Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вище зазначеною заявою про встановлення факту розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території. В обґрунтування своєї вимоги заявник, зазначив про те, що 11.06.2011 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Ленінським районним у місті Севастополі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №360, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням по справі №2-0468/9/2018 від 03.07.2018 року, виданого псевдо Мировим суддею судової дільниці №9 Гагарінського судового району м. Севастополя, було вирішено розірвати шлюб між сторонами. Заявник вказує, що на момент звернення із вказаною заявою до суду має намір створити нову сім`ю, проте вказане рішення суду про розірвання шлюбу є недійсним на території України та не створює правових наслідків. На підставі вище наведеного, [PERSON] просив суддю, встановити факт розірвання шлюбу, укладеного 11.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано Ленінським районним у місті Севастополі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №360 з 03.07.2018 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі. В судове засідання, яке відбулось 07.06.2022 року заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви. На підставі частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факт розірвання шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.10 Постанови Пленуму також надано роз`яснення про те, що суди можуть встановлювати факти реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Таким чином, предметом встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення у суді є: існування факту реєстрації; якщо відповідний запис в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів громадянського стану відмовили у встановленому законом порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. З огляду на наведене, слід зазначити, що судом не встановлюються факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, а лише встановлюється факт їх реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів цивільного стану не збереглися відповідні записи і ті відмовилися їх поновити, або вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації. З огляду на наведене, стаття 315 ЦПК України передбачає встановлення у судовому порядку факту розірвання шлюбу за умови доведеності того, що розірвання шлюбу було зареєстровано, але втрачені відповідні документи, які неможливо поновити. Отже, за змістом п. 4 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов: якщо відповідний запис в органах реєстрації актів цивільного стану не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній); якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у встановленому порядку; запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту. Вищевикладене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року в справі №2-о-48/10 (провадження №61-1217св18). Відповідно до п. 11 Розділу 3 Глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52, якщо відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомо про наявність актового запису про розірвання шлюбу подружжя, то заява, що надійшла, копія рішення суду (витяг з рішення суду) (крім випадку, зазначеного в абзаці третьому пункту 6 цієї глави) і квитанція про сплату державного мита не пізніше наступного робочого дня надсилаються до відділу державної реєстрації актів цивільного стану України за місцезнаходженням актового запису. У разі зберігання актового запису про розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України державна реєстрація розірвання шлюбу проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано заяву про розірвання шлюбу на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Розділу 3 Глави ІІІ Підставою для державної реєстрації розірвання шлюбу є: рішення суду про розірвання шлюбу, постановлене судом до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», яке набрало законної сили; спільна заява про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей; заява про розірвання шлюбу одного з подружжя та рішення суду про визнання другого з подружжя безвісно відсутнім, недієздатним. В актовому записі про розірвання шлюбу в графі «Підстава державної реєстрації розірвання шлюбу» зазначається одна з підстав: назва суду, дата постановлення судового рішення, номер справи; дата подання заяви про розірвання шлюбу подружжям, яке не має дітей; назва суду, дата постановлення судового рішення про визнання одного з подружжя безвісно відсутнім або недієздатним, номер справи. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що один із подружжя може пред`явити позов про розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України). Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб (ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України). Підсумовуюче наведене, встановлення в судовому порядку, в тому числі й в порядку окремого провадження, факту розірвання шлюбу, здійснюється за умови розірвання шлюбу в передбаченому законом порядку, існування факту реєстрації розірвання шлюбу та втраті запису про таку реєстрацію, або якщо у поновленні такого запису органи реєстрації актів цивільного стану відмовили у встановленому порядку, або якщо запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події. У відповідності до положень ст.1 Закону України від 15.04.2014 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Тимчасово окупованою територією України у відповідності до п. 1 ст. 3 вищевказаного закону є, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Разом з тим, згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявник та заінтересована особа [PERSON] , будучи обізнаними про офіційне визнання території АРК з 20 лютого 2014 року тимчасово окупованою, своїм правом на подачу заяви про розірвання шлюбу до будь-якого українського органу за своїм вибором не скористались, що на думку суду, свідчить про явне порушення законодавства України. При цьому, як встановлено судом, у заявника був наявним паспорт громадян України, який і на даний час є чинним. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення факту розірвання шлюбу 03.07.2018 року, на тимчасово окупованій території України органами, які утворені цією окупаційною владою, оскільки всі документи, складені органами окупаційної влади, є недійсними та незаконними (в тому числі - і з точки зору міжнародного права), не створюють юридичних прав і обов`язків та не можуть визнаватися на території інших держав (України зокрема) як офіційні.

Outcome: dismissed