідок отримання осколкових поранень правого стегна з пошкодженням магістральних судин під час бойового зіткнення з противником, суд зазначає, що даний документ складений в умовах збройної агресії Російської Федерації проти держави Україна. Смерть фізичної особи громадянина України на території ведення бойових дій, є юридичним фактом, що має наслідком виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав такої фізичної особи громадянина України та його правонаступників. Вказаний Акт засвідчений двома працівниками медичної служби Збройних Сил України. З огляду на викладені обставини та норми матеріального права, суд робить висновок про те, що зібрані у справі докази в їх сукупності вказують на можливість задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] (громадянина України, [INFO] , уродженця м. Одеси, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ), який загинув [INFO] у місті Маріуполі Донецької області, внаслідок отримання осколкових поранень правого стегна з пошкодженням магістральних судин під час бойового зіткнення з противником, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість заявнику реалізувати питання виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав як його, так і померлої фізичної особи громадянина України, які за своєю суттю є подіями та діями, що нерозривно пов`язані з фізичною особою і припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Отже, з огляду на зміст вказаних норм матеріального та процесуального права можна дійти висновку, що встановлення факту смерті на підставі рішення суду є підставою для проведення реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану (визнання державою факту смерті громадянина України), і таке рішення саме по собі не замінює документів, що видаються цим органом, а є лише підставою для одержання таких документів.

Outcome: approved