Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 23.12.2021 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 30.01.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. В обґрунтування вимог вказала, що сімейне життя сторін не склалось, спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні стосунки фактично припинені, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . ІІ. Процедура та позиції сторін 12.01.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви і доданих до неї документів неодноразово направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, проте повернулись на адресу суду не врученими з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання», повторно повідомлення повернулось до суду 26.05.2022 року. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Заяви по суті справи до суду також не надходили. ІІІ. Обставини, встановлені судом, та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який був зареєстрований 30.01.2018 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що складено відповідний актовий запис №126, що підтверджується змістом оригіналу свідоцтва про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Спір щодо визначення місця проживання дитини між подружжям відсутній. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Згідно зі статею 51 Конституції України та статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. В силу ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, чим висловила своє бажання на припинення шлюбних стосунків, примушування до шлюбу є неприпустимим, а тому суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України є підставою для його розірвання. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved