Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Козачкова В.Л. звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни, зареєстрований в реєстрі за номером 12181 від 29 травня 2019 року, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 67 521,72 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис за заявою Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», реєстраційний номер 12181, про звернення стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 67 521,72 грн. Позивач вважає, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 03 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадженя без повідомленням (виклику) учасників справи. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів. Витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Наталії Станіславівни належним чином завірених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 12181 від 29 травня 2021 року. Витребувано від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва\~ Юхименко Ольги Леонідівни належним чином завірених копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 12181 від 29 травня 2021 року. Ухвалою суду від 03 березня 2022 року вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Леонідівною від 29 травня 2019 року за реєстровим № 12181 про стягнення з [PERSON] на користь на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 67521,72 грн. Позивач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 21 березня 2022 року. Відповідач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» отримали ухвалу про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками до неї 18 квітня 2022 року. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольга Леонідівна ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з додатками до неї отримала 03 травня 2022 року. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна була повідомлена про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 12181, яким звернено стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № GP -5561279 від 04.12.2013 року, укладеним нею із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за Кредитним договором № GP -5561279 від 04.12.2013 року. Строк платежу за Кредитним договором № GP -5561279 від 04.12.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводится за період з 28 травня 2018 року по 28 травня 2019 року. Сума заборгованості складає 67 021,72 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 32 026,03 грн.; прострочена заборгованість за комісією 27 182,79 грн.; прострочена заборгованість за процентами 7 812,90 грн. Встановлено, що даний виконавчий напис було вчинено на підставі того, що 04 грудня 2013 року між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № GP -5561279. 27 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження за № 59420194 з примусового виконання виконавчого напису № 12181 виданого 29 травня 2019 року. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Позивач звертаючись до суду з позовом вказувала, що в пропозиції укласти договори зазначено, що позивач пропонує АТ «Банк Ренесанс Капітал» укласти з нею Договір про надання споживчого кредиту, в рамках якого АТ «Банк Ренесанс Капітал» зобов`язувався відкрити картковий рахунок на її ім`я; випустити на ім`я позивача платіжну картку міжнародної платіжної системи Master Card; встановити ліміт овердрафту в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000,00 грн. Проте, на виконання пропозиції АТ «Банк Ренесанс Капітал» не відкрив картковий рахунок на її ім`я, не випустив платіжну картку та не здійснив видачу кредиту. Більше того, пропозиція щодо укладення Договору підписана позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал», а не Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», як це зазначено у оскаржуваному виконавчому написі. При цьому, будь-яких доказів відкриття карткового рахунку, випуску кредитної картки, надання кредиту доказів використання [PERSON] кредитних коштів не існує, та не було надано приватному нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем на спростування доводів позивача не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку можна вважати безспірною. Крім того, позивач вказувала, що не отримувала від відповідача будь-яких повідомлень чи вимог про погашення заборгованості, а про наявність вимог відповідача за кредитним договором дізналась лише після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило її можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року по справі № 554/6777/17-, провадження № 61-17750 св 20, зазначив, що «чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Крім того,\~ станом на день вчинення виконавчого напису № 12181 від 29 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною редакція Переліку передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору та засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис, який оскаржується позивачем вчинений нотаріусом 29 травня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. При цьому, відповідачем не надано доказів, що укладений між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] Кредитний договір № GP -5561279 від 04 грудня 2013 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально. Отже, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1 488,60 грн. (992,40 грн. за подачу позовної заяви та 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved