Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до приватного нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову вказала, що 01.02.2019 вона звернулася до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. для оформлення права на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Зазначає, що вчасно не скористалась правом на прийняття спадщини після смерті батька, оскільки не знала про наявність спадкового майна, лише у листопаді 2018 року до неї звернулись у телефонному режимі представники фермерського господарства , яке орендує земельні ділянки в с. Гальчин Бердичівського району та запитали чи не успадкувала вона право власності на земельну ділянку. Після цього позивач почала дії щодо оформленя спадкових прав. Крім того, вказує, що оформлення спадкових прав стало можливим після встановлення факту родинних відносин рішенням Андрушівського районного суду від 29.03.2021. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 21.10.2021 ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.11.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. На адресу суду від представника позивача - адвоката Гуменюка О.В. надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі; позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника Гришковецькоі селищної ради. У заяві відповідач також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 Цивільного кодексу України встановлює черговість прийняття спадщини за законом. Згідно із частинами першою, третьою, п`ятою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається з довідки виконкому Гальчинської сільської ради за №221 від 08.06.16, [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . На день його смерті за даною адресою зареєстрованих не було. (а.с. 6). Згідно довідки Гальчинського старостинського округу Гришковецької селищної ради за №101 від 22.03.2019, [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] з 1986 по 2003 р. (а.с.7) Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Вовк Г.А. від 01.02.2019 за №23/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про на спадщину, яке складається із земельної ділянки площею 1,6762 га, яка розташована на території Гальчинської сільської ради Бердичівського району Житомирської області у зв`язку з пропуском нею шестимісячного терміну, який встановлений для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. (а.с. 11) Рішенням Андрушівського районного суду від 29.03.2021 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] . (а.с.9-10) В письмових поясненнях наданих суду, свідок [PERSON] ствердила, що про наявність спадщини, земельної ділянки площею 1,6762 га на території Гальчинської сільської ради, вона повідомила [PERSON] 2019 року. Про наявність спадщини дочці не було відомо. Після розмови з нею, [PERSON] звернулась до нотаріуса. Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними . Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19, та інших. Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У позовній заяві позивач зазначила, що їй не було відомо про належність спадкодавцю спадкового майна. Лише у 2018 році до неї у телефонному режимі звернулись представники фермерського господарства, яке орендує земельні ділянки, та поцікавились чи не успадкувала позивач земельні ділянки. Після цього почала активні дії по оформленню спадкових прав, яке стало можливим після встановлення рішенням суду факту родинних відносин. Однак, суд критично відноситься до таких доводів позивача, та його представника, оскільки вказані обставини не свідчать про наявність поважних причин у розумінні ст. 1272 ЦК України. Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які об`єктивно перешкодили їй своєчасно прийняти спадщину після смерті батька. Також, суд враховує, що позивач звернулась до суду з позовом через 12 років після відкриття вказаної спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Однак, судом встановлено, що визнання позову відповідачем суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, у зв`язку із чим суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Інших доводів щодо наявності поважних причин, які зумовили пропуск строку для прийняття спадщини позивач у позові не навів та доказів на їх обґрунтування не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed