Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

17 лютого 2022 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги у частині стягнення аліментів мотивує тим, що з 18.09.2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають спільну дитину -доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, коштів на утримання дитини відповідач не надає. Відповідач є працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, тому має можливість сплачувати аліменти. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до повноліття дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просить задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача позов у частині вимог про стягнення алісентів визнав у повному обсязі, проти стягнення аліментів в заявленому позивачкою розміром не заперечує. В частині вимог про розірвання шлюбу заперечував. Заявив клопотання про надання судом строку на примирення. Ухвалою від 23.02.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 25 березня 2021 року. Розгляд справи перепризначено на 30.05.2022 року. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Враховуючи визнання позову відповідачем у частині вимог про стягнення аліментів та відсутність заперечень представника відповідача щодо ухвалення часткового рішення, суд на підставі наведених вище норм вважає можливим ухвалити рішення в цій частині вимог . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого Сумським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції 18.09.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком дитини є [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працює, не має на утриманні інших осіб, має нормальний стан здоров`я і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини. Виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд визначає необхідним стягувати на утримання дитини аліменти в у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 17.02.2022. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved