Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), в особі представника адвоката Оберемчук О.О., звернулась до суду з позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач), в якому вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 3,0965 га з кадастровим номером 3222783800:04:007:0001, яка розташована на території Липівської сільської ради, та належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №183135, виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 03.07.2006 року №636; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 07.07.2006 року за №193. Вказаний державний акт померла мати отримала взамін сертифікату на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» Липівської сільської ради Макарівського району Київської області. За життя покійна мати позивача склала заповіт, згідно якого заповіла позивачеві належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» Липівської сільської ради Макарівського району Київської області. Позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті матері спадщину прийняла, подавши нотаріусу відповідну заяву. Інший спадкоємець після смерті матері - її рідна сестра - [PERSON] - права на обов`язкову частку у спадщині не має. Проте, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивачеві було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадану вище земельну ділянку, у зв`язку із відсутністю права на спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку та відсутністю державної реєстрації прав на неї у відповідному реєстрі. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст.ст. 1216-1218, 1297 ЦК України просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері право власності на земельну ділянку площею 3,0965 га з кадастровим номером 3222783800:04:007:0001, яка розташована на території Липівської сільської ради. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 03.12.2021 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі встановлено строк для подання письмових пояснень щодо даного спору. Також цією ж ухвалою суду витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області копію спадкової справи №546/2008 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 16.02.2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Відповідач не скористався правом подати відзив на позов, письмово просив розглядати справу за відсутності його представника за наявними матеріалами справи. Позивач в особі представника також письмово просила суд розглядати справу за її відсутності. Третя особа не скористалася правом подати письмові пояснення щодо позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2008 року (а.с. 9); свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 30.09.1957 року (а.с. 58 зворот), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.09.1977 року (а.с. 59). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, зокрема щодо земельної ділянки площею 3,0965 га з кадастровим номером 3222783800:04:007:0001, яка розташована на території Липівської сільської ради. Вказана земельна ділянка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №183135, виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 03.07.2006 року №636; акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 07.07.2006 року за №193 (а.с. 13). Вказаний державний акт померла мати позивача отримала взамін сертифікату на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» Липівської сільської ради Макарівського району Київської області (а.с. 54 зворот, 55), що вбачається з копії технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що підтверджують право власності на земельні громадянам власникам сертифікатів на земельні частки (паї) в межах Липівської сільської ради (а.с. 75-104). За життя [PERSON] , склала заповіт, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Прогрес» Липівської сільської ради Макарівського району Київської області, заповіла позивачеві. Заповіт складено 11.03.2008 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О., зареєстровано в реєстрі за №1448 (а.с. 10, 59 зворот). Як вбачається з матеріалів копії спадкової справи №546/2008 рік до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивач спадщину після смерті матері за заповітом прийняла, подавши відповідну заяву (а.с. 43 зворот). Разом із тим, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом майна померлої [PERSON] , є також інша її донька - [PERSON] , яка, в свою чергу, також спадщину після смерті матері прийняла, подавши у встановленому порядку та строки відповідну заяву нотаріусу (а.с. 40). При зверненні позивачки до Макарівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану вище земельну ділянку після смерті матері (а.с. 67 зворот), їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, що підтверджується відповідною постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.12.2019 року (а.с. 68), оскільки заповіт стосувався лише майнового права на земельну частку (пай), а не земельної діялнки. При цьому нотаріусом також було відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну частку (пай) (а.с. 45). Судом також встановлено, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16.09.2009 року у справі за позовом [PERSON] , до [PERSON] , про визнання заповіту недійсним, та визнання права на обов`язкову частку у спадщині було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили, оскільки залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.05.2010 року (а.с. 15-21). Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як передбачено ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, за змістом вказаних норм, позивач, як спадкоємець за заповітом, після смерті матері має право на отримання у спадщину тих прав та обов`язків, які зазначені у заповіті. Як було встановлено судом, предметом заповіту було майнове право на земельну частку (пай) у землях, що належать на праві колективної власності відповідного КСП. При цьому, покійною матір`ю позивача за життя було реалізоване право на виділення в натурі на місцевості земельної частки (паю) та отримано право власності на земельну ділянку, як самостійного об`єкта цивільного обороту. Тому відмова нотаріуса у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину саме на земельну ділянку є цілком правомірним та таким, що відповідає вимога Закону. Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Оскільки заповітом було охоплено лише окремі майнові права, решта спадкової маси, в тому числі і земельна ділянка, яка є предметом позову, має спадкуватися за законом на загальних підставах. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. До першої черги спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України). Так, позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері, яка у встановленому порядку спадщину прийняла та звернулася до нотаріуса з заявою про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину. Поряд з тим, судом встановлено, що існує і інший спадкоємець першої черги за законом майна померлої [PERSON] , - [PERSON] , яка спадщину після смерті матері у встановленому порядку прийняла та звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, позивач, як і [PERSON] , мають рівне право на отримання у власність в порядку спадкування за законом майна після смерті матері у рівних частках. Однак, в даному випадку суд позбавлений можливості задовольнити позов частково, у межах належної позивачеві частки у спадковому майні, оскільки в даному випадку відповідачем у спорі має бути інший спадкоємець, який прийняв спадщину, а не орган місцевого самоврядування. Заявлення позовної вимоги до неналежного відповідача виключає можливість її задоволення, і тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати з відповідача у разі відмови у позові не стягуються. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed