Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Ракущинець Андрій Андрашович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №58213 виданий 24.05.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в рахунок примусового стягнення заборгованості за кредитним договором №570091209 від 30 (тридцятого) травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", розмір боргу 16 618,63 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу стало відомо, що разом із заявою про відкриття виконавчого провадження відповідач пред`явив до примусового виконання виконавчий лист виконавчий напис №58213 виданий 24.05.2021р. Вказаний виконавчий вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. Виконавчий напис вчинений на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" в рахунок примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором №570091209 від 30 травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», розмір боргу 16 618,63 грн. Позивач вважає, що вчинення вказаного виконавчого напису не відповідає вимогам загального та спеціального законодавства, яким регулюється здійснення даної процедури. Позивач вказує, що нотаріально посвідчений договір між позивачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» №20190103 від 03 січня 2019 року - не укладався. Та відсутній в матеріалах виконавчого провадження. Доданий стягувачем договір не підписаний та є нікчемним. До виконавчого напису не підшитий належний пакет документів, який підтверджує заборгованість позивача перед кредитором, а також відсутній документ про надіслання вимоги позивачу (боржнику за виконавчим написом) про наявність боргу. Зазначає, що станом на момент вчинення виконавчого напису та на момент його пред`явлення набула чинності та діяла Постанова Київського апеляційного суду адміністративного від 22.02.2017, якою було скасовано п.1 та п.2 Постанови КМУ №662 від 26.11.2014 року. В подальшому 01.11.2017р. Вищий адміністративний суд України, остаточно скасував норму Постанови КМУ, на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис. Посилається на те, що згідно з умовами договору №20190103 від 03 січня 2019 року, Банк надав Позичальнику кредитні кошти строком на 29 днів. Стягнення на виконання виконавчого напису здійснюється за період з 28.05.2020р. по 30.04.2021р. До стягнення здійснюється: 5 989,79 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 10 578,84 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 16 618,63 грн.. Вказує, що оскільки строк кредитного договору сплив то у банку відсутні підстави для стягнення боргу по кредитному договору. Посилається на позицію, викладену у п.91 Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року. Крім цього, у позовній заяві зазначено, що відповідно до ч.8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України повідомляє, що докази про розмір витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Орієнтовний розмір 3000 грн. Процесуальні дії по справі Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с.41-43). 23.12.2021 року представником позивача усунуті зазначені в ухвалі недоліки, долучено квитанцію, що підтверджує сплату судового збору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Ракущинець А.А. про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення\~на підставі\~виконавчого напису\~№58213\~від 24\~травня 2021\~року,\~що вчинений\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євгеном\~Михайловичем,\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» в\~рахунок примусового\~стягнення заборгованості\~за Кредитним\~договором №570091209\~від 30\~травня 2019\~року,\~грошових коштів\~на загальну\~суму 16\~618,63\~грн. (а.с.46-49). 24 грудня 2021 року на електронну адресу суду надійшла постанова приватного виконавця Романа Романа Михайловича від 23.12.2021 року у ВП №67758677, якою зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису №58213 виданого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу до вирішення справи по суті (а.с.54-57). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 279 ЦПК України). (а.с.58-59). 02 травня 2022 року через систему «Електронний суд» від відповідача Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає\~позовну заяву безпідставною,\~необґрунтованою та\~такою,\~що не\~підлягає задоволенню,\~з огляду\~на наступне.\~30\~травня 2019\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«МАНІВЕО ШВИДКА\~ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»\~та Позивачем\~було укладено\~Кредитний договір\~№570091209. Товариством з\~обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в свою чергу було переуступлено право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС». 03 січня 2019 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення прав вимоги №20190103, у відповідності до умов якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» є ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі і за Кредитним договором № 570091209 від 30 травня 2019 року. 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58213, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 16618,63 грн. Відповідач вважає, що ним виконано вимоги передбачені п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: 1) Оригінал кредитного договору та Розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №58213, щодо стягнення з Позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 16618,63 грн. не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Відповідач не погоджується із твердженнями позивача , що був пропущений строк давності для вчинення виконавчого напису. Вказує, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Як вбачається зі змісту виконавчого напису, вчиненого 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 58213, правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору № 20190103 відступлення прав вимоги від 03 січня 2019 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 03 січня 2019 року по 03 січня 2022 року, а отже твердження позивача щодо пропуску строку є помилковим, адже право вимоги у відповідача виникло 03 січня 2019 року і до моменту звернення Відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 24.05.2021 минуло менше трьох років. На підставі наведеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог за позовною заявою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно пункту 1 прохальної частини відзиву відповідач просив визнати причини пропуску на подання відзиву на позовну заяву поважними та поновити строки для подачі відзиву. Вказує, що копія ухвали суду від 10 січня 2022 року про відкриття провадження та копія позовної заяви надійшли на адресу ТОВ «ФК «ЄАПБ» 19 квітня 2022 року. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.01.2022 року відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно «Списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Ужгород» представнику відповідачу було надіслано рекомендоване відправлення за №8800018737618. Згідно витягу із сайту «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), за трекінгом відправлення №8800018737618, за яким відповідачу надсилалась ухвала від 10.01.2022 року та копія позовної заяви з додатками, така була вручена за довіреністю 19.04.2022 року. Відзив на позовну заяву був поданий 02.05.2022 року, тобто в межах встановленого п`ятнадцятиденного строку. Від третьої особи Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича пояснень щодо позову не надходило, у відповідності до положень п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України йому була вручена ухвала про відкриття провадження у справі. 