Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 18.10.1997р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що зроблено запис за №605. В обгрунтування позову посилається на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, в якому в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка вже повнолітня та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років їх сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вказує, що їх стосунки вже тривалий час мають негативний характер, у них відсутнє нормальне спілкування, оскільки через різні характери та погляди на життя між ними постійно виникають конфлікти та суперечки. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, примирення вважає неможливе, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме їх взаємним інтересам. Також зазначає, що оскільки шлюб існує формально, тому просить не давати строку для примирення та розірвати шлюб. Спору щодо визначення місця проживання їх неповнолітнього сина наразі між ними немає. Процесуальні дії по справі та заяви учасників Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін (а.с. 22). 14.04.2022 року до суду від відповідача [PERSON] поступило клопотання, в якому просив надати строк на примирення, строком на шість місяців. Зазначив, що у них з позивачем на утриманні перебуває двоє дітей, які однаково любляче відносяться до обох батьків, хоче щоб діти росли в повноцінній родині. Вважає, що підстав для розірвання шлюбу між ними немає, дружина та діти є сенсом його життя, тому має бажання зберегти сім`ю. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.04.2022 року клопотання [PERSON] задоволено частково, надано сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, строк для примирення тривалістю один місяць, провадження у вказаній справі зупинено до закінчення строку примирення. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.05.2022 року поновлено провадження у вказаній справі та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки. При цьому, разом з позовною заявою позивачем [PERSON] було подано письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому позивач просить про розгляд справи без її участі. Крім того, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і наполягає на розірванні шлюбуіз [PERSON] , просить строк для примирення не надавати (а.с. 3). Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву не подавав. За наведеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] одружились 18.10.1997 р. у відділі реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №605. Прізвища після одруження: чоловіка - « [PERSON] », дружини - « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 18 жовтня 1997р. (а.с. 4). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09.08.2002 року вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , а згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 09.07.2009р., що [INFO] народився [PERSON] , при цьому їх батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 14, 15). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені позивачем у позові обставини, що у сторін є неповнолітня дитина, шлюбні відносини припинені, примирення та подальше спільне життя неможливе та суперечитиме взаємним інтересам сторін. Крім того, судом надавався сторонам строк для примирення, проте як вбачається з матеріалів справи за наданий час, сімейні відносини між сторонами не налагодились, позивач наполягає на розірванні шлюбу, про що подала письмову заяву. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 113, 114 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved