Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 05 травня 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він з членами своєї сім`ї [PERSON] , [PERSON] винаймають кімнати [ADDRESS] , [ADDRESS] на підставі договорів найму житлового приміщення у гуртожитку. На даний час члени його сім`ї тимчасово відсутні по місцю реєстрації і проживання, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, виїхали в Польщу в м. Щеттін, де будуть знаходитись до закінчення війни, після чого планують повернутись до м. Шепетівки. З метою реалізації свого права на приватизацію житла, під час оформлення відповідних документів, він з`ясував, що в кімнаті № [NUMBER] вищевказаного гуртожитку крім членів його сім`ї (дружини, її матері та двох дітей) зареєстрована стороння особа - [PERSON] , яка фактично там не проживає без поважних причин з 1997 року і по даний час, її особисті речі в кімнаті відсутні, участі в оплаті комунальних послуг та утриманні майна вона не приймає, тривалий час не цікавиться питанням її проживання в кімнаті. За наведених обставин, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування спірною кімнатою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити, не заперечив проти постановлення заочного рішення. Зазначив, що він, його дружина [PERSON] та мати дружини [PERSON] є наймачами житлових приміщень [NUMBER] та [ADDRESS] . Реалізуючи своє право на приватизацію житла, дізнався, що у кімнаті [ADDRESS] зареєстрована відповідач , хоча у даному приміщенні не проживає. Він проживає у гуртожитку з 2005 року, відповідачку [PERSON] ніколи не бачив та не знає її. У серпні 2021 року їм додатково надали кімнату [ADDRESS] , вона була вільна, ніхто не проживав, в ній зберігалися меблі гуртожитку. Зазначив, що дружина та її матір, у зв`язку з введенням воєнного стану, тимчасово виїхали за кордон, а тому він як один із наймачів житла, звернувся до суду з даним позовом. Позиція сторони відповідача та третьої особи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації місця проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада», згідно довідки АТ «Укрпошта» від 24 травня 2022 року поштове відправлення повернуто до суду у зв`язку з відсутністю адресату за вказаною адресою, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала. Представник третьої особи Шепетівської міської ради Вержбицька А.Ю. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суду пояснила, що у вересні 2021 року було завершено процедуру передачі гуртожитку по [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади. Також було передано усю документацію, в т.ч. ордери та списки осіб, які проживають у гуртожитку. Відповідачка [PERSON] відсутня у списку осіб, які проживають у гуртожитку, ордеру, на підставі якого їй виділялося житло не має, про її реєстрацію у кімнаті № [NUMBER] стало відомо після того, як позивач розпочав процедуру приватизації житла. Згідно договорів найму житлового приміщення у гуртожитку, укладених 17 серпня 2021 року, позивач разом з дружиною та її матір`ю є наймачами житлових приміщень, в т.ч. кімнати [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованою у вказаній кімнаті, там не проживає. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 10 травня 2022 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено її до судового розгляду на 07 червня 2022 року. Ухвалою суду постановлено про заочний розгляд справи у зв`язку з тим, що відповідач відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України повідомлена про дату, час і місце судового засідання за місцем реєстрації місця проживання, у судове засідання не з`явилась, не повідомила про причини неявки, відзив на позов не подала. Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази. Між сторонами виникли правовідносини, з приводу усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном. Судом встановлено, що 27 лютого 2006 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Вони є батьками двох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 лютого 2006 року та свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] від 06 лютого 2007 року та серії [NUMBER] від 17 жовтня 2008 року. 17 серпня 2021 року між ПАТ «Шепетівський цукровий комбінат» та [PERSON] укладено договір найму житлового приміщення у гуртожитку №122/08/21, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачу у користування житлове приміщення - кімнати [ADDRESS] , загальною площею 46,6 кв.м., для проживання на певний строк та за плату. Аналогічні договори були укладені з [PERSON] та [PERSON] . Цього ж дня кімната була передана наймачам, що підтверджується даними актів приймання - передачі житлового приміщення від 17 серпня 2021 року. Згідно дублікату ордеру № 16, виданого на підставі розпорядження директора ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат» №18/08/21-1 від 18 серпня 2021 року [PERSON] разом із сім`єю з 5 осіб надано кімнату № [NUMBER] площею 8,3 кв. м у гуртожитку [ADDRESS] До складу сім`ї входили чоловік [PERSON] , дві дочки [PERSON] , [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до довідки за вих. №1, виданої 18 січня 2022 року КП «Житлосервіс», даний гуртожиток перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Шепетівка. Згідно даних довідок про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданих 31 січня 2022 року відділом реєстрації місця проживання Шепетівської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У кімнаті [NUMBER] зареєстроване місце проживання [PERSON] . Таким чином, у кімнаті [NUMBER] проживають та зареєстровані як наймачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] . Відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача та у родинних відносинах з ним не перебуває, будучи зареєстрованою у спірній кімнаті, з 1997 року там не проживає по даний час, її особисті речі в кімнаті відсутні, що підтверджується даними акту про фактичне не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 31 січня 2022 року співмешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації місця проживання підтверджено в судовому засіданні також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які показали, що проживають у гуртожитку понад 20 років, в якому проживає 25 сімей, всі знайомі, а тому їм відомо, що в кімнаті [NUMBER] [PERSON] проживає зі своєю сім`єю. Відповідач [PERSON] в даній кімнаті не проживає, ніхто її там не бачив. Зазначили, що позивач жодним чином не створював перешкод відповідачу в користуванні нею житлом. Застосовані норми права. Відповідно до ст. 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.10.2018 року у справі щодо застосування статей 71, 72 ЖК Української РСР, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. Мотиви та висновки суду. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї наймача, з 1997 року у кімнаті [ADDRESS] не проживає, будь-якого інтересу до даного житла не проявляє, із заявою про продовження строку зберігання за нею жилого приміщення до наймодавця не зверталася Реєстрація відповідача в кімнаті значно обмежує законні права позивача, оскільки відповідно до ст.78 Житлового кодексу Української РСР він зобов`язаний забезпечити належне утримання приміщення, тому порушене право позивача підлягає захисту, а перешкоди у реалізації таких прав можуть бути усунені шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування цим житлом. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач постійно, більше шести місяців проживає за іншою адресою. Будь-які поважні причини, які б перешкоджали їй проживати в кімнаті [ADDRESS] , відсутні. З огляду на викладене, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 992,40 грн. понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved