Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

в позові вказано, що 04.08.2009 року сторони зареєстрували шлюб. Прізвище та ім`я відповідача, згідно свідоцтва про зміну імені, змінено на [PERSON] . У шлюбі народився син [PERSON] , який проживає на даний час з позивачкою. Протягом тривалого часу взаємовідносини сторін погіршились. Змінились погляди на життя, що систематично призводить до частих сварок та непорозумінь, які переходять у словесні образи один одного. Такі відносини негативно впливають на їх психологічний та фізичний стан здоров`я. Втрачено почуття любові один до одного. Шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки та інтересам неповнолітнього сина сторін. Вважає, що примирення неможливе. Просила шлюб розірвати, неповнолітнього сина залишити на проживання з матір`ю, після розірвання шлюбу за позивачкою залишити прізвище [PERSON] , судовий збір стягнути з відповідача. Позивачка, згідно вимог позову, просила про розгляд справи за її відсутності, і у разі повторної неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотань щодо реалізації прав до суду не надано. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п.27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за відсутність відповідача в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони зареєстрували шлюб 04.08.2009, про що в книзі реєстрації шлюбів 04.08.2009 зроблено відповідний актовий запис №1061. Згідно копії свідоцтва про зміну імені виданого 10.03.2012 [PERSON] , що народився [INFO] змінив ім`я на [PERSON] , про що в книзі реєстрації зміни імені 10.03.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №12. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження дитини. 23.03.2022 позивачка подала суду заяву про надання строку на примирення - 6 місяців. Однак в судове засідання позивачка не з`явилася, подану нею заяву не підтримала. В позовній заяві позивачка вказала, що у сторін змінились погляди на життя, що систематично призводить до частих сварок та непорозумінь, які переходять у словесні образи один одного. Такі відносини негативно впливають на їх психологічний та фізичний стан здоров`я. Втрачено почуття любові один до одного. Перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам неповнолітнього сина сторін. Просила про розгляд справи без її участі, і у разі повторної неявки відповідача не заперечила щодо заочного розгляду. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа №442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019р. Протягом строку з дня відкриття провадження у справі з 23.11.2021 по день судового засідання сторони мали можливість вживати заходи щодо примирення. Заява про надання строку на примирення є необґрунтованою належними правовими підставами, а отже не підлягає задоволенню. В п.2 ст.104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п.3 ст.105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила про визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з нею. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Отже позивачкою доведено наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у повному розмірі. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved