Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового дубинку дійсним, посилаючись на те, що 07.05.1999 р. він придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 18.10.1988 р. №147 На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним. Договір був зареєстрований на [PERSON] товарно-сировинній біржі 0.05.1999 р. та зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. 20.05.1999 Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №677. Наразі позивач дізнався, що укладений між ним та [PERSON] договір є недійсним, так як не був посвідчений нотаріально. На теперішній час посвідчити договір нотаріально не має змоги, оскільки договір пройшов державну реєстрацію права власності, а тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №323 від 07.05.1999 р. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, із матеріалів справи встановлено, що 07.05.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] житловою площею 27,2 кв.м. За умовами договору [PERSON] продав, а [PERSON] купив зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №323 від 07.05.1999 р., посвідчений Універсальною товарно сировиною біржею. Договір зареєстрований у Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєсраційний напис на договорі від 20.05.1999 р. за №677. Житловий будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданий на підставі рішення виконкому Доманівської районної ради №147 від 18.10.1988 року. Згідно розпорядження Миколаївської ОДА «Про перейменування об`єктів та демонтаж пам`ятників та пам`ятних знаків» від 21.05.2016 року №197 проведено перейменування вулиць в с.Прибужжя, а саме Островського на Акмечетську. Згідно копія актового запису про смерть №33 від 21.10.2004 року [PERSON] помер [INFO] складеного виконавчим комітетом Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року) 21 травня 1998 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області. За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за [PERSON] права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на листопад 2001 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056 передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Оскільки покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатив за придбане майно 2\~000,00 грн., зареєструвався у спірному будинку, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований у Вознесенському МБТІ, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим через зареєстроване за позивачем право власності на будинок, то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку.

Outcome: approved