Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач не працює. Засоби до існування відсутні, проживає за рахунок тимчасових заробітків. Зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично за місцем реєстрації не проживає, її місце перебування невідоме. 13.11.2020 року [PERSON] , яка на той час мешкала у свого знайомого (співмешканця) [PERSON] по [ADDRESS] , залишила свою малолітню доньку [PERSON] без батьківського спілкування, фактично бросивши свою малолітню дитину на свого співмешканця та зникла в невідомому напрямку а також обірвала з ним телефонне спілкування. Дитина була залишена разом з медичною книжкою та декількома речами (одягом). 17.11.2020 року органом опіки та піклування - службою у справах дітей Бузької сільської ради малолітню [PERSON] було влаштовано до педіатричного відділення КП «КНП Вознесенської багатопрофільної лікарні» Вознесенської міської ради, в якому [PERSON] знаходиться по теперішній час. Після влаштування малолітньої [PERSON] до вказаного медичного закладу відповідачка лише один раз провідала свою малолітню доньку. Загалом долею дитини не цікавиться, будь якою допомоги не надає, наміру забрати дитину до себе не виявляє, фактично залишивши дитину без материнської турботи та піклування. Позивач зазначає, що відповідачка не змінила свого ставлення до дитини, не цікавиться її долею, як матеріально так і фізично (за станом здоров`я) не може виконувати свій батьківський обов`язок щодо фізичного і духовного розвитку дітей. Посилаючись на наведене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її доньки - малолітньої [PERSON] . Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16.02.2022 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання представник позивача не з`явилася, з поданої до суду заяви вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Представник третьої особи - служби у справах дітей Бузької сільської ради Вознесеньського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без їх участі. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи та ухвалив провести заочний розгляд справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно статті 9 Конституції України, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , малолітня [PERSON] , [INFO] , є донькою відповідача - [PERSON] . Батьком дитини згідно свідоцтва записано [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 15.08.2020 року Центрально-міським районним у м. Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] 15.08.2020 року уклала шлюб з гр. [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] . Проте, на час звернення до суду з позовною заявою паспорт не замінила та перебуває на дошлюбному прізвищі [PERSON] . З довідки за № 3363/15-12 від 12.11.2021 року та № 42/0203-7/3 від 11.01.2022 року, виданих виконкомом Казанківської селищної ради Миколаївської області вбачається, що згідно даних реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично за вказаною адресою не проживає, її місце перебування (проживання) не відоме. Згідно повідомлення служби у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації № 841/05-15 від 02.12.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактично за вказаною адресою тривалий час не проживає, її місце перебування (проживання) не відоме, будь які відомості щодо місця знаходження [PERSON] відсутні. Державну соціальну допомогу [PERSON] в управлінні соціального захисту Казанківської райдержадміністрації не отримувала, оскільки справу забрала для постановки на облік на іншій території. З повідомлення голови Бузької сільської ради № 809/04.03 від 17.11.2020 року вбачається, що 17.11.2020 року на території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (в с. Таборівка Вознесеньського району) було виявлено малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка залишилась без батьківського піклування, оскільки її мати [PERSON] залишила дитину та зникла в невідомому напрямку. Данними про батька дитини Бузька сільська рада не володіє. Згідно повідомлення мати дитини зникла 13.11.2020 року (чотири дні тому від дати складення повідомлення). До вирішення подальшої долі дитини її тимчасово було влаштовано до педіатричного відділення КП «КНП Вознесенської багатопрофільної лікарні» Вознесенської міської ради. 17.11.2020 року комісією у складі: відповідальної медичної сестри Таборівської амбулаторії [PERSON] , діловода Бузької сільської ради Романчукової Т.М., соціального працівника [PERSON] , Начальника служби у справах дітей Вознесенської РДА Артьомової О.А., ДОП Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ст. л-та поліції [PERSON] було складено відповідний Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до складеного акту 17.11.2020 року о 10 год. 00 хв. було виявлено дитину жіночої статі, яка була знайдена в на [ADDRESS] біля будинку [ADDRESS] . Дитині на вигляд близько двох років, зріст 80 см. Мовлення не розвинуте. Встановити будь яку інформацію від дитини неможливо. При дитині була медична картка на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до медичної картки мати дитини - [PERSON] , [INFO] . З метою захисту прав виявленої малолітньої дитини її тимчасово було влаштовано до педіатричного відділення КП «КНП Вознесенської багатопрофільної лікарні» Вознесенської міської ради. Згідно Акта обстеження умов перебування дитини яка залишилася без батьківського піклування від 17.11.2020 року та Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 17.11.2020 року, 17.11.2020 року було обстежено місце знаходження малолітньої [PERSON] . Обстеження проводилось на підставі заяви (повідомлення) гр. [PERSON] . У ході обстеження встановлено, що умови перебування дитини незадовільні. У прибудові, переробленої для житлових потреб з бувшого сараю, розташованої по [ADDRESS] , мається пічне опалення, на час обстеження у приміщені тепло, але брудно. Дитячий одяг на дитині відносно чистий. Зі слів власника прибудови [PERSON] мати дитини [PERSON] , [INFO] поїхала переоформляти документи по догляду за дитиною (з її слів) та зникла, залишивши на нього, стороннього по відношенню до неї людини свою малолітню доньку. 16.11.2020 року вона йому телефонувала та повідомила що планує повернутися за дитиною як тільки віднайде кошти. 15.12.2020 року за № 658-02 службою у справах дітей до Голови Вознесенської районної державної адміністрації було спрямоване подання, про надання малолітній [PERSON] статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Подання аргументоване тим, що дитина була покинута рідною матір`ю, яка не цікавиться її подальшею долею та не має наміру забрати дитину до себе. Розпорядженням № 265-р Вознесенської районної державної адміністрації в Миколаївській області від 17.12.2020 року малолітній [PERSON] , [INFO] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно повідомлення начальника Вознесенського РВП ГУНП в Миколаївській області № 9078/59-2021 від 12.04.2021 року вбачається, що проведеною перевіркою за фактом встановлення місця проживання [PERSON] було виявлено, що станом на квітень 2021 року [PERSON] тимчасово мешкала за адресою: [ADDRESS] . 14.04.2021 року [PERSON] службі у справах дітей Бузької сільської ради було надано пояснення, в якому відповідач виклала фактичні обставини факту залишення нею дитини без догляду. Відповідно до наданих пояснень встановлено, що 09 листопада 2020 року вона залишила свою малолітню доньку [PERSON] у свого знайомого в с. Таборівка Вознесенського району з метою зняття з обліку дитини (соціальних виплат на дитину) в смт. Казанка (за місцем колишнього проживання) та постановки її на відповідний облік за її теперішнім місцем проживання. Проте вона не мала змоги забрати дитину до себе, оскільки тривалий час лікувалась в лікарні м. Баштанка, не мала коштів та не мала постійного місця проживання. В пояснені вона особисто зазначила, що вона не заперечує про позбавлення її батьківських прав та зобов`язувалась надати необхідний для цього пакет документів. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.04.2021 року [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей) та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1360 грн). 20.05.2021 року було проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що житло розташоване на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з однієї житлової кімнати. Під час обстеження [PERSON] за вказаною адресою була відсутня. Зі слів сусідів встановлено, що [PERSON] дійсно не тривалий час проживала за вказаною адресою, але 14.05.2021 року з`їхала з квартири в невідомому напрямку. З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 04.08.2021 року вбачається, що [PERSON] нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, протягом тривалого часу не проявляє турботи та не займається вихованням своєї малолітньої доньки та загалом життям та долею своєї доньки не цікавиться. Зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя, часто змінюючи співмешканців. Залишила дитину на утримання стороннього чоловіка. На час розгляду комісії дитина влаштована та перебуває в педіатричному відділені КН «КНП Вознесенська Багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради. Висновок органу опіки та піклування: комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами та доповненнями) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164 - 167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Так, судом було встановлено, що після відібрання малолітньої [PERSON] та влаштування її у відповідний медичний заклад, відповідачка [PERSON] не цікавилась долею своєї дитини, її місцем знаходження, станом здоров`я, матеріально не забезпечує, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, її навчанням, підготовкою до самостійного життя тощо. Так, згідно з повідомлення головного лікаря КН «КНП Вознесенська Багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради № 1152/01-14 від 15.06.2021 року [PERSON] перебуває у педіатричному відділені лікарні з 17.11.2020 року. За весь час перебування у медичному закладі мати дитини [PERSON] відвідувала дитину лише один раз, і то за сприяння спеціалістів служби у справах дітей Бузької сільської ради. Більше мати дитину не відвідувала, станом здоров`я та долею дитини не цікавилась. Таким чином, дитина позбавлена не тільки материнської турботи та піклування, забезпечення фізичного та духовного розвитку зі сторони матері, а й необхідного для нормального психологічного розвитку спілкування із рідними йому людьми (матір`ю). Зазначені фактори суд розцінює як ухилення від виховання дітей саме у зв`язку з винною поведінкою матері - відповідача по справі, так як вона свідомо нехтувала своїми обов`язками, не вживає будь-яких дій, з метою їх належного утримання та виховання. В судовому засіданні не встановлено поважності причин такого тривалого невиконання [PERSON] обов`язків щодо виховання дітей та, на думку суду, діями відповідача свідомо тривалий час порушуються права її дитини на отримання з боку матері належного виховання, спілкування, уваги, турботи та матеріального забезпечення. Відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері відносно своєї дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Суд, дослідивши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню враховуючи наступне. Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. На підставі викладеного суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення коштів (аліментів) на утримання дитини є аргументованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved