Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що він є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Донецьк, Донецької області. Вимоги своєї заяви [PERSON] мотивує тим, що він є сином громадянина України [PERSON] . Померлий був зареєстрований та проживав у м. Донецьк, де помер [INFO] через хронічну серцево-судинну недостатність. На даний час місто Донецьк є окупованою територією України, а тому документи про смерть видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому у заявника відсутня можливість зареєструвати у встановленому законом порядку смерть батька. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження і призначено судове засідання по справі. Заявник у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи -Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Пункт п`ятий частини другої статті 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 27 жовтня 1999 року Пролетарським РВМУ УМВС України в Донецькій області, на ім`я [PERSON] , [INFO] ; паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16 червня 1999 року Пролетарським РВМУ УМВС України в Донецькій області, на ім`я [PERSON] , [INFO] ; свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.04.1965 року Пролетарським ЗАГС м. Донецьк щодо народження [INFO] [PERSON] . З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] в м. Донецьк, Донецької області, помер батько заявника - [PERSON] , [INFO] . На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , довідку про смерть №387 видане 07 січня 2022 року «Государственным бюджетным учреждением «Центр первично медико-санитарной помощи № 11 г. Донецка» та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виданого 10 січня 2021 року так званим «Пролетарським отделом ЗАГС Донецкого городского управления юстиции Министерства юстиции Донецкой народной республики». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до Додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» із змінами, м. Донецьк Донецької області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України. Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Частинами 3, 4 ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до листа Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вих. № 987/0/208-21 від 22.04.2021 року, щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту , подання до суду письмової відмови органу реєстрації цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України, що має для заявника юридичне значення, є об`єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Донецьк, Донецької області.

Outcome: approved