17 травня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Ракущинця А.А. у якому вказав, що відповідач подав відзив на позов, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, у той же час, у відзиві відповідач не просить суд розглядати справу за участю сторін. Таке клопотання не подає і позивач. Позивач також не вбачає підстави для подання відповіді на відзив, оскільки не вважає, що подані відповідачем мотиви заперечення позовних вимог є такими, що спростовують твердження позивача при поданні позову. Враховуючи наведене просив розглянути справу без виклику сторін. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін ніхто не подавав, тому у відповідності до положень ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №58213, яким пропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА", на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №570091209 від 30 травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] . Пропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнути з [PERSON] за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 року включно, суму у розмірі: 5 989,79 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 10 578,84 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 16\~618,63 грн. (а.с.15). До матеріалів справи долучено Договір №570091209 від 30 травня 2019 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , за умовами якого Товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 2\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. У пункті 1.2. Договору сторони узгодили, що строк Дії договору починається з моменту його укладення та становить 29 днів. Згідно п.3.6. Договору закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення його умов, яке мало місце під час дії Договору. Вказаний договір нотаріально не посвідчений (а.с.16-18). Постановою приватного виконавця Романа Романа Михайловича від 03.12.2021 року відкрито виконавче провадження №67758677 на підставі виконавчого напису №58213 від 24 травня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів на загальну суму 16\~618,63 грн. (а.с.20-22). 03.12.2021 року приватним виконавцем Романом Романом Михайловичем в межах виконавчого провадження №67758677 винесено постанову, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] , [INFO] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 18780,49 грн. (а.с.36-37). Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Згідно з ч. 3 ст.3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України). У частині 1 статті 16\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на порушення процедури вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом, заперечує наявність у позивача заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду справа №569/8884/17 (провадження № 61-48189св18) у постанові від 14.08.2019. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Незважаючи на те, що судовим рішення були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, виконавчий напис був вчинений за договором №570091209 від 30 травня 2019 року, який нотаріально не посвідчений. Наведене дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №58213 від 24.05.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду в справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У позові позивач посилається на відсутність документів що підтверджують надіслання вимоги позивачу про наявність боргу. У матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем вимоги банку щодо наявності боргу, а відповідачем не було спростовано твердження позивача про її відсутність. При цьому, суд вважає доводи позивача про те, що оскільки строк кредитного договору сплив та у банку відсутні підстави для стягнення боргу такими, що не знайшли свого підтвердження. Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства\~юстиції України\~22.02.2012\~№ 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 та у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний висновок: Строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 підтвердила висновок, викладений у постанові від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, що норми частини першої статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» слід застосовувати разом з нормами частини другої статті 88\~цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. У розумінні закону строк, у межах якого особа може звернутися до нотаріуса по захист свого цивільного права, є відповідним строком давності з правовими наслідками, які з цього випливають. Вчинення нотаріусом виконавчого напису поза межами зазначеного строку, що пройшов з дня виникнення у кредитора права вимоги, законом не передбачено. У постанові Верховного Суду від 17 березня 2021 року справа №361/1488/19, провадження № 61-6141св20 зазначено, що позовну давність слід відрізняти від інших видів строків захисту цивільних прав. Так, не є позовною давністю строк для вчинення виконавчих написів та деякі інші строки. До вказаних строків правила глави 19\~ЦК України про зупинення, переривання, поновлення позовної давності не застосовуються. У кредитному договорі №570091209 від 30 травня 2019 року передбачено, що кредит надається позичальнику строком на 29 днів. Оскаржуваний напис вчинений 24.05.2021 року, тобто в межах встановленого законом строку. Водночас, із доданої копії оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №570091209 від 30 травня 2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" та [PERSON] . Пропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнути з [PERSON] за період з 28.05.2020 року по 30.04.2021 року включно, суму у розмірі: 5 989,79 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 10 578,84 грн. - заборгованість по відсоткам; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, загальна сума 16\~618,63 грн. Між тим, матеріали справи не містять доказів, про те, що вказаний кредитний договір продовжувався після спливу 29 днів, також не можливо встановити чи є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" за вказаним кредитним договором. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, для його вчинення був поданий кредитний договір не посвідчений нотаріально і приватний нотаріус Остапенко Євген Михайлович не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин між відповідачем та позивачем, не перевірив дійсність суми заборгованості за кредитним договором, а отже заявлена відповідачем до стягнення кредитна заборгованість не могла вважатися безспірною на момент вчинення виконавчого напису, відтак наявні підстави для задоволення позову та визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ч.7\~ст.158\~ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи наведене, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №58213 від 24 травня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в рахунок примусового стягнення заборгованості за Кредитним договором №570091209 від 30 травня 2019 року, грошових коштів на загальну суму 16\~618,63 грн., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, тому на підставі ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1362,00 грн. судового збору (908,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру + 454,00 за звернення із заявою про забезпечення позову), які підтвердженні квитанціями про сплату судового збору (а.с.32, 52). На підставі наведеного,

Outcome: approved