Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

15.02.2022 року до суду надійшов вказаний позов. Ціна позову становить 10269,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у сторін по справі є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2020 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.03.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. Як зазначив позивач донька з 2020 р. систематично проводить стоматологічне лікування, яке потребує значних коштів. Між позивачем та ТОВ "Апфель Груп" укладено договір від 20.06.2020 за № А4310 про надання стоматологічних послуг [PERSON] , 14.09.2010 р. За весь час лікування в 2020 р. було витрачено 10790,00 грн. та за 2021 р. - 9749,00 грн., в цілому за вказаний період витраченно 20539,00 грн., частину з яких позивач просить стягнути з відповідача на її користь в розмірі 10269,00 грн. Оскільки позивач несе витрати на забезпечення дитини самостійно, а відповідач не бажає приймати участь у всебічному розвитку, вихованні та матеріальному забезпеченні власної дитини, позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх інтересів та інтересів дитини. Ухвалою суду від 17.02.2022 відкрито провадження у цій цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки (а.с.46). Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї (а.с.47-48). 23.05.2022 р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти вимог позивача заперечує з тих підстав, що позивач чинила перешкоди у спілкуванні з донькою, в подальшому було погоджено графік зустрічів з дитиною, і коли вони зустрічаються він їй купує одежу, канцтовари та інше. На початку року придбав їй смартфон. На даний час в зв`язку з воєнним станом позивач з дитиною виїхала до Польщі, він з дитиною не спілкується. Також йому не відомо чи збирається позивач повертатися з дитиною на територію України. Також зазначив, що він сплачує аліменти які призначені за рішенням суду, і це більше ніж 1\\4 частина його доходу, боргів у нього по аліментам не має. За переконання відповідача дордаткові витрати він може сплатити лише добровільно за умови наявності в ньбого коштів та надання можливості зі сторони позивача вільного спілкування з дочкою (а.с.49-50). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральною Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є дочка, [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.05.2020 р. стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., щомісячно, починаючи з 13.03.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю, позивачем по справі. Дана обставина учасниками процесу не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає. Між позивачем, [PERSON] та ТОВ "Апфель Груп" укладено договір від 20.06.2020 за № А4310 про надання стоматологічних послуг [PERSON] , 14.09.2010 р. (а.с.22-23) За весь час лікування 2020-2021рр. - в 2020 р. було витрачено 10790,00 грн. та за 2021 р. - 9749,00 грн., в цілому за вказаний період витраченно 20539,00 грн., що підтверджується відповідними квитанціями на оплату стоматологічних послуг (а.с. 24-42). За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, іцо вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як зазначив Верховниий Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивачем наведено особливі обставини, які свідчать про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані лікування дитини і є обов`язковим, а тому добровільне волевиявлення батьків на лікування не потребує. Заявлені витрати медичного характеру є підтверджені належними доказами, зокрема актами надання медочних послуг та квитанціями, за період з 2020-2021 р. на загальну суму 20539,00 грн. Отже, заявлені позивачем витрати є додатковими витратами на дитину що викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позивач в ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved