Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

25 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що за час спільного проживання у шлюбі, який розірвано 03.06.2011 року, подружжям було придбано транспортний засіб. Однак Відповідач не бажає добровільно поділити спільне майно. Позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації, а саме за належну їй 1/2 частку майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, за автомобіль марки ЗАЗ, модель TF699, 2007 року випуску, двигун [NUMBER] , кузов [NUMBER] , колір світло-голубий. 26 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що за час спільного проживання у шлюбі, який розірвано 03.06.2011 року, подружжям було придбано квартиру. Однак відповідач не бажає добровільно поділити спільне майно. Позивачка просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати. В подальшому вищевказані справи, ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2021 року було об`єднано в одне провадження за №2/676/706/21 (2/676/153/22). Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2021 року було призначено авто-товарознавчу експертизу для встановлення середньо-ринкової ціни по території України на день проведення експертизи спірного автомобіля. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відповідач не скористався свої правом на подачу відзиву на позовну заяву. Тому, суд, на виконання вимог передбачених ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 09 березня 2021 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін (т. 1 а.с. 29). Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 146) Представник позивача - адвокат Сусла І.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та пояснила, що квартира та автомобіль відносяться до спільного майна подружжя , були придбані під час перебування сторін в шлюбі. Тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частини квартири, здійснити поділ спірного автомобіля шляхом стягнення компенсації 1/2 частини від вартості спірного автомобіля. Спірний автомобіль було відчужено відповідачем без згоди позивачки. Представник відповідача - адвокат Ільчишен М.В. в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що автомобіль було відчужено відповідачем під час шлюбу по довіреності, спірну квартиру було придбано матір`ю відповідача для проживання батька, який мав певні проблеми зі здоров`ям. Для того, щоб батько відповідача не відчужив спірну квартиру, то вирішили в договорі купівлі - продажу покупцем вказати відповідача. Третя особа - [PERSON] , мати відповідача, в судовому засіданні вважає, що позов не підлягає задоовленню, оскільки спірна квартира була придбана нею для проживання її чоловіка на що брався кредит. Але через проблеми зі здоров`ям її чоловіка, вирішили оформити купівлю квартири на сина. Спірний автомобіль було придбано теж за кредитні кошти, які вона взяла в банку і погашала самостійно. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, третю особу вивчивши матеріали справи в повному об`ємі, суд вважає, що у позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що 05 червня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 червня 2011 року (набрання законної сили 21 червня 2011 року) (а.с. 52). За час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано квартиру, а саме на підставі договору купівлі-продажу від 13.10.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за №5687 посвідченого приватним нотаріусом, [PERSON] , покупцем квартири [ADDRESS] в договорі купівлі - продажу вказаний [PERSON] ( т. 1 а.с. 120), дана обставина підтверджується копією інформаційної довідки №228855620 від 20.10.2020 року. (а.с. 54). З п. 1. Договору купівлі - продажу від 13 жовтня 2007 року вбачається, що спірна квартира була придбана в спільну сумісну власність подружжя. З заяви [PERSON] від 13 жовтня 2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Кам`янець - Подільського міського нотаріального округу , Шевчик Н.М., зареєстрованої в реєстрі нотаріальних дій за № 5687 вбачається, що [PERSON] дала згоду на придбання квартири [PERSON] , і , що дана квартира придбана за спільні кошти. Таким чином суд вважає, що дана квартира є спільним майном подружжя , придбана сторонами під час шлюбу і відноситься до спільного майна подружжя. Враховуючи, що квартира складається з однієї кімнати площею 17,3 кв.м., тобто є неділимим майном. ніхто зі сторін не повідомляв суд , що бажає сплатити компенсацію за 1/2 частину спірної квартири, то за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Також сторонами під час перебування в шлюбі було придбано транспортний засіб марки ЗАЗ, модель TF699, 2007 року випуску, згідно договору купівлі продажу автомобіля за №1570 від 18.09.2007 року. Власником автомобіля є [PERSON] . (а.с. 10-12). Який в подальшому відповідачем було перереєстровано 23 вересня 2020 року на іншого власника. (а.с. 164, 176-186). Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/123-21/2293-АВ від 06.05.2021 р. середньо-ринкова вартість колісного транспортного засобу «ЗАЗ TF699», 2007 року випуску, на день проведення експертизи складає 82650,00 грн. (а.с. 127-130) Згідно зі ст.ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 2 ст. 60 СК України встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу. Аналізуючи зазначену норму, суд вважає, що реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно із ч. 1 ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). За нормою ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З копії договору купівлі - продажу № 7342/2020/2215054 від 23 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] продав автомобіль ЗАЗ, модель TF699, 2007 року випуску, двигун [NUMBER] , кузов [NUMBER] , колір світло-голубий [PERSON] . Згідно п. 3.1. Договору автомобіль було відчужено сторонами за 51470 гривень, ціна транспортного засобу була визначена за домовленістю між сторонами. Вартість автомобіля визначена висновком експерта та складає 82650,00 грн., таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1/2 вартості автомобіля що складає 41325,00 грн. (82650,00 грн. / 2 = 41325,00 грн.) При вирішенні спору суд не бере до уваги пояснення представника відповідача , що спірний автомобіль було відчужено під час перебування в шлюбі, оскільки ці пояснення спростовуються договором купівлі - продажу. Враховуючи, що автомобіль було відчужено, то ефективним способом вирішення спору є не поділ майна подружжя шляхом стягнення 1/2 частини вартості автомобіля, а стягнення компенсації вартості автомобіля відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 СК України. Крім того суд враховує, що позивач заявила вимогу про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині позовних вимог про поділ спірного автомобіля не підлягає задоволенню. Суд не бере до уваги пояснення третьої особи - [PERSON] , що автомобіль було придбано за її кошти, скільки факт передачі коштів може підтверджуватись письмовими доказами, а з копії платіжного доручення № 214116-1570 від 18 вересня 2007 року вбачається, що кошти за придбаний автомобіль сплачував відповідач - [PERSON] . При вирішення спору в частині розміру компенсації вартості 1/2 частини автомобіля суд враховує, що вартість автомобіля визначена експертом, є ринковою вартістю , а при вирішенні спорів про поділ майна подружжя суд повинен брати до уваги дійсну вартість спірного майна за ринковими цінами. Ціна ж автомобіля в договорі вказана за згодою сторін, тобто за ціною, про яку домовились покупець і продавець. Враховуючи часткове задоволення позову суд враховує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витратив сумі 10777,60 грн., що складаються із судового збору в сумі 1802 гривні 00 коп., витрат за проведення експертизи в сумі 175 ,80 гривень, та 8500,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial