Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

07 липня 2021 року представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі Дніпропетровської області ради в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що відповідачі мають на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на обліку як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Батьки злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню дітей, не здійснюють за ними належного контролю, не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток, не готують дітей до самостійного життя, що підтверджується інформацією, наданою Криворізьким міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді. Малолітній [PERSON] має неадекватні та агресивні прояви поведінки, провокує оточуючих на конфлікти. Під час занять у Криворізькій гімназії № 56 Криворізької міської ради у стані нервового зриву бився головою до стіни, падав на підлогу, внаслідок чого завдав собі тілесних ушкоджень. Одного разу, малолітній [PERSON] у стані афекту, перебуваючи на заняттях у комунальному закладі освіти «Криворізька спеціальна школа «Натхнення» Дніпропетровської обласної ради», до якого він був направлений на цілодобове перебування рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2020 № 349, виліз на підвіконня та намагався вистрибнути з третього поверху. При цьому він вживав ненормативну лексику та погрожував розправою педагогам і однокласникам. Вказані факти непоодинокі. Разом з батьком [PERSON] неодноразово відвідували лікаря-психіатра КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», який надав рекомендації щодо лікування дитини в умовах стаціонару, однак відповідачі ігнорують рекомендації лікаря-психіатра. Крім того, відповідачі не приділяють належної уваги доньці [PERSON] , яка навчається у Центрі підготовки та перепідготовки робітничих кадрів № 1 м. Кривий Ріг, та систематично пропускає навчання без поважних причин та потребує постійного контролю з боку батьків, які неодноразово викликалися до закладу, але жодного разу не з`являлися. [PERSON] 17.10.2012 та 03.06.2013 був засуджений Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України; [PERSON] також 20.08.2013 та 15.09.2014 була засуджена Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України. Відповідачі неодноразово притягувалися Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов`язків. Житло в якому проживають діти, утримується у неналежному санітарному стані. У будинку [ADDRESS] не створені умови для життя, виховання, навчання, та розвитку дітей, діти проживають без місця реєстрації. Службою у справах дітей виконкому районної у місті ради, Криворізьким міським центром соціальних служб для сімї,\~дітей та\~молоді,\~ювенальною превенцією\~Криворізького районного\~відділу поліції\~ГУНП в\~Дніпропетровській області\~проводилася з\~відповідачами постійна\~індивідуально-профілактична\~робота.Посилаючись на вищевказані обставини представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представники позивача у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі. Відповідачі позов не визнали, пояснили, що займаються вихованням та утриманням дітей, син [PERSON] в даний час пройшов стаціонарне лікування в КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради», стан його психічного здоров`я нормалізувався. Просили суд відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Письмовими матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 8). Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.06.2013, який набрав законної сили 03.07.2013, засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі); також 15.09.2014 було засуджено [PERSON] за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, звільнено від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 рік, що підтверджується вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, який набрав законної сили 16.10.2014 (а.с.19-21). Постановами Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.08.2013, та від 24.07.2014, [PERSON] притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП, за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2020, [PERSON] влаштовано на цілодобове перебування до комунального закладу освіти «Криворізька спеціальна школа «Натхнення» Дніпропетровської обласної ради» на 2020-2021 навчальний рік, однак дитина тривалий час не була батьками доставлена до навчального закладу, на дзвінки батько не відповідав, не передзвонив, що встановлено з листів закладу від 26.05.2021, 14.06.2021, 17.06.2021 (а.с.13-15). Наказом виконкому Центрально-Міської районної у місті ради служби у справах дітей від 20.09.2021 № 121-П, взято на облік дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які опинилися у складних життєвих обставинах (а.с.9). [PERSON] проходив консультацію дитячого психіатра 10.10.2018 та 28.11.2018, що підтверджується довідками КП «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» (а.с.16). [PERSON] навчається у Центрі підготовки і перепідготовки робітних кадрів № 1 м. Кривий Ріг, в групі 07-19 за професією «Машиніст крана (кранівник); Стропальник». Батьки неодноразово викликалися в освітній заклад, але не з`являлися. Батько підтримує зв`язок з керівником групи в телефонному режимі, матір на телефонні дзвінки не відповідає, не цікавиться навчанням доньки. За час навчання дитина проявила себе як байдужа до навчального процесу, має навчальні досягнення низького рівня, відвідує заняття теоретичного та виробничого навчання, але допускає пропуски без поважних причин, що встановлено довідкою навчального закладу від 08.06.2021 та характеристикою (а.с. 17, 18). Згідно акту обстеження умов проживання від 01.07.2021, [PERSON] , [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] , та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання незадовільні, в будинку брудно, речі розкидані, присутній неприємний запах, продукти харчування в недостатній кількості. Мати не працює, батько працює не офіційно. Діти не мають окремої кімнати, живуть в одній кімнаті, в якій є диван, шафа для одягу, письмовий стіл. Речі брудні (а.с.24). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 15.07.2021, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.38-40). Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що працює педагогом в КЗО «Криворізька спеціальна школа «Натхнення» Дніпропетровської обласної ради». [PERSON] прибув до закладу 11 листопада 2020 року, хлопець дуже агресивний, принижував дітей та викладачів, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував, що якщо його не відпустять додому вистрибне у вікно. Дитина не хотіла навчатися, зі сторони батьків не було позитивного впливу. Вона спілкувалася лише з батьком, останньому було рекомендовано звернутися до психіатра, однак близько року з його сторони не було ніякої реакції, та лише в листопаді 2021 року дитина почала відвідувати психіатра. Свідок [PERSON] пояснила, що працює вихователем в КЗО «Криворізька спеціальна школа «Натхнення» Дніпропетровської обласної ради». Протягом 2020-2021 року у них в закладі перебував [PERSON] , хлопець не врівноважений, ображав дітей, кидав в них речами, не виконував вказівки вихователя, виражався нецензурною лайкою в адресу педагогів, поведінка небезпечна, різка зміна настрою. Спілкування щодо дитини було лише з батьком, мати тільки декілька разів телефонувала. Після проходження дитиною лікування в лікаря психіатра його поведінка трохи нормалізувалася. Допитана судом [PERSON] показала, що працює гімназії № 65, в якій протягом 2019-2020 років навчався [PERSON] , який був старшим на 3 роки від інших дітей. Поведінка дитини була агресивна, ображав дітей, штовхав їх, висловлювався нецензурною лайкою, траплялися випадки коли батьки учнів викликали поліцію до школи за побиття дітей. Батьки на зв`язок не виходили, не займалися вихованням дитини. На підставі спільного звернення батьків, [PERSON] було переведено до іншого навчального закладу. Свідок [PERSON] показала, що працює спеціалістом Криворізького центру спеціальної служби. Виїжджала за адресою місця проживання сім`ї [PERSON] , для проведення профілактичної бесіди з батьками щодо неадекватної поведінки сина [PERSON] . Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17. Позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідачів при виконанні батьківських обов`язків не свідчить про наявність підстав для позбавлення їх батьківських прав відносно дітей, які проживають разом з ними. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачі не бажають спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Та обставина, що неповнолітній [PERSON] виділяється агресивною поведінкою серед ровесників, та як встановлено судом потребував та пройшов спеціальне стаціонарне лікування в психіатричній лікарні, а донька [PERSON] немає належних успіхів у навчанні, не свідчить безумовно про те, що батьки дітей не бажають приймати участь у їх утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтують батьківськими обов`язками. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батьків і дітьми може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав. Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Таким чином, суд вважає можливим не враховувати висновок органу опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 15 липня 2021 року щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки позивачем не враховано, що в даний час відповідачі займаються належним виховання дітей, [PERSON] пройшов курс лікування в спеціалізованому закладі, та стан його психічного здоров`я нормалізувався, отже вказаний висновок не підтверджує, що відповідачі свідомо та остаточно знехтували своїми обов`язками відносно дітей, втратили цікавість до них, а інтереси дітей вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. Таким чином, судом установлено, що необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав, і застосування такого крайнього заходу покликане захистом інтересів дітей не знайшло підтвердження в ході слухання справи, тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed