Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 26.11.2021 року, просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2019 року по 31.12.2020 року у розмірі 12299,65 гривень, 311,17 гривень - 3% річних; 373,98 гривень - інфляційних нарахувань та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.12.2020 року за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Личаківський районний суд м.Львова видав судовий наказ № 463/9650/20 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заборгованості за період з 01.12.2019 року по 30.08.2020 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 6770,53 гривень, інфляційних втрат у розмірі 216,43 гривень та 3% річних у розмірі 274,96 гривень. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 13.09.2021 року вищевказаний судовий наказ скасовано. Так, відповідачі являються співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . 01 липня 2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] , відповідно відповідачам щомісячно надсилались повідомлення про оплату послуги централізованого опалення. Житловий будинок, в якому проживають відповідачі обладнаний будинковим приладом обліку теплової енергії, відповідно кількість та вартість теплової енергії, спожитої на потреби опалення даного будинку, розраховуються згідно показів приладу обліку та тарифів, встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики комунальних послуг. На виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та житлово-комунальних послуг від 10.12.2018 року № 1755 «Про становлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ЛМКП «Львівтеплоенерго», яке є виконавцем послуг з 01 січня 2019 року, розрахунки за послугу з централізованого опалення проводилися за наступними тарифами. Двоставковий тариф на послугу з централізованого опалення: умовно-змінна частина тарифу для житлових будинків з будинковими приладами обліку теплової енергії 1468,11 грн/Гкал; умовно-змінна частина тарифу для житлових будинків без будинкових приладів обліку теплової енергії 32,15 грн/Гкал; умовно-постійна частина тарифу 23913,23 грн/Гкал/год в місяць. Заборгованість відповідачів підтверджується розрахунком заборгованості, який додається до позовної заяви. Неправомірні дії боржників призвели до порушення майнових прав та законних інтересів позивача. Через несвоєчасність розрахунків боржників за надані послуги з централізованого опалення ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну сплату податків, внесків до пенсійного фонду, виплату заробітної плати працівникам, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Враховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити. Позовна заява поступила до суду 07.10.2021 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 04.11.2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено судове засідання у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, судові засідання 30.11.2021 року, 01.02.2022 року та 14.03.2022 року відкладено на 01.02.2022 року, 14.03.2022 року та 14.04.2022 року відповідно. Протокольною ухвалою судового засідання від 14.04.2022 року, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до журналу судового засідання, за клопотанням представника позивача виключено з числа відповідачів [PERSON] , яка померла [INFO] , про що виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області складено актовий запис № 256 від 06.07.2018 року. Представник позивача 30.05.2022 року в судове засідання не з`явилася, разом з тим, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися без поважних причин, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи всіма можливими засобами, що підтверджується також судовими повістками, скерованими за місцем проживання останніх та підтверджується довідками про отримання SMS-повідомлення. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Враховуючи те, що представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення у справі, у відповідності до вимог ст.ст.223, 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідачів, ухваливши заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 30.05.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~належить на\~праві приватної\~спільної сумісної\~власності [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1946022056 від 23.12.2019 року (а.с.11). Одночасно судом встановлено, що відповідачі користуються послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго». Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/9650/20 від 13.09.2021 року, скасовано судовий наказ, виданий за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.12.2019 року по 31.08.2020 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 6770,53 гривень, інфляційних втрат у розмірі 216,43 гривень, та 3% річних у розмірі 274,96 гривень (а.с.10). Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова у справі № 463/1809/21 від 13.09.2021 року, скасовано судовий наказ, виданий за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 року за послуги з централізованого опалення у розмірі 5529,12 гривень, інфляційних втрат у розмірі 157,55 гривень, та 3% річних у розмірі 36,21 гривень (а.с.48). ЛМКП «Львівтеплоенерго» будучи наділеним повноваженнями виконавця послуг за договором приєднання про надання послуг, надавало послуги з централізованого опалення до будинку, в якому зареєстровані відповідачі. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями частини першої ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України\~«Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~липня 2005\~року №\~630 (із змінами) (далі - Правила). Згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч.4 ст.13 Закону України «Про житло-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями ст.68\~ЖК України передбачено обов`язок квартиронаймачів нести витрати по оплаті комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.67\~ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок споживача оплачувати послуги з теплопостачання закріплений також статтею 160 ЖК України, згідно якої члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі статтею 11\~ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами відсутній письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг, проте послуги з централізованого опалення відповідачам надавалися, а відповідачі їх приймали та частково оплачували. Оскільки між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по теплопостачанню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів. Статтею 526\~ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625\~ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг, боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625\~ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96\~ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Саме такий правовий висновок щодо застосування відповідних норм викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2019 року у справі № 210/5796/16-ц (провадження № 61-1647св17). Розрахунком позивача підтверджена заборгованість по оплаті послуг, яка становить 12299,65 гривень, інфляційних втрат у розмірі 373,98 гривень, та 3% річних у розмірі 311,17 гривень, яка підлягає стягненню з відповідачів в повному обсязі (а.с.12-14, 45-47). Належних заперечень чи спростувань (у формі відповідних розрахунків) розрахунку заборгованості відповідачі не подали, іншого розрахунку суду не представлено, як і не доведено те, що невиконання зобов`язань по сплаті вартості отриманих послуг сталося не з їхньої вини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачі, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення належної якості, зобов`язані були оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. А тому, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідачів заборгованості у вказаному розмірі. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2270,0 гривень, сплата якого підтверджується платіжними дорученнями від 08.06.2021 року, 31.10.2019 року та 26.12.2019 року (а.с.6-8).

Outcome: approved