Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки посилаючись на те, що 02.04.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , уклали Генеральний договір про надання кредитних послуг № 120/368/08. Крім того, загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК». В подальшому, внаслідок реорганізації АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», останній є правонаступником кредитора в даному зобов`язанні. Відповідно до п.1.1. Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000 долларів США. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові. Далі, 02.04.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 120/369/01/08 до генерального договору про надання кредитних послуг. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.05.2020 року має прострочену заборгованість, а саме: -Прострочена заборгованість - 29499 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить787 319,46 грн.; -Прострочена заборгованість по нарахованих %- 12200,64 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 325 631,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. В забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 02.04.2008 року сторони уклали Іпотечний договір, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: двох кімнату квартиру, що розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та належало іпотекодавцю на праві приватної власності, надалі за текстом - «Предмет іпотеки». Сторони оцінили предмет іпотеки у 196 950,00 гривень. Крім того, 28.04.2017року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 310/279/15-й, відбувся розподіл спільно нажитого майна подружжя, право власності на 1/2 визнали за [PERSON] . На виконання умов договору про іпотечний кредит та Іпотечного договору, Відповідачу (Боржнику) було направлено Вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень», але на дату подання позовної заяви Вимога не виконана. Просить суд, в рахунок погашення заборгованості за Договором Кредиту № 120/368/08 від 02.04.2008 року, яка станом на 14.05.2020 року становить - 41699,64 дол.США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 112 950,88 грн. та складається з заборгованості: -Прострочена заборгованість - 29499 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить787 319,46 грн.; -Прострочена заборгованість по нарахованих %- 12200,64 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 325 631,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (додається). звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на: двох кімнату квартиру, що розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 10.01.2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач [PERSON] отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Так, представником відповідача [PERSON] адвокатом Починок В.В. через канцелярію суду подано відзивна позовну заяву. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що позов не підлягає задоволенню з підстав, що кредитні кошти отримані безпосередньо першим відповідачем, без відома та згоди другого відповідача,витрачені першим відповідачем на особисті потреби, а не на потреби і не в інтересах сім`ї, стягнення не може бути накладене на частину майна, яке на праві власності належить другому відповідачу. Так, відповідно рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2017р. по справі № 310/279/15-й, відбувся розподіл спільно нажитого майна подружжя, право власності на 1/2 визнали за [PERSON] . Представник позивача АТ\~«Альфа-Банк»\~отримавши відзив\~на позовну\~заяву, скористався процесуальним правом подачі пояснень на відзив, де зазначив, що відповідач [PERSON] набувши за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2017р. по справі № 310/279/15-й, право власності на Ѕ предмету іпотеки набула також статусу іпотекодавця і тепер має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття нею права власності на Ѕ предмету іпотеки. Крім того, твердження відповідача [PERSON] стосовно того, що відповідачем [PERSON] договір кредиту укладено не в інтересах сім`ї, а на особисті потреби є голослівним,так як не підтверджені жодними доказами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.04.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № 120/368/08(а.с.8-15). Так, відповідно до п.1 вищезазначеного договору, кредитор надав позичальнику грошові кошти в базовій валюті доларах США в сумі 30 000,00 доларів США на умовах визначених цим договором та Додатковими угодами до нього, а позичальник зобов`язується повернути кредит, у строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього договору. 02 квітня 2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 120/369/01/08 до генерального договору про надання кредитних послуг. В пункті 1 Кредитного договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Сума, визначена в доларовому еквіваленті, є незмінною. Повернення позики здійснюється відповідно до ст.533 Цивільного кодексу України. Кредит надається на строк з 02.04.2008р. по 31.03.2023р. включно. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] , свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 14.05.2020 року має прострочену заборгованість, а саме: -Прострочена заборгованість - 29499 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить787 319,46 грн.; -Прострочена заборгованість по нарахованих %- 12200,64 дол США, що за офіційним курсом НБУ становить 325 631,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.40-44). Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є [PERSON] , що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 02.04.2008 року сторони уклали Іпотечний договір, відповідно до якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: двох кімнату квартиру, що розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 44,1 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та належало іпотекодавцю на праві приватної власності, надалі за текстом - «Предмет іпотеки». Сторони оцінили предмет іпотеки у 196 950,00 гривень. (а.с.24-27). Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2017р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Відділ державної виконавчої служби Дзержинського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, відділ державної виконавчої служби Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визначення частки у праві спільної сумісної власності та звільнення з-під арешту нерухомого майна задоволено частково. Визначено частки [PERSON] та [PERSON] рівними з одночасним припиненням спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі по 1/2 для кожного. Визнано за [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири житловою площею 29,4 кв. м., загальною площею 44,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] довичем, право власності на 1/2 частку двокімнатної квартири житловою площею 29,4 кв. м., загальною площею 44,1 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ніпропетровської області(а.