Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У грудні 2021 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось до суду з позовом, по якому просить стягнути з [PERSON] за період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року борг за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 11 981,81 грн., 3 % річних в сумі 1 062,14 грн., індекс інфляції в сумі 3 952,36 грн., всього: 16 996,31 грн., а також понесені ними судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки відповідач вступила у фактичні договірні відносини з підприємством. Станом на 01.11.2021 року заборгованість відповідача перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 11 981,81 грн. за період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року. Крім того, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано індекс інфляції в сумі 3 952,36 грн. та 3 % річних в сумі 1 062,14 грн. за період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.12.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 16.02.2022 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити. Вказала, що відповідач ніколи не отримувала та не мала намір отримувати від позивача комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] , оскільки, за вказаною адресою не проживала, жодний договір із позивачем на отримання послуг вона не укладала, а тому у розумінні ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не є споживачем комунальних послуг з водопостачання то водовідведення. Крім того, водолічильник який встановлений за адресою [ADDRESS] працює справно, такий факт був підтверджений самим позивачем. Представником позивача 06.04.2022 року подано відповідь на відзив (пояснення), по якому вказала, що абонента неодноразово було проінформовано про необхідність проведення чергової повірки лічильника та про наслідки несвоєчасного проведення обслуговування приладу обліку протягом встановленого терміну, що є підставою для зняття такого приладу з абонентського обліку з наступного за звітним кварталу. Вказує, що за вказаною адресою споживачу в період з 01.01.2015 року по 11.03.2021 року нарахування за надані послуги водопостачання здійснювались за відсутності приладу обліку води відповідно до затверджених нормативів споживання з розрахунку на одну особу в місяць, а також враховуючи поливну площу присадибної ділянки. Оскільки повірку приладу обліку води, згідно складеного акту, було проведено лише 11.03.2021 року, то нарахування за спожиті послуги водопостачання проводились за показаннями засобів обліку води починаючи з цієї дати. Вважає,\~що позивачем правомірно нарахована заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того, просила застосувати строки позовної давності, про що подала заяву. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє частково, із наступних підстав: Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро Кіровоград» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає споживачу послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. На час виникнення спірних правовідносин на праві приватної власності [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 23.07.2008 року). Згідно довідки №1165 від 22.11.2011 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] . За довідкою №025850/1 [PERSON] з 01.07.2006 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації наданої ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в абонентній базі обліку за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму коштів), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняття пропозиції. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. Таким чином, між підприємством та споживачем [PERSON] існують фактичні договірні відносини. Згідно довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року обліковується заборгованість в сумі 11 981,81 грн. Кількість осіб, що отримує послугу 1 особа. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів /ч.1 ст.4 ЦПК/. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом /ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК/. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи /ч. 1 ст. 76 ЦПК/. У цій справі між сторонами виник спір стосовно водопостачання та водовідведення, які централізовано надає позивач (виконавець послуги), та оплату за надану комунальну послугу відповідачем (споживачем). Права і обов`язки учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг регулюються законом та договором. Так, споживач наділений правом одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV). На споживача покладається ряд обов`язків, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ( п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону № 1875-ІV). Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» №\~2189-VIII\~від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), споживач має право на зменшення розміру плати у разі: тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Водночас, відповідно до п. 29 Правил споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 2189-VIII\~від 09.11.2017 року споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Підпунктом 2 п.17 типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживач зобов`язаний повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі (будинку садибного типу) перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбувалися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання). Згідно з\~п.\~18\~Правил розрахунковим\~періодом для\~послуги є\~календарний місяць.