Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначає, що [INFO] померла її мати [PERSON] . На момент смерті матері вона проживала разом із нею у кв. [ADDRESS] , хоча була зареєстрована за іншою адресою. За життя мати заповіт не складала. З метою прийняття спадщини звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Постановою від 02 лютого 2022 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва на підставі того, що не підтверджується факт постійного проживання спадкоємця з померлим. Іншим спадкоємцем першої черги за законом є її брат [PERSON] , який з заявою про прийняття спадщини не звертався. У зв`язку із чим, звернулась до суду із зазначеною заявою. Заявник [PERSON] заяву підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених в заяві. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечує, про що надав письмову заяву. Заінтересовані особи: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночка В.М., Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явились, просять розглянути справу без їх участі. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 17.05.2021 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема на квартиру [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночки В.М. від 02.02.2022 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлої матері [PERSON] , оскільки не підтверджується факт постійного проживання спадкоємця з померлою. Згідно відомостей відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації станом на 17.05.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа - [PERSON] , [INFO] , яка знята з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою 08.06.2021 року в зв`язку з смертю. Відповідно до акту складеного ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» б/н від 04.02.2022 року та засвідченого підписами[PERSON] дійсно проживала разом з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] з 2015 року до моменту її смерті за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ганночки В.М. спадкова справ після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час смерті матері [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] станом на час відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявником [PERSON] права на отримання спадщини. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежений, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved