Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У грудні 2020 року до суду надійшов позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 14.09.2015 року у розмірі 22014,84 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 14.09.2015 року та йому було відкрито кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 3300,00 грн. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, та за станом на 12.10.2020 року він має заборгованість по кредиту у розмірі 22014,84 грн, яка складається із: заборгованість за тілом кредиту -- 14035,22 грн в т. ч. поточним тілом кредиту -- 0,00 грн, простроченим тілом кредиту -- 14035,22 грн; заборгованість за нарахованими відсотками -- 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками -- 0,00 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України -- 934,09 грн; заборгованість по пені -- 7045,53 грн; заборгованість по комісії -- 0,00 грн. Ухвалою від 17.12.2020 року у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.02.2021 року у справі здійснено перехід від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17.03.2021 року закрите підготовче провадження в цивільній справі та призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.05.2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 670/200/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів. Ухвалою від 08.02.2022 року провадження у справі поновлено. У судове засідання 19.05.2022 року учасники справи не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Представник позивача за довіреністю Вергуш О.В. 19.04.2022 року подав до суду письмове клопотання, в якому справу просив розглянути за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити. Крім того, представником позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Савіхіною А.М. 11.03.2021 року до суду подана заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій представник просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 14.09.2015 року у розмірі 14969,31 грн (14035,22 грн -- заборгованість за тілом кредиту та 934,09 грн -- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625) та судові витрати. Представник відповідача -- адвокат Кукурудза Ю.М. 19.05.2022 року подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за відсутності відповідача та його представника та просила відмовити у задоволенні позову з підстав того, що на момент звернення банком до суду із позовними вимогами та на даний час відповідачем повністю погашена заборгованість за кредитною карткою та заборгованість перед банком відсутня. Крім того, у відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що жодного доказу, в розумінні законодавства, що підтверджував би виникнення кредитного зобов`язання, позивачем надано не було. Також позивачем не було додано до позову доказів, що [PERSON] мав право станом на 14.09.2015 року вступати із банком у договірні відносини, оскільки на момент виниклих начебто зобов`язань, відповідач був неповнолітнім. Звернув увагу суду на розрахунок заборгованості, який поданий позивачем -- у ньому відсутня сума отриманого кредиту на момент начебто укладеного кредитного договору. Щодо заяви-анкети, то зазначив, що вказаний документ не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів на цю картку, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок. Що стосується правил кредитування, які додані до позову, то потрібно зазначити, що вони не можуть взагалі розповсюджуватися на відповідача, оскільки останнім не підписані. Також [PERSON] просив суд застосувати позовну давність, строк якої визначений ст. 257 ЦК України та за наслідками відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Савіхіна А.М. у відповіді на відзиві від 09.03.2021 року зазначила, що банком надані такі докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір, виписка по рахунку. Також сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови, а Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Також звернула увагу суду на те, що до суду надано виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача -- баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Щодо строку позовної давності представник позивача у відповіді на відзив зауважила, що строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 07.2018 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 04.12.2020 року -- до спливу строку позовної давності. Серед іншого і згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14.09.2015 року [PERSON] звернувшись до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій зазначена наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація. Зі змісту Анкети-заяви вбачається, що [PERSON] висловив свою згоду на укладання договору про надання банківських послуг та особистим підписом засвідчив, що він згоден з тим, що його заява, разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, а також правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник 21.07.2014 року отримав кредитну картку номер [NUMBER] з терміном дії до 07/18 року, а 06.10.2016 року -- номер [NUMBER] з терміном дії 07/18. Згідно з наданим позивачем розрахунком, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором б/н від 14.09.2015 року, укладеного між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , останній за станом на 12.10.2020 року має заборгованість по кредиту у розмірі 22014,84 грн, яка складається із: заборгованість за тілом кредиту -- 14035,22 грн в т. ч. поточним тілом кредиту -- 0,00 грн, простроченим тілом кредиту -- 14035,22 грн; заборгованість за нарахованими відсотками -- 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками -- 0,00 грн, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 -- 934,09 грн; заборгованість по пені -- 7045,53 грн; заборгованість по комісії -- 0,00 грн. Крім того, за даними довідки про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] картковий рахунок № [NUMBER] відкритий 22.07.2014 року, кредитний ліміт встановлений 23.08.2016 року у розмірі 500,00 грн. В подальшому кредитний ліміт зменшувався та збільшувався, зокрема, 01.09.2016 року кредитний ліміт збільшено до 2000,00 грн, 06.10.2016 року - зменшено до 2000,00 грн, 31.01.2017 року збільшено до 3300,00 грн та 09.08.2018 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, ст. 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, з якими у письмовій формі був ознайомлений [PERSON] та які є невід`ємними частинами спірного договору. Однак суд вказані докази не бере до уваги, оскільки вони не містять підпису відповідача, а тому їх неможна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.09.2015 року шляхом підписання анкети-заяви. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Суд встановив, що між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] 14.09.2015 року був укладений кредитний договір, умови якого визначені в анкеті-заяві від 14.09.2015 року. Рішенням Віньковецького районного суду від 21.12.2021 року у задоволенні позову [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про визнання договору недійсним, у якому [PERSON] просив визнати недійсним договір б/н від 14.09.2014 року, укладений між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] , відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили. Водночас суд звертає увагу,що в анкеті-заяві позичальника від 14.09.2015 року відсутні умови щодо сплати прострочених процентів у розмірі, визначеному Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за договором, у тому числі за процентами, нарахованими на прострочений кредит. Обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини укладеного договору. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Умов та правил надання банківських послуг і з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними при підписанні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання ним кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів, та саме у зазначених у цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані Банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору з огляду на їх мінливий характер. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, як і умов про стягнення прострочених відсотків. Крім того суд зазначає, що анкета-заява від 14.09.2015 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, висловила позицію про те, що якщо фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» не повернуті, а строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги згідно з ст. 530 ЦК України, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд дослідив розрахунок заборгованості за договором та встановив наступне. Розрахунок заборгованості за період з 14.09.2015 року по 12.10.2020 року свідчить про те, що позичальник фактично використав кредитні кошти у сумі 12562,37 грн (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), а повернув банку -- 19627,04 грн (графа розрахунку заборгованості «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Таким чином, всього за період користування кредитом, [PERSON] повернув банку на 7064,67 грн (19627,04 грн -- 12562,37 грн) більше, ніж фактично використав кредитних коштів. Окрім того, з виписки про рух коштів на рахунку відповідача, наданої позивачем, видно, що банк відповідачу нараховував відсотки та пеню, проводив автоматичне списання відсотків та пені за користування кредитним лімітом, що фактично призвело до збільшення заборгованості за тілом кредиту. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на викладене підстави для задоволення позову відсутні. Також слід зазначити щодо вимоги відповідача про застосування строків позовної давності щодо позовних вимог. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме таку правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц. Оскільки суд відмовляє в позові по суті, то підстав для застосування строку позовної давності немає.

Outcome: dismissed