\~Плата за\~послуги вноситься\~не пізніше\~20\~числамісяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 21\~Правил визначено,\~що у\~разі відсутності\~у квартирі\~(будинку\~садибного типу)\~та на\~вводах у\~багатоквартирний будинок\~засобів обліку\~води і\~теплової енергії\~плата за\~надані послуги\~справляється згідно\~з установленими\~нормативами (нормами)\~споживання: з\~централізованого постачання\~холодної та\~гарячої води\~і водовідведення\~-\~з розрахунку\~на одну\~особу та\~на ведення\~особистого підсобного\~господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. Отже, основою для проведення розрахунку між виконавцем і споживачем комунальних послуг є кількісний показник спожитої послуги, визначений на підставі показників засобів обліку, а за їх відсутності визначений за затвердженими нормами споживання, та затверджені у відповідності до Закону тарифи за одиницю вимірювання наданої послуги. За п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до вищевказаної постанови, а саме до п. 15 - засоби обліку води, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики Міністерства промислової політики України № 141/212/91 від 15.06.2005 року встановлено міжповірочний інтервал лічильників холодної та гарячої води крильчастих номінальних діаметрів DN 10-DN 20, результати вимірювань яких використовуються під час розрахунків у сфері побутових і комунальних послуг становить 3 роки. Згідно вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (чинних на час виникнення спірних правовідносин) - засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Відповідно до паспорту № 758 від 20.12.2011 року на лічильник води, тип KB, заводський номер 295002, вказана дата повірки лічильника 20.12.2011 року та наступна дата повірки в IV кварталі 2014 року. Згідно складеного наряду № 40398 від 23.12.2011 року представником КП «Кіровоградське ВКГ», було проведено опломбування вказаного вище лічильник, абоненту [PERSON] за адресою [ADDRESS] , де також зазначено наступний період повірки. Даний наряду № 40398 від 23.12.2011 року було підписано представником абонента. Позивачем неодноразово було проінформовано абонента про необхідність проведення чергової повірки лічильника та про наслідки несвоєчасного проведення обслуговування приладу обліку протягом встановленого терміну, що є підставою для зняття такого приладу з абонентського обліку з наступного за звітним кварталу. Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією позивача, що за вказаною адресою споживачу в період з 01.01.2015 року по 11.03.2021 року нарахування за надані послуги водопостачання здійснювались за відсутності приладу обліку води відповідно до затверджених нормативів споживання з розрахунку на одну особу в місяць, а також враховуючи поливну площу присадибної ділянки. З 11.03.2021 року нарахування за спожиті послуги водопостачання проводились за показаннями засобів обліку води, в зв`язку із повіркою приладу обліку води, про що свідчить довідка про нарахування плати та розмір платежів за вказаний період. Як вже зазначалось вище, на праві приватної власності [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 23.07.2008 року). Разом з цим, представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечувала щодо проживання та споживання [PERSON] послуг позивача. 04.02.2022 року головою квартального комітету №8 Коломієць О.В. видано довідку №31 [PERSON] , яка не зареєстрована по [ADDRESS] . Вказано, що за вказаною адресою з 23.07.2008 року по 01.06.2020 року ніхто не зареєстрований та не проживає. Однак, судом встановлено, що із письмовою заявою щодо тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї у вказаному будинку [ADDRESS] , а також про опломбування запірних вентилів у квартирі [PERSON] до підприємства не зверталась. Інші докази щодо права власності чи права користування будинком до якого подається послуга, про склад сім`ї власника, у матеріалах справи відсутні. Тому, суд приходить до висновку, що відповідач має заборгованість за спожиті послуги, з урахуванням кількості 1 особи у період із 01.04.2015 року по 31.10.2021 року. Крім того, з урахуванням того, що суд встановив факт існування простроченого грошового зобов`язання у період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, які передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, представником відповідача у справі подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якої необхідно зазначити наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно наданого розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення заборгованість, про стягнення якої ставилось питання у позовній заяві, нарахована за період з 01.04.2015 року по 31.10.2021 року. З позовом до суду Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося 01.12.2021 року, що підтверджується відміткою суду на позовній заяві. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість з оплати за користування послугами з водопостачання і водовідведення у період з грудня 2018 року по 31 жовтня 2021 року в розмірі 6 450,70 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 1 465,73 грн. та 3% річних в розмірі 333,09 грн., а у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості з централізованого водопостачання та водовідведення за період 01.04.2015 по 11.2018 року необхідно відмовити за спливом позовної давності. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збірвиходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 8 249,52 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 101,79 грн. судового збору (8 249,52 грн. х 100% : 16 996,31 грн. х 2 270,00 грн.).

Outcome: partial