Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів у м. Києві з Державним Центром розвитку сім`ї, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 549 та стягнути щомісячно з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 15 000 грн., але не менше ? частини усіх видів доходу. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що між нею та відповідачем укладено шлюб 07 червня 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі народилися сини - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Діти залишились проживати разом із позивачкою. Також вказує, що шлюб між ними фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Посилається на те, що шлюбні відносини між позивачем і відповідачем остаточно припинені та примирення між ними неможливе. Строк для примирення просить не надавати. Позивач до судового засідання скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задоволити. Відповідачем до початку розгляду справи подано заяву від 28.04.2022 року, в якій позов визнає повністю та просить суд розглянути справу у його відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2008 року Лівобережному відділі реєстрації шлюбів у м. Києві з Державним Центром розвитку сім`ї, запис № 549. У даному шлюбі народилися сини - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 08.04.2011 року зроблено відповідний актовий запис № 646, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 06.11.2013 року зроблено відповідний актовий запис № 2186, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом також встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим, оскільки взаєморозуміння та почуття любові між ними втрачено, і строк для примирення за таких обставин не вплине на збереження та покращення сімейних стосунків. Спірні питання щодо поділу майна між сторонами на даний час відсутні. За таких обставин, подальше спільне проживання сторін і збереження сім`ї не можливе, шлюб сторін слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. 02.05.2022 року позивач подав заяву, в якій попросив долучити до матеріалів справи довідку про доходи з місця роботи за період з 01.01.2021 по 06.12.2021 та повідомив, що копію позовної заяви разом з додатками отримав. З поданої відповідачем довідки про доходи з місця роботи вбачається, що йому за період 01.01.2021 по 06.12.2021 нараховано сукупний дохід у сумі 486 238,88 грн., що становить орієнтовно 40 519, 91 грн. щомісячно. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, враховуючи, що позивач звернулась до суду за захистом своїх прав 21.01.2022, то аліменти мають бути присуджені з дня її звернення до суду з позовом, тобто з 21.01.2022. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача в розмірі 15 000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21.01.2022 і до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням наведеного, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: partial