Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в якому зазначив, що 20.09.2018 між позивачем та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2133/18-Тз/К/06 від 20.09.2018, за яким застраховано автомобіль «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . 17.12.2018 по вул. Тимошенка, 14 (автостоянка) у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі забезпеченого транспортного засобу «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Vоlkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 31.01.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Станом на 17.12.2018 цивільно-правова відповідальність [PERSON] - водія автомобіля «Vоlkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] не була застрахована. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі договору страхування наземного транспорту власнику транспортного засобу «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] у розмірі 44 708,00 грн. Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат до нього переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а тому просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування та суму сплаченого судового збору. Ухвалою суду від 13.09.2021 у вказаній справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із матеріалів справи, 20.09.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №2133/18-Тз/К/06 від 20.09.2018, за яким застраховано автомобіль «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , за яким страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження автомобіля марки «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. (а.с. 3). 17.12.2018 об 20 год. 50 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Vоlkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] по вул. Тимошенка, 14 (автостоянка) в м. Києві, рухаючись заднім ходом, не вжив заходів аби забезпечити безпечність маневру, внаслідок чого здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , водій [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Окрім цього о 20 год. 50 хв. [PERSON] керував транспортним засобом«Vоlkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] по вул. Тимошенка, 14 (автостоянка) в м. Києві в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу «Драгер». Показники приладу 2,31 проміля (а.с.15). Постановою Оболонського районного суду м. Києва №756/307/19 від 31.01.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 10 200,00грн. та позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік. (а.с.15 зворот) Пошкоджений автомобіль «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] , який звернувся до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 18.12.2018 (а.с.12) 21.12.2018 між ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» укладено договір про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу (КТЗ). Метою даного дослідження є встановлення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (КТЗ) «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожнбо-транспортної пригоди 17.12.2018. За результатами якого, складено Звіт №15687 від 24.12.2018 про визначення вартості відновлювального ремонту. На підставі виконаних досліджень, зроблений висновок про вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] (а.с.20-34). Згідно рахунку-фактури №БА-0050394 від 27.12.2018 сума виконаних робіт складає 44 708,00 грн (а.с. 18). У відповідності до Розрахунку страхового відшкодування від 29.12.2018 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hundai Tucson» д.н.з. [NUMBER] розмір шкоди, завданої [PERSON] , становить 44 708, 00грн. (а.с.17) За приписами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно Страхового акту №006.01778818-1 від 08.01.2019 прийнято рішення про виплату потерпілій особі страхового відшкодування у розмірі 44 708,00 грн. (а.с. 16). 10.01.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно платіжного доручення №1515225 здійснило виплату у розмірі 44 708, 00 грн. (а.с.19). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами ч. 2 та 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved