Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

21 березня 2022 року позивач [PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі Відповідач, ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 350\~000 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 26 жовтня 2006 року по 31 серпня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював машиністом екскаватора виробничої екскаваторної дільниці №1 Глеюватського кар`єру. Рішенням МСЕК від 26.01.2021 позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі, ХОЗЛ, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. У подальшому рішенням МСЕК від 11.03.2022 позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності по вібраційній хворобі, ХОЗЛ, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, він постійно відчуває біль та обмеження рухів у поперековому відділі хребта з іррадіацією в кінцівки, біль та обмеження рухів у великих суглобах кінцівок, порушення ходи. Також позивач відчуває постійну загальну слабкість, підвищену мерзлякуватість дистальних відділів кінцівок, судоми в ліктьових м`язах. Крім того у позивача з`явився головний біль, запаморочення, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель з мокротинням, важкість та хрипи у грудях, головний біль. Через хворобу у позивача відбулись суттєві зміни в житті позивача, він став дратівливий, стурбований та розгублений, що додатково завдає душевних страждань. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов, 26 квітня 2022 року подав до суду письмові пояснення на позов в яких зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що з дати встановлення позивачу професійного захворювання і до часу звернення до суду із позовом минуло лише декілька місяців і тому моральні страждання позивача не такі тривалі порівняно з загальним періодом роботи в шкідливих умовах праці, з врахуванням того, що позивач мав можливість змінити умови праці, тобто позивач певні пільги вважав важливішими замість задовільного стану здоров`я. Також зазначив, що позивачу наразі 62 роки і в цьому віці є звичайними вікові недомагання, фізичні недуги, природні зміни в організмі, якими супроводжується процес старіння організму. Крім того вказав, що покладення відповідальності лише на відповідача за зважені, тривалі дії працівника та нехтування ним своїм здоров`ям і обрання певних пільг замість здоров`я необґрунтовано та не справедливо. Також вказав, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є знано завищеним. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 26\~жовтня 2006\~року по\~31\~серпня 2020\~року перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем і\~працював машиністом\~екскаватора виробничої\~екскаваторної дільниці\~№1\~Глеюватського кар`єру,\~і 31 серпня 2020 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 6-10). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ( отруєння) від 03 грудня 2020 року встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально-переферічним ангіодистонічним синдромом у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (С5, С6, С7, L5, S1) білатеральною на фоні спондилоартрозу шийного відділу хребта, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, рецидивуючий перебіг, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових ( ПФ першого-другого ступеня) і колінних суглобів ( ПФ другого ступеня), помірними вазомоторно-трофічними порушеннями кистей; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), група А. Легенева недостатність першого ступеня, із зазначенням їх причин - вібрація загальна, пил переважно фіброгенної дії (а.с.11-14) Також, відповідно до пункту 20 вказаного Акту професійне захворювання зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 13 років 09 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну підприємств та керівництва структурних підрозділів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач вперше 26 січня 2021 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок професійного захворювання (30% вібраційна хвороба, 10% хронічне обструктивне захворювання легень) та встановлено третю групу інвалідності з 18 січня 2021 року, безстроково, що підтверджується копіями довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №079484 від 26.01.2021, 12ААБ №627502 від 26.01.2021 (а.с.16,17). В подальшому 11 березня 2022 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% внаслідок професійного захворювання (30% вібраційна хвороба, 30% хронічне обструктивне захворювання легень) та встановлено третю групу інвалідності з 28 лютого 2022 року, безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №060200 від 11 березня 2022 року (а.с.15). Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками з медичної картки, виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень, хронічне обструктивне захворювання легень (а.с. 18-28). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 40% та в подальшому 60% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває біль\~та обмеження\~рухів у\~поперековому відділі\~хребта з\~іррадіацією в\~кінцівки,\~біль та\~обмеження рухів\~у великих\~суглобах кінцівок,\~порушення ходи,\~загальну слабкість,\~підвищену мерзлякуватість\~дистальних відділів\~кінцівок,\~судоми в\~ліктьових м`язах,\~головний біль,\~запаморочення,\~задишку при\~незначному фізичному\~навантаженні,\~кашель з\~мокротинням,\~важкість та\~хрипи у\~грудях,\~головний біль. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 13 років 09 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), безстроково, в подальшому встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), безстроково і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 150\~000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1500 гривень.

Outcome: partial