Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, Дніпровський районний у м. Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства та стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] з 2003 року перебували у відносинах та мали інтимні стосунки. [INFO] позивач від відповідача народила дитину [PERSON] . Проживати разом, позивач та відповідач фактично почали з 2008 року, але шлюб між ними не реєструвався. При реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений зі слів позивача, тобто відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька до органу державної реєстрації актів цивільного стану, але 27 грудня 2019 року він звернувся до суду з позовом про визнання батьківства. У своїй позовній заяві [PERSON] просив суд визнати його батьком [PERSON] та зобов`язати Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , вказавши в графі батько [PERSON] , та змінити прізвище дитини - на « [PERSON] » замість « [PERSON] », інші відомості залишити без змін. 21 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання від представника [PERSON] про залишення позовної заяви про встановлення батьківства без розгляду. З відповідачем разом не проживають з 2017 року. Дитина проживала та проживає разом із позивачем. Відповідач участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Тому просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Дніпровський районний у місті Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] № 443 від 24.06.2005 року, а саме: в графі «батько» зазначити - [PERSON] та видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище дитини « [PERSON] »; стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття; стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 840,40 грн.. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові та у відповіді на відзив. В судове засідання представник відповідача [PERSON] з`явився, позовні вимоги не визнав. Надав суду відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Зазначає, що на момент зачаття дитини [PERSON] не перебував у стосунках з позивачем, вони припинили відносини та не проживали разом. Тому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Дніпровський районний у м. Кам`янське відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що відповідач - [PERSON] з 2004 року проживав разом з позивачем у орендованих квартирах. Вони поводились як люди, які проживають разом. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що позивач та відповідач поводились як чоловік та дружина. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що відповідач з його слів в 2003 року розійшовся зі своєю дівчиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт того, що відповідач з його слів не проживав разом з позивачем з 2003 року. Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року відкрито провадження по справі. 06 травня 2021 р. ухвалою суду призначено судово - генетичну експертизу. 13 жовтня 2021 р. ухвалою суду призначено судово - генетичну експертизу. 28 січня 2022 р. ухвалою суду закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 28 січня 2022 р. ухвалою суду призначено судово - генетичну експертизу. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, в свідоцтві про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , зазначено батьками: [PERSON] та [PERSON] (а.с.11), батько дитини зазначений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про реєстрацію склад сім?ї № 3/14034 від 13.11.2020 р. (а.с.14). Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року задоволено заяву позивача про призначення по справі судово-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання про те, чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та чи є кровне споріднення між вказаними особами. Відповідно до листа від 07.09.2021 року начальника Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Валерія Войченко повернено без виконання ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , в зв`язку з неявкою громадянина [PERSON] 26.07.2021 та 06.09.2021 року на експертизу. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року задоволено клопотання сторін про призначення по справі судово-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання про те, чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та чи є кровне споріднення між вказаними особами. Відповідно до листа від 12.01.2022 року начальника Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Валерія Войченко повернено без виконання ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 жовтня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , в зв`язку з неявкою громадянина [PERSON] 29.11.2021 та 10.01.2022 року на експертизу. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 січня 2022 року задоволено клопотання сторін про призначення по справі судово-генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання про те, чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та чи є кровне споріднення між вказаними особами. Відповідно до листа від 07.04.2022 року начальника Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Валерія Войченко повернено без виконання ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 травня 2021 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , в зв`язку з неявкою обох сторін 28.02.2022 та неявкою громадянина [PERSON] 28.03.2022 року на експертизу. Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Як вбачається з матеріалів справи відповідач на виклики експерта до експертної установи для проведення судово-генетичної експертизи не з`являвся без поважних причин, доказів поважності суду не надав та, з урахуванням вимог ст.109 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідач навмисно ухилявся від проведення судово-генетичної експертизи, що є підставою для визнання факту, для з`ясування якого експертиза була призначена, тобто для встановлення батьківства. Ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відомості про батька [PERSON] , [INFO] , були внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Ч.1 ст. 135 СК України зазначає, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Так, з урахуванням вимог ст. 134 СК України, вимоги позивача про зобов`язання видати нове свідоцтво про народження не підлягає задоволенню, оскільки підставою для його видачі є внесення відповідних змін до актового запису про народження. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України, «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, судом встановлено, що дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, відповідач працює, має дохід, тому має можливість утримувати дружину. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 840,40 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial