Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", треті особи, що не заявляють вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що на адресу його проживання надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження від приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. щодо примусового виконання виконавчого напису № 32321, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 18.03.2021 року. В обгрунтування доводів зазначає, що жодних договорів з ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не укладав, грошових коштів ніяких не отримував, фінансових зобов`язань не має, про існування виконавчого напису йому було невідомо до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від приватного виконавця. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений всупереч вимогам закону, без перевірки безспірності, без підтвердження у ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги по кредитному договору та права вимоги до позивача. Вимоги мотивує тим, що відсутній детальний розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем із зазначенням періоду та сум нарахування.Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №32321 від 18.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"" заборгованості у розмірі 23555 грн. Стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 992,40 грн. сплаченого судового збору за подання позову. Суд своєю ухвалою від 09.03.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд справи. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (вх.№ 1611). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі (а.с. 21).Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалам. Заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Приватний нотаріус Житомирськогоміського нотаріального округу Горай О.С. пояснення щодо позову не подав. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Хрипта О.О. пояснення щодо позову не подав. Поштове відправлення повернуто до суду з поштовою відміткою з розпискою про отримання ухвали про відкриття провадження (а.с 13). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права, свобод чи законних інтересів, у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» - виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси; ст. 50 Закону України "Про нотаріат" - нотаріальна дія, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем був вчинений виконавчий напис №32321 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" у розмірі 23555 грн. З позовної заяви встановлено, що виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича, яким відкрито виконавче провадження ВП №66558220 від 19 серпня 2021 року про примусове виконання виконавчого листа №32321 від 18.03.2021 року. Відповідно до постанови про стягнення з боржника основної винагороди №66558220 від 19.08.2021 року приватним виконавцем постановлено стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2355,50 грн. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; ст. 88 Закону України "Про нотаріат" - нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" - захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів (суд ураховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 05.07.2017, справа № 6-887цс17; в постанові від 23.01.2018 року, справа №310/9293/15-ц). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14. Таким чином, вчиняючи 18 березня 2021 року виконавчий напис №217381 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 (такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.09.2021 року, справа №910/10374/17). Для обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач повинен був надати суду докази, які стали підставою нотаріусу для видачі оспорюваного виконавчого напису. В порушення зазначених процесуальних норм права, відповідачем не спростовано доводи позивача, що зазначена заборгованість не є безспірною, а також не надано інших доказів щодо правомірності своїх дій. Суду не надано належних та допустимих доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги. Про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив (заперечення) щодо позову не подав, своїм правом подати докази розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Суд враховує, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 18.03.2021 року повинен був врахувати, що станом на 18 березня 2021 року Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні, а тому нотаріус повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат". Отже, суд встановив, що при розгляді справи позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису №№217381 від 23.06.2021 року, таким, що не підлягає виконанню, знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження. Оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст. 76-81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не надав, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд доходить висновку, що з відповідача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені [PERSON] , які складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн. (за подання позовної заяви). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved