Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

27 січня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] , 2013 р.н., [PERSON] , 2019 р.н. до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про встановлення батьківства, внесення відповідних змін до актових записів про народження. Ухвалою суду від 28 січня 2022 року зазначену позовну заяву залишено без руху, позивачу було надано строк для усунення її недоліків. 24 лютого 2022 року на виконання даної ухвали [PERSON] звернулася до суду з позовом в новій редакції до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення батьківства, внесення відповідних змін до актових записів про народження. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнених позовних вимог, [PERSON] посилалася на те, що в жовтні 2012 року вона познайомилася з сином відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , вони стали зустрічатися, але недовго, близько місяця. Від цих відносин [INFO] вона народила дитину - [PERSON] . Позивач вказує, що після народження сина, батько дитини [PERSON] виїхав на заробітки до Донецької області, а тому був позбавлений можливості вчасно оформити своє батьківство по відношенню до дитини, у зв`язку з чим органами державної реєстрації актів цивільного стану в актовому записі про народження сина відомості про батька були зазначені з її слів у відповідності до ч.1 ст. 135 СК України Через декілька років в березні-квітні 2018 року вона випадково зустріла [PERSON] , розповіла йому про сина, останній пообіцяв їй, що визнає своє батьківство та зробив їй пропозицію, у зв`язку з чим запросила його до себе додому. [PERSON] грався з дитиною та цього ж дня залишився ночувати в неї, але на ранок пішов та більше не повернувся. Згодом позивач [PERSON] зрозуміла, що вдруге завагітніла від [PERSON] та [INFO] народила доньку - [PERSON] , яку також у відповідності до приписів ч. 1 ст. 135 СК України зареєструвала в органах державної реєстрації актів цивільного стану та в актовому записі про народження доньки відомості про батька були зазначені з її слів. 13 грудня 2021 року позивачу зателефонувала відповідач [PERSON] та повідомила про те, що її син, [PERSON] загинув на виробництві в м. Волноваха Донецької області від удару електрострумом і попросила показати їй онуків. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] забрали тіло свого сина [PERSON] і поховали його в м. Новомосковську, а позивачу запропонували подати позов до суду про встановлення батьківства, оскільки в судово-медичному експертному бюро їм повідомили, що відібрали в їхнього сина кров, яка зберігається не менше 25-ти років, тому можливе проведення судово-генотипоскопічної (методом ДНК-дактилоскопії) експертизи на визначення спорідненості ДНК між обома дітьми та померлим [PERSON] . Позивач [PERSON] вважає, що її діти мають право на пенсію по втраті годувальника та право на спадщину після смерті їх біологічного батька [PERSON] , померлого [INFO] . В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: - встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області; - зобов`язати Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». - встановити факт батьківства, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області; - зобов`язати Новомосковський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області та змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою суду від 06 квітня 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, згідно заяв просили слухати справу без їх участі, вимоги визнали в повному обсязі, вважають [PERSON] , 2013 р.н. і [PERSON] , 2019 р.н. своїми онуками та просять позов задовольнити. Представник третьої особи - Новомосковського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнала позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані учасниками справи письмові докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так судом встановлено, і зазначені обставини не оспорювалися сторонами, що позивач [PERSON] і [PERSON] з жовтня по листопада 2012 року, а також в березні-квітні 2018 року знаходилися у відносинах, під час яких позивач завагітніла. Встановлено, що [INFO] в м. Новомосковськ Дніпропетровської області народився [PERSON] , про що 17 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис № 654, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2013 року. Встановлено, що [INFO] в м. Новомосковськ Дніпропетровської області народилася [PERSON] , про що 23 січня 2019 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складений відповідний актовий запис № 24, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 січня року. У вищезазначених свідоцтвах про народження матір`ю дітей зазначена [PERSON] , відомості про батька дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] внесені зі слів матері у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України. Встановлено, що [INFO] у віці 42 роки помер [PERSON] , про що 14 грудня 2021 року Волноваським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис № 1911, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2021 року. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , [INFO] . Позивач у позові посилається на те, що встановлення батьківства та внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей їй необхідне для отримання пенсії по втраті годувальника та свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, частиною 6 статті 296 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Заявлені позивачем вимоги надають підстави вважати що можливий спір про право, оскільки встановлення факту батьківства тягне за собою можливість спадкування, отримання соціальних виплат, тощо, у зв`язку з чим, суд розглядає справу в порядку загального позовного провадження. Нормами ч. 2 ст. 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Приписами ст. 130 СК України визначено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у преамбулі постанови Пленуму № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судова експертиза як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у п.8 постанови Пленуму № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України). При цьому, висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 89 ЦПК, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, суд враховує, що позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] з власної ініціативи було ініційоване питання про проведення молекулярно-генетичного дослідження (методом ДНК-дактилоскопії) на визначення спорідненості ДНК між дітьми [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] та батьками ймовірного біологічного батька дітей [PERSON] , померлого [INFO] , тобто відповідачами [PERSON] , [PERSON] (висновок Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» від 18.05.2022 р. № 690.). Згідно зазначеного вище дослідження, 1. Відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у обох дітей серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявлялися у припустимих бабусі та дідуся по батьківської лінії. 2. Таким чином опосередковано встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , що народився [INFO] у батьків [PERSON] і [PERSON] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . 3. 2. Таким чином опосередковано встановлено, що померлий [INFO] [PERSON] , що народився [INFO] у батьків [PERSON] і [PERSON] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Крім того, суд також враховує позицію відповідачів щодо визнання дітей своїми онуками та визнання позовних вимог, зокрема щодо внесення до актового запису про народження дітей відомості про батька дітей їхнього сина [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім того, за положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/2, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Як зазначалося вище, оскільки відповідачами визнано позовні вимоги в частині встановлення батьківства, зокрема внесення відповідних змін до актових записів про народження дітей, а тому з огляду на приписи ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення вимог в цій частині. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», оскільки являється матір`ю дитини інваліда 1-ої групи інвалідності, а тому, враховуючи відсутність вини відповідачів, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути компенсовані за рахунок держави. На підставі викладено та

Outcome: approved