с.33-39). Крім того, як вбачається з вищезазначеного рішення, судом було встановлено, що відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВО № 122368 від 10.02.2005 року квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВВТ № 762782 від 03.02.2005 року, посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. належить [PERSON] . Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 368 ЦК України) (а.с.45-48). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного прибутку(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності і подружжя не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до ст. 60 СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності за № 183629281 квартира по [ADDRESS] належить на праві приватної власності по Ѕ частки [PERSON] та [PERSON] (а.с.29-32). Статтею 1 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 572, 575 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. Частиною третьою статті 65 СК України, частиною другою статті 6 Закону України «Про іпотеку», статтею 578 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку (заставу) лише за нотаріально посвідченою згодою всіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Пунктом 1.1. Договору іпотеки визначено, що: предметом іпотеки є житловий будинок загальною площею 44.1 кв.м., житловою площею 29,4 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належить Іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-проваджу ВВТ №762782 від 03.02.2005р., посвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., право власності на яку зареєстроване КП «КБТІ» згідно з реєстрової книги 202П-199, запис №199, зареєстрований номер 2950110, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий цим же БТІ від 10.02.2005року за №2950110 (а.с.24). Пунктом 3.1 договору іпотеки сторони вирішили, що звернення стягнення на предмет іпотеки буде здійснено шляхом позасудового врегулювання на підставі цього застереження про задоволення вимог іпотеко держателя. Застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, яке вважається та має силу договору про задоволення вимог згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку". (п.4 договору). Зобов`язання по договору позики позичальник не виконав, в результаті чого станом на 14.05.2020 року має прострочену заборгованість, а саме: -Просочена заборгованість - 29499 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить787 319,46 грн.; -Прострочена заборгованість по нарахованих %- 12200,64 дол США, що за офіційним курсом НБУ становить 325 631,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, представником позивача в досудовому порядку для врегулювання спору мирним шляхом було надіслано на адресу відповідачів письмову вимогу про усунення порушень від 27.05.2020завих.№ 16589/529 (а.с.51). Проте, у зв`язку з тим, що мирним шляхом врегулювати спірні правовідносини не є можливим, позивач був змушений звернутись до суду з зазначеним позовом. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Факт виконання позивачем умов договору позики підтверджується матеріалами справи. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16\~Цивільного кодексу та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/ії виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до статей 12 і 33\~Закону України\~"Про\~іпотеку" (далі Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у пунктах 14-20, 57-60 постанови від 29 травня 2019 року у справі N 310/11024/15-ц. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 цього Закону) . Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 36 Закону) не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Це означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі N 310/11024/15-ц). Частина перша статті 626\~ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6\~цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із матеріалів справи, укладеним 02 квітня 2008 року договором іпотеки передбачено іпотечне застереження визначене частиною третьою статті 36\~Закону України\~"Про\~іпотеку" \~п`ятьма способами\~задоволення вимог\~іпотекодержателя під\~час звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки , тому позивач набув право на звернення до суду за захистом свого порушеного права з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, згідно іпотечного договору за №120/303-1-120/358/08 від 02.04.2008р. сторони оцінили предмет іпотеки у 196 950,00 гривень. (а.с.24). В матеріалах справи є відзив відповідача [PERSON] , де вона зазначає, що про існування договору іпотеки їй не було відомо аж до 2014 року, проте жодних доказів на підтвердження зазначеного суду не надає. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] стосовно того, що стягнення може бути накладено лише на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом буде встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї та те,що було одержане за договором, використано саме на її потреби. Як вже було зазначено вище, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів для спростування доводів позивача, а саме: доказів того,що їй не було відомо стосовно укладення генерального договору про надання кредитних послуг, щодо укладення договору іпотеки, щодо отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів та їх цільового використання. Відповідач сама у відзиві зазначає, що «відповідачі зареєстровані і проживають у спірній квартирі, іншого житлового нерухомого майна вони не мають», що спростовує твердження проте, що вона не знала про існування договору іпотеки. Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року N 5 - у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України "Про іпотеку»). Таким чином, відповідач [PERSON] набувши за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 28.04.2017р. у цивільній справі №210/279/15-ц право власності на Ѕ предмету іпотеки - набула також статусу іпотекодавця і тому має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття нею права власності на 1/2 предмету іпотеки. Твердження відповідача [PERSON] про те, що відповідачем [PERSON] договір кредиту укладено не в інтересах сім`ї, а на особисті потреби є голослівними, так як не підтверджені жодними доказами. Частиною 3 ст. 33 Закону встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно ст. 41 Закону, реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом УкраїниПро виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов`язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оцінивши співмірність суми заборгованості за кредитним договором, з вартістю іпотечного майна на момент укладення іпотечного договору, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 16 694,26 грн., то у порядку передбаченому ст.\~141\~ЦПК України він підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved