Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 24200,00 грн., моральну шкоду у розмірі 49940,00 грн. та судові витрати, які складаються з: витрат по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн., витрат за проведення оцінюючих послуг з метою визначення вартості відновлювального ремонту квартири після залиття в розмірі 4000,00 грн., витрат на роздруківку матеріалів по справі в розмірі 380,00 грн. та витрат на оплату послуг з доставки листів з досудовими вимогами в розмірі 95,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що являється власником квартири [ADDRESS] . 18 березня 2019 року сталося залиття його квартири. Причиною залиття стало халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS] , розташованої поверхом вище, власниками якої є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку ТОВ «АЙБІ - КОНСАЛТ» вартість проведення відновлювального ремонту квартири позивача після її залиття становить 24200,00 грн. Позивач вказує, що відповідачі не тільки не виявили бажання компенсувати завдані збитки, а навіть не виконали рекомендації та приписів комісії зазначені в Акті залиття № 709, а саме не привели сантехнічне обладнання до належного технічного стану. Підтоплення квартири продовжувалося неодноразово з приводу чого, позивач запрошував представників балансоутримувача, які складали акти, вручали приписи і попередження власникам квартири [ADDRESS] . Власники підписували ці документи, але жодних конкретних дій з ремонту сантехнічних мереж і обладнання не вживали. Пошкодження квартири по причині свідомої бездіяльності власників квартири [ADDRESS] тривають вже близько трьох років, що спричинило погіршення якості його життя та якості життя мешканців квартири. Внаслідок постійного залиття відсутня як доцільність так і можливість зробити ремонт квартири. Також, внаслідок постійного залиття страждає мережа електроживлення, що підвищує вірогідність ураження електричним струмом, а також внаслідок короткого замикання, може спричинити пожежу з не прогнозованими наслідками. Тобто, свідома бездіяльність власників квартири [ADDRESS] становить загрозу не тільки майну, а й життю та здоров?ю позивача. Залиття квартири з вини відповідачів, завдало негативних емоцій та переживань щодо пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, що в свою чергу призвело до триваючих душевних страждань та порушення звичайного способу життя, чим завдано моральної шкоди. Позивач намагався вирішити питання з відповідачами мирним шляхом по ситуації із залиттям квартири, яке сталося з їх вини та розміру виплати компенсації матеріальних та моральних збитків, на що відповідачі не вчинили жодних дій для досудового врегулювання спору і для ліквідації аварійної ситуації в квартирі [ADDRESS] . Тому вимушений звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року справа передана на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження по справі та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав та мотивів викладених в позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 24 травня 2022 року заявив клопотання про поновлення строку для подання відзиву та долучення відзиву до матеріалів справи. Судом відмовлено в задоволенні даного клопотання, враховуючи те, що ухвалою суду від 17 листопада 2021 року встановлено процесуальний строк для подання відзиву, а саме п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Як вбачається з розписки 17 січня 2022 року відповідач [PERSON] особисто для себе та для відповідача [PERSON] отримав копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження по справі від 17 листопада 2021 року. (а.с. 107). Окрім того, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача - [PERSON] від 17 січня 2022 року про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 94). Також в судовому засіданні 17 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача оголошено перерву для підготовки відзиву на позовну заяву. За клопотанням представника відповідача 16 лютого 2022 року розгляд справи відкладено. Тому суд не вбачає в підстав для продовження відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву в порядку ст. 127 ЦПК України. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Пояснив, що відповідач [PERSON] взагалі не проживає в квартирі [ADDRESS] , а проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має незадовільний стан здоров?я, протягом 2019-2020 років перебував на стаціонарному лікуванні. Позивачем не надано об`єктивних доказів, які становлять вину саме власників квартири. Навіть якщо допустити, що вина наявна, то вона не була встановлена комісією, тобто не були встановлені обставини справи належним чином. Актами не було встановлено чіткої вини власників квартири, що до неналежного утримання належного їм майна. Самі акти не відповідають затвердженій формі, не має чіткого формулювання та висновку комісії внаслідок чого сталося залиття. Щодо вартості відновлювального ремонту зазначив, що площа, яка прораховується у експертному висновку не відповідає тій площі, яка була пошкоджена внаслідок залиття. Окрім того, заперечував щодо стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів щодо маральних страждань у визначеному позивачем розмірі та не доведені належними доказами. Враховуючи, те що відповідачі є власниками, проте не проживали в квартирі на момент залиття просив у випадку задоволення позову або часткового його задоволення стягнути з відповідачів конкретні суми. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надіслав та не скористався правом на подання відзиву. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 11 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю.А. (а.с. 11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 березня 2019 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтв про право на спадщину. (а.с. 13-14). Відповідно до Акту № 709 про залиття від 19 березня 2019 року, складеного комісією у складі головного інженера [PERSON] , інженера 1-ої категорії [PERSON] , майстра технічної дільниці [PERSON] та затвердженого начальником ОД-506 Скрипник В.І., причиною залиття квартири [ADDRESS] стало халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття пошкоджено стелю в кімнаті - 12,4 кв.м., стеля у ванній кімнаті - 2,6 кв.м. Також комісією надано рекомендацію власникам квартири привести сантехнічне обладнання до належного технічного стану. (а.с. 12). Згідно висновку про вартість проведення відновлювального ремонту, квартири [ADDRESS] , складено ТОВ «АЙБІ-КОНСАЛТ», вартість відновлювального ремонту становить 24200,00 грн. (а.с. 21-35). Згідно акту про надання послуг № 2930 від 02 листопада 2021 року та квитанції № 0.0.2320219066.1 від 28 жовтня 2021 року за складання висновку про вартість проведення відновлювального ремонту [PERSON] сплачено ТОВ «АЙБІ-КОНСАЛТ» грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. (а.