Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

в позові вказано, що між [PERSON] та Івано-Франківським РЕМ від імені ВАТ «Прикарпаттяобленерго», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Прикарпаттяобленерго", було укладено Договір про користування електричною енергією №42540 від 05.06.2003 року щодо електропостачання квартири [ADDRESS] . Відповідно до умов Договору (п.1.) Електропостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 2,5 кВт, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Відповідно до п.15 Договору споживач зобов`язаний здійснювати оплату електроенергії на підставі фактичних показань приладу обліку за діючими тарифами (цінами) для населення не пізніше 10 числа наступного місяця після розрахункового періоду на рахунок Електропостачальника. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Однак, [PERSON] не провела повністю розрахунок за спожиту електроенергію у період з 01.11.2018 по 31.12.2018. Станом на 27.09.2019 заборгованість Відповідача за період з 01.11.2018 по 31.12.2018 становить 1463 грн. 08 коп. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Відповідач подала зустрічний позов за змістом якого заперечила позов і заборгованість у зв?язку із заборгованістю позивача перед відповідачем, оскільки відповідачем сплачено більше грошових коштів ніж належало до сплати за спожиту електроенергію; відповідач зверталась до позивача встановити та усунути причину відображення приладом обліку завищених показників. Тому позивач просила суд визнати бездіяльність позивача протиправною та зобов?язати здійснити перерахунок вартості спожитої електроенергії з жовтня 2018, виходячи із середньомісячного споживання електроенергії протягом 6 місяців. Судом встановлено наступні обставини. 05/06/2003 сторони уклали договір про користування електричною енергією. За змістом розрахунку позивача заборгованість відповідача становить 1463 грн. 08 коп. Власного розрахунку на спростування розрахунку позивача відповідач суду не подала. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов?язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином саме на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов?язок на спростування доводів позивача щодо порушення його прав. В позовній заяві вказано, що заборгованість відповідача сформована з 01/11/2018 по 31/12/2018. Разом з цим в заяві відповідача від 03/12/2019 вказано, що вона просила про перевірку лічильника 03/12/2019. У відзиві на позов вказано, що відповідач звернулась до позивача із відповідною заявою 13/12/2018 та 27/02/2019. Таким чином заява відповідача щодо роботи приладу обліку не відповідає періоду, за який позивач висунув відповідачу претензію. Позивач подав суду відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого відповідач безпідставно просить про застосування правових норм про відшкодування шкоди, оскільки позов подано про стягнення заборгованості. Обсяги споживання відповідача за приладом обліку контролюються в базі даних «Smart IMS» за автоматизованим комерційним обліком. Письмових звернень від відповідача про перевірку приладу обліку не надходило, а звернення відповідача засобами зв?язку перевірено за поясненнями відповідача на час її звернення за підтвердженням самої ж відповідачки про обсяги її споживання. Однак 15/11/2019 позивачем здійснено перевірку приладу обліку та встановлено, що він вірно відображає обсяг споживання. 10/07/2019 позивачем проведено засідання за заявою відповідача та підтверджено борг відповідача. 12/02/2020 позивач подав суду клопотання про стягнення з відповідача 9400 гривень витрат на професійну правничу допомогу. 02/01/2019 адвокат Іванишин В.І. та позивач уклали договір про надання професійної правничої допомоги. Відповідно до акту приймання-передачі від 30/01/2020 адвокат надав позивачу професійної правничої допомоги на 9400 гривень. Відповідно до платіжного доручення від 31/01/2020 9400 гривень сплачено позивачем на оплату послуг адвоката. Позивач подав суду відзив на зустрічний позов, відповідно до якого внесення відповідачкою авансових платежів на користь відповідача не відповідає дійсності. А також пояснення відповідача про відсутність у неї заборгованості є введенням суду в оману відповідачкою; неправдивими є пояснення та заява відповідачки про звернення до позивача; обставини за зустрічним позовом вигадані відповідачкою. 01/06/2021 ухвалено рішення Івано-Франківського міського суду, яким відмовлено в позові [PERSON] до ПАТ «Прикарпатенерготрейд» про захист прав споживачів та про стягнення моральної шкоди. Відповідно до п. 6.2.5. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 311 АКО та будь-яка заінтересована сторона мають право ініціювати проведення позапланової технічної перевірки роботи вузлів обліку, ЗВТ (зокрема параметрів програмування) та схем їх підключення відповідно до вимог цього Кодексу. Отже відповідач була наділена правом ініціювати проведення позапланової технічної перевірки роботи вузлів обліку, ЗВТ (зокрема параметрів програмування) та схем їх підключення в спірний період, в який вона заперечувала роботу відповідного приладу обліку та мережі підключення. Натомість відповідач не звернулась до позивача з заявою про перевірку роботи приладу обліку, а звернулась значно пізніше після відповідного періоду. Отже саме відповідач позбавила себе і позивача можливості перевірити роботу приладу обліку та схеми підключення її квартири безпосередньо в період, коли приладом обліку встановлено використання відповідачем електричної енергії. Не здійснення відповідачкою її права своєчасно і позбавило її можливості заперечувати правильність обліку роботи приладу обліку та мережі підключення у відповідний період. Сам же спірний період становив два місяці, що забезпечувало нічим не обмежену можливість для відповідача звернутись до постачальної організації із письмовою заявою про перевірку приладу обліку та надати суду відповідний письмовий доказ такого звернення в цей період. При цьому на звернення відповідача про проведення перевірки приладу обліку та мережі підключення було проведено відповідну перевірку та встановлено правильність роботи мережі підключення та приладу обліку. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Відповідно до п. 3.1.7. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Відповідно до п. 2.3.13. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Позивачу встановлено прилад обліку для здійснення контролю за власним споживанням електроенергії. За обставин наявності у споживача претензії щодо обсягу отриманої електроенергії протягом доби, тижня чи місячного періоду ним може бути повідомлено постачальну організацію про втручання в мережу постачання споживача або про невірне відображення приладом обліку дійсного споживання електроенергії. Отже відповідач не виконувала її обов?язки з контролю роботи приладу обліку протягом тривалого періоду часу, а негативні наслідки своєї бездіяльності переклала на постачальника електричної енергії. Згідно із п. 5.5.5 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року (ПРРЕЕ), споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору, своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення без облікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача. Крім цього в прохальній частині зустрічного позову не вказано безпосередньо на вид бездіяльності позивача який би відповідачка просила суд визнати протиправною. Разом з цим відповідачем не доведено юридичної підстави для звернення з позовом про визнання бездіяльності протиправною в цивільних майнових відносинах взагалі. Оплата відповідачем за користування електричною енергією здійснюється за показаннями приладу обліку, а не за календарний період. Оскільки відповідачкою подано до позивача зустрічний позов, тому саме на неї покладається обов?язок доказування відповідних обставин та правових підстав позову. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16. Таким чином з урахуванням змісту постанови Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16 позивачем доведено правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3400 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved