Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та права на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору (присадибна ділянка) площею 0,2452 га (кадастровий номер 6122684000:02:001:0255), яка знаходиться по [ADDRESS] . Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що вона користується зазначеним вище будинком та присадибною ділянкою тривалий час, провела ремонт будинку На початку 2022 року вона та відповідачка домовилися щодо продажу цього майна та домовилися засвідчити угоду нотаріально. Вона сплатила відповідачці кошти за майно, однак не може належно оформити своє право власності, так як відповідачка втратила оригінали документів на майно, ухиляється від їх поновлення та належного посвідчення договору. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Відповідачка надала заяву, згідно якої просить розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачці на праві власності належали 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та право на частку у спільній сумісній власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору (присадибна ділянка) площею 0,2452 га (кадастровий номер 6122684000:02:001:0255), яказнаходиться по [ADDRESS] . Інша частина будинку та земельної ділянки належить позивачці. За придбане майно позивач сплатила кошти, які відповідачка отримала і майно було фактично передано. Однак зареєструвати своє право власності позивач не може, так як відповідачка втратила оригінали правовстановлюючих документів та ухиляється від їх поновлення, ухиляється від виконання угоди. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України. Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи, крім вказаного вище, що позивач всі свої зобов`язання виконав, тривалий час користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від нього, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на майно.

Outcome: approved