с. 19-20). Відповідно до листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» № 463-463/9-91-1-297 від 07 травня 2020 року, працівниками ОД-506 проведено огляд інженерних мереж квартири [ADDRESS] , в ході якого виявлено пошкодження внутрішньо квартирних мереж під ванною. На момент огляду доступ до мереж відсутній, ванна закладена кахельною плиткою, про що складено акт. Власнику квартири [ADDRESS] надано припис щодо приведення внутрішньо квартирних інженерних мереж до належного технічного стану. (а.с. 50). Відповідно до листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» № 463-463/9-91/2-77 від 09 листопада 2020 року, 02 листопада 2020 року працівниками обслуговуючої дільниці № 506 КП «Керуюча компанія» проведено огляд інженерних мереж квартири [ADDRESS] , в ході якого виявлено пошкодження внутрішньо квартирних мереж під ванною. На момент огляду доступу до мереж відсутній, ванна закладена кахельною плиткою, про що складено акт. Власнику квартир [ADDRESS] надано попередження щодо приведення внутрішньо квартирних інженерних мереж до належного технічного стану. (а.с. 54). Листом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» № 88 від 03 листопада 2020 року зобов`язано власника квартири [ADDRESS] терміново відремонтувати внутрішньо квартирні мережі для унеможливлення залиття нижче розташованої квартири [ADDRESS] . (а.с. 56). Позивач звертався до відповідачів з досудовою вимогою про компенсацію йому збитків завданих внаслідок залиття, вимога відповідачами залишена без задоволення. Спір між сторонами виник з приводу компенсації відповідачами, як власниками квартири завданих позивачу збитків в результаті залиття. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (п. 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст. 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц). Відповідно до ст. 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на сторін справи покладено обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачами не доведено та не надано доказів, які б спростовували їх вину у залитті квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу [PERSON] . Ст. 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Так, ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення їхньої квартири після залиття. Під час розгляду справи та зібраними у справі письмовими доказами доведений факт залиття квартири [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу [PERSON] 18 березня 2019 року з вини відповідачів, як власників квартири, що є правовою підставою для стягнення з останніх на користь позивача завданих залиттям збитків. Вирішуючи питання про розмір компенсації завданих позивачу збитків суд враховує Висновок про вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] після її залиття, складеного ТОВ «АЙБІ-КОНСАЛТ». Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача про завищений розмір розрахунку витрат на проведення відновлюваного ремонту через збільшення площі, що підлягає відновлюваному ремонту. Оскільки в акті зазначено фактичний розмір місць затікання, але при проведенні ремонту необхідно відновлювати площу усієї поверхні, а не лише місця, що пошкоджено. За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність розміру завданих відповідачами збитків та необхідність стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача збитки у сумі 24200,00 грн., що становить вартість відновлювальних робіт, здійснення яких необхідне для усунення пошкоджень залиття, що сталося 18 березня 2019 року. Що стосується заперечення представника відповідача про відсутність у відповідачів, як власників солідарного обов`язку щодо відшкодування шкоди, суд не може визнати їх обґрунтованими. З огляду на положення ст. 322 ЦК України на обох відповідачів, як власників майна покладений обов`язок з його належного утримання, тому відповідальність щодо утримання внутрішньої мережі сантехнічного обладнання є їх солідарним обов`язком. Щодо стягнення на користь позивача компенсації моральної шкоди, приходжу до висновку про наявність підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд погоджується з доводами позивача, що внаслідок неодноразового залиття його квартири, належної позивачу на праві власності, пошкодження його майна, він зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо нього, переніс емоційне напруження, що тягне за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт і моральні переживання, які призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від нього додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідачів на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які він зазнав в результаті залиття квартири, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, враховуючи процесуальну поведінку позивача, який був налаштований на вирішення справи мирним шляхом, що доводиться досудовою вимого та позицію в судовому засіданні, а також процесуальною поведінкою відповідача, який під час розгляду справи за власні кошти відремонтував та здійснив заміну усієї системи водопостачання та сантехнічного обладнання в доведеність чого надав для огляду суду відповідні квитанції, суд приходить до переконання, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 49940,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 5000 грн., що буде достатнім та необхідним для компенсації перенесених моральних страждань позивача, не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідачів та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідачів. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, пов`язані з проведення експертизи(п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовними вимогами позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1816,00 грн., що підтверджується квитанціями № 21698 та № 21788 від 14 листопада 2021 року. (а.с. 1-2). Окрім того, позивач зазнав витрат із залучення експертів ТОВ «АЙБІ-КОНСАЛТ» в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2320219066.1 від 28 жовтня 2021 року. (а.с. 19). Також позивачем понесені витрати за послуги з роздруківки матеріалів справи в розмірі 364,00 грн. згідно товарного чеку та витрати за послуги АТ «Укрпошта» з доставки листів в розмірі 95, 20 грн. (а.с. 60-61). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору із відповідачів на користь позивача у розмірі, пропорційному розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] підлягає компенсації судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 719,00 грн. з кожного (29200,00?1816,00?74140,00=719,00), витрати за проведення експертного дослідження у розмірі по 2000,00 грн., витрати пов`язані з справи у розмірі по 182,00 грн. та витрати за послуги з доставки листів в розмірі по 47,50 грн., з кожного.

Outcome: partial