Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Адвокат Джура С.П. звернувся до суду з позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. від 24.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4395, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» коштів в розмірі 54907,25 грн, таким, що не підлягає виконанню, а також просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконанні державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) Глущенко І.П. знаходиться виконавче провадження ВП №67429406 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №4395 від 24.01.2020 року Гуревічова О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» заборгованості за кредитним договором в сумі 54907,25 грн. Представник позивача стверджує, що вказаний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом на підставі кредитного договору вчиненого в простій письмовій формі, тоді як «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім того, представник позивача зазначає, що строк кредитного договору, укладеного між ним та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами», закінчився05.12.2014 року і з цього часу виникло право вимоги до боржника. Виконавчий напис №4395 був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 24.01.2020 року, тобто за межами трирічного строку після виникнення права вимоги, у зв`язку з чим виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але останній подав до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за відсутності сторони позивача (а.п.68). Представник відповідача на розгляд справи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте подав до суду заяву про визнання позовних вимог, згідно з якою позовні вимоги визнав та просив стягнути з відповідача на користь позивача лише 50% сплаченого судового збору (а.п.33). Крім того, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки, на його думку, витрати, які поніс позивач не є співмірними із ціною позову та значенням справи для сторони (а.п.61-62). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та представник Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явилися також, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених вимог і необхідність задоволення позову з наступних підстав. Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №4395 від 24.01.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Управління Активами» невиплачені в строк грошові кошти в розмірі 54907,25 грн (а.п.16). На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. №4395 від 24.01.2020 року державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Суми) 09.11.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №67429406 (а.п.14). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вказаною статтею визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог цієї статті Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, наразі вчинення нотаріусами виконавчих написів можливе тільки на підставі нотаріально посвідчених договорів. Ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 2, 5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Проте, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц, провадження 14-84цс19. Отже, з усіх досліджених матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису №4395 від 24 січня 2020 року нотаріус отримував первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами», зазначений у написі є безспірним, що є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач при цьому не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 23.11.2021 року №0.0.2353044537.1, та 50% судового збору, сплаченого ним при поданні заяви про забезпечення позову відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 23.11.2021 року №0.0.2353051567.1, а інші 50 % судового збору на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню належним чином підтверджені витрати на отриману правничу допомогу, але у розмірі не 5000 грн, як того просив позивач, а у розмірі 4000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідних витрат, на думку суду, є дійсно співмірним як із ціною позову, так і зі значенням справи для позивача, як на це вказував у своїй заяві відповідач. На підставі наведеного та Закону України «Про нотаріат» ,

Outcome: approved