Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

11.02.2022 року позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з 01.02.2010 року по 12.11.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 12.11.2021 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст. 38 КЗпП України). При звільненні з ним не був проведений повний розрахунок. За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 73004 грн 27 коп. (в т.ч. 33460 грн 56 коп. вихідної допомоги), а також середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 32398 грн. 32 коп. - до дня подачі позову та додатково за час до прийняття рішення суду, виходячи з розміру середнього заробітку. Ухвалою суду від 14.02.2022 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. 17.05.2022 року представником відповідача [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої відповідачем підтверджується заборгованість по заробітній платі позивача, що виникла станом на дату звільнення 12.11.2021 в сумі 70877,57 грн (після відрахування податків). Наразі заборгованість залишається непогашеною. Розмір середньоденного заробітку позивача складає 531,12 грн, який підлягає оподаткуванню. Відповідач заперечує проти позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 24.02.2022 та до прийняття рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.02.2010 року по 12.11.2021 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та 12.11.2021 року звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст. 38 КЗпП України). Після звільнення [PERSON] 12.11.2021 року з ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб», роботодавцем не проведено розрахунок по заробітній платі. Станом на дату звільнення [PERSON] , заборгованість по його заробітній платі та розрахункових за винятком утриманих ПДФО та військового збору складає 70877,57 грн, згідно з довідкою від 13.05.2022 року виданої ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб». Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Розмір середньоденного заробітку позивача складає 531,12 грн, який підлягає оподаткуванню, що підтверджується довідкою №00000000036 від 05.05.2022 року виданої ДП «Завод обважених бурильних та ведучих труб». Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми. Відповідно до Постанови ВП ВС від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум. Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. При цьому суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку, оскільки в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і наразі режим воєнного стану в Україні триває; від початку запровадження воєнного стану в Україні відповідачем прийнято рішення припинити роботу підприємства, перш за все у зв`язку з неможливістю забезпечення безпеки працівників, 24.02.2022 видано наказ № 24/П «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ». З набранням чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», було видано наказ від 24.03.2022 № 25/П «Про організацію трудових відносин в ДП «Завод ОБ та ВТ» в умовах воєнного стану». Крім того, внаслідок авіаудару 03.03.2022 в ході ведення бойових дій російською федерацією було пошкоджено майно підприємства, у тому числі трансформатор електропідстанції, через що робота підприємства стала повністю неможливою. Наразі проводяться відновлювальні роботи, які не завершені. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 15.11.2021 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 11.02.2022 року (день подачі позову), що становить 61 робочих днів, тобто сума середнього заробітку становить 32398 грн 32 коп. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню в повному обсязі, а вимоги щодо стягнення середнього заробітку частковому задоволенню. Позивачі - у справах про стягнення заробітної плати відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості із заробітної плати становить 992,40 грн. Ухвалою суду від 14.02.2022 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору у розмірі 992,40 грн за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зважаючи на\~викладене,\~з ДП\~«Завод обважених\~бурильних та\~ведучих труб» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1984,80 грн (992,40 грн + 992,40). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial