Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

\~\~ [PERSON] в особі представника позивача [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., Приватний виконавець Хрипта О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги\~обгрунтовує тим,\~що 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 6890 по Кредитному договору № 491018682 від 21.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 31311 грн. 90 коп. Згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 25 червня 2021 року по 04 серпня 2021 року і сума заборованості складає 31\~311,90 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 6890 від 21.09.2021 року вчинено за відсутності нормативно-правового акту, який би давав права нотаріусам вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах. Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів по кредитних договорах в частині. 01.11.2017 ркоу Вищим адміністративним судом України вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 було залишено без змін. Таким чином з 22 лютого 217 року відсутні правові підстави для вчинення виконавчих написах на кредитних договорах, що не є нотаріальними. Вказує на те, що станом на 21.09.2021\~року чинна редакція Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року не дозволяла вчинення виконавчих написів на кредитних договорах. Позивач зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин законодавство не передбачало такого способу захисту прав кредитора, як вчинення нотаріусом на стягнення боргу виконавчого напису на не посвідченій нотаріально кредитній угоді. Окрім того, позивач зазначає, що виконавчий напис носить нікчемний характер. На вимогу позивача приватним виконавцем Хриптою О.О. в процесі ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 67410502 було надані всі копії матеріалів виконавчого напису № 6890 від 21.09.2021 року. При ознайомленні з матеріалами виконавчого напису № 6890 було встановлено, що виконавчий напис № 6890 було вчинено по Оферті на укладення угоди про надання кредиту № 491018682 від 21.01.2020 року, а не по кредитному договорі. Таким чином позивач ввжає, що виконавчий напис № 6890 від 21 вересня 2021 ркоу було вчинено за відсутності кредитного договору № 491018682 від 21.01.2020 року і такий відповідачем нотаріусу не надавався. Також, зазначає, що заборгованість за виконавчим написом, є окрім того беззаперечно спірною, незаконною та не відповідає дійсності, оскілки відповідач нарахував комісії, що не передбачені умовами договору, а відповідно їх стягнення з позивача є незаконним. Окрім цього позивач зазначає, що відповідачем не було пред`явлено вимогу про дострокове погашення кредиту. Позивача не було повідомлено про звернення з заявою про вчинення виконачочго напису. Позивач вважає виконавчий напис незаконним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис суперечить вимогам чинного законодавства України. Окрім цього, позивач зазначає, що згідно п.4.2. договору про надання правової допомоги № 28-16/11/2021 від 16 листопада 2021, укладеного з Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» судові витрати на професійну правову допомогу гонорар (винагорода адвоката) за надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта у суді першої інстнації є фіксованим та становить 12\~000 грн. та сплачується клієнтом у безготівковому або у готівковому порядку на протязі трьох календарних днів з дня прийняття судом першої інстанції рішенням у справі. Факт наданих адвокатом (виконаних робіт) підтверджується Актом № 1 передачі-приймання (опис) виконаних робіт від 29.11.2021 року за договором, що підписаний позивачем та адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» та фактичним виконанням адвокатом робіт. У взязку з тим, та враховуючи, що згідно договору, гонорар адвоката є фіксованим (обмеженим у його розмірі) та не підлягає зміні, а тому при поданні позову подається остаточний розрахунок сум судових витрат, які позивач зобовязаний понести у зв`язку з розгляду справи в суді першої інстанції . За\~таких\~обставин,\~позивач, вважає, що \~виконавчий\~напис\~вчинений\~з порушенням приписів чинного\~законодавства, заборгованість,\~зазначена у\~виконавчому написі,\~на момент\~його вчинення\~була спірною,\~а \~відтак просить\~суд\~ухвалити\~рішення,\~\~яким\~визнати\~ виконавчий\~\~ напис\~ зареєстрований в\~реєстрі за\~ № 6890\~ який виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною від 21 вересня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа\~Банк» заборгованості\~в сумі\~31\~311грн.\~90\~коп.\~на підставі\~кредитного договору\~№ 491018682\~від 21\~січня 2020\~року укладеного\~між Акціонерним\~товариством «Альфа-Банк»\~та [PERSON] таким,\~що\~не\~ підлягає\~ виконанню та стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 12000 грн. Позиція сторін справи : В судове позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Представник АТ «Альфа Банк» в судове засідання не зявилася. Подала до суду письмові пояснення на позовну заяву відповідно до яких зазначає, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливий в разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Проте із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом боржниками сплачено, а отже, спір відсутній між сторонами. Також зазначила, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому посилання позивача щодо відсутності безспірності заборгованості є безпідставним. Окрім цього представник АТ «Альфа Банк» подала до суду заперечення, щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на правову допомогу, обґрунтовуючи його тим, що якщо зважити на складність справи та зміст позовної заяви, то стає очевидним, що винагорода у розмірі, зазначеному в акті виконаних робіт судових витрат є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами, та такою, що дійсно не відповідає складності справи, а тому підлягає відмові. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і не минучими, а їхній розмір обґрунтованим. Третя особа, без самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., в судове\~засідання повторно не\~з`явилася будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа,\~ без\~самостійних вимог\~на предмет\~спору :\~Приватний виконавець\~Хрипта О.О. в судове\~засідання повторно не\~з`явився будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 03.03.2022 року представником відповідача подано до суду письмові пояснення на позовну заяву. 31.03.2022 року представником відповідача подано до суду заперечення проти стягнення та розміру судових витрат на правову допомогу. 23.05.2022 року позивачем подано до суду заяву про проведення розгляду справи без її участі. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 03.12.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду клопотання позвача про забезпечення позову задоволено. 06.12.2021 року\~ ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 308/16297/21 та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 03.03.2022 року\~ ухвалою Ужгородського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для\~розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням\~ особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею \~вимог \~і\~на\~ підставі\~ доказів,\~ поданих\~учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~ судом \~у\~ передбачених\~ цим\~ Кодексом \~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~ які\~ вона\~ посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~ вимог\~або\~заперечень,\~крім\~ випадків,\~ встановлених\~ цим\~ Кодексом.\~ Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази подаються \~ сторонами\~та\~ іншими\~ учасниками\~справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~ може\~ ґрунтуватися\~ на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~ не\~може\~збирати\~докази,\~ що\~стосуються предмета\~ спору,\~ з\~власноїініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку,\~ коли\~ він\~ має\~ сумніви\~у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи \~їхніх\~ процесуальних\~ прав\~ або\~ виконанні обов`язків\~ щодо\~доказів, \~а\~також\~ інших\~випадків,\~ передбачених\~ цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~ що\~обґрунтовують\~ вимоги\~і\~заперечення\~учасників \~справи,\~та\~інших обставин,\~ які\~мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин : Перевіряючи\~обставини\~справи,\~судом\~встановлено,\~що 21 січня 2020 року між АТ «Альфа\~Банк» та [PERSON] було укладено оферта на укладення угоди про надання кредиту № 491018682. Перевіряючи\~обставини\~справи,\~судом\~встановлено,\~що 21.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 6890 по Кредитному договору № 491018682 від 21.01.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 31311 грн. 90 коп. Згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 25 червня 2021 року по 04 серпня 2021 року і сума заборованості складає 31\~311,90 грн. Постановою приватного виконавця викначого округу Закарпатської області Хрипта О.О. від 05.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67410502 з виконання виконавчого напису №6890 від 21.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Сазоновою О.М. про\~стягнення\~з [PERSON] на користь\~АТ «Альфа\~Банк» в рахунок примусового стягнення заборгованості 31311,9 грн. Надаючи\~правову\~оцінку\~спірним\~правовідносинам,\~що\~виникли\~між\~сторонами\~у\~ справі, суд\~ виходить\~ з\~наступного. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Порядок\~вчинення \~виконавчих\~написів\~ визначається\~ положеннями\~Закону\~України\~ «Про\~\~\~нотаріат» (в редакції яка діяла станом на час вчинення виконавчого напису), Порядком\~ вчинення\~ нотаріальних\~ дій\~нотаріусами\~України, \~затвердженим\~ Наказом\~ Міністерства юстиції\~ України\~ 22.02.2012\~р.\~ №\~296/5;\~ постановою\~ Кабінету\~ Міністрів\~ України\~від 29.06.1999\~р.\~ №\~1172\~ «Про\~ затвердження\~ переліку\~ документів,\~ за\~ якими стягнення \~заборгованості\~ провадиться\~у\~ безспірному\~ порядку \~на\~підставі\~ виконавчих \~ написів\~нотаріусів» За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»\~(далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~ Законом\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~ наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.\~ Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.\~ Отже,\~відповідне\~право\~стягувача,\~за\~захистом\~якого\~він\~звернувся\~до\~нотаріуса,\~\~повинно\~існувати\~ на\~момент\~звернення.\~Так\~само\~на\~момент\~звернення\~стягувача\~до нотаріуса\~із\~заявою\~про\~ вчинення\~ виконавчого\~напису\~повинна\~існувати\~ й,\~крім\~того,\~\~також\~бути\~ безспірною,\~\~ заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.\~ Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.\~ Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.\~ Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.\~ З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.\~ Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.\~ Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме така\~правова\~позиція\~викладена\~у\~постанові Верховного\~Суду України\~від\~05 липня\~ 2017 \~року\~у\~справі\~№\~6- 887цс17, у постанові Верховного\~Суду від\~18\~червня\~2018\~ року\~у\~справі\~ №199/183/17,\~ у\~постанові\~від\~04\~липня\~2018\~року\~у\~справі\~№757/29988/17, у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4\~ст. 254 КАС України\~(в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22.02.2017, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Постанова\~або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, вчиняючи 21 вересня 2021 року виконавчий напис №6890, приватний нотаріус Сазонова О.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №6890 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, аналогічна правова позиція викладена у п.95 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17. Що стосується доводів представника відповідача, про те, що відповідач надав приватному нотаріусу всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, слід зазначити наступне. \~Постановою № 662 Перелік документів доповнено\~після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». \~Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».\~ Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. \~Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова\~позиція викладена\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом\~21 вересня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.\~Укладений між банком та позивачем кредитний договір № 491018682 від 21 січня 2020 року, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова\~позиція\~викладена\~у постанові\~Великої\~Палати\~Верховного Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з порушенням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позовної заяви. Таким\~чином,\~право\~позивача\~у\~даному\~випадку\~порушене \~і\~воно\~підлягає\~ судовому\~ захисту\~у\~ спосіб,\~визначений\~позивачем, \~який\~відповідає\~закону.\~ Виходячи\~з\~правової\~природи\~ виконавчого\~ напису,\~ який\~є\~виконавчим\~документом,\~ суд\~ відповідно\~ до\~заявлених\~позовних вимог,\~з\~метою\~ ефективного\~ захисту\~ порушеного\~ права\~позивача,\~ вважає\~ за\~ можливе\~застосувати такий\~спосіб\~захисту\~прав\~позивача,\~як\~ визнання виконавчого\~ напису\~ таким,\~ що\~не\~підлягає\~ виконанню.\~ Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 21.09.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~ суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~ об`єктивному\~та \~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~справі\~ доказів.\~ Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~ наперед\~ встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~ кожного\~ доказу \~ окремо,\~а\~ також\~ достатність\~ і\~ взаємний\~зв`язок\~ доказів\~в \~їх\~сукупності. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.\~ Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.\~ З урахуванням\~всіх\~обставин\~справи,\~враховуючи\~вимоги\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~-\~кожна\~сторона\~зобов`язана\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона посилається,\~як\~на\~підставу своїх\~вимог\~і\~заперечень,\~виходячи\~з\~принципу\~процесуального\~рівноправ`я\~\~сторін,\~\~та\~\~враховуючи\~\~ обов`язок\~кожної сторони\~довести\~ті\~обставини,\~\~на\~які\~\~вона\~\~посилається,\~виходячи\~із\~принципів розумності\~та\~справедливості,\~оцінюючи\~\~належність,\~\~допустимість,\~достовірність\~та\~\~достатність\~\~кожного\~\~доказу\~ окремо,\~\~а\~також\~ достатність\~\~і\~\~взаємний\~\~зв`язок\~в\~їх\~\~сукупності\~за\~ своїм\~\~внутрішнім\~\~переконанням,\~\~що\~\~ґрунтується\~\~на \~всебічному,\~\~повному,\~об`єктивному\~\~та\~\~безпосередньому\~\~дослідженню \~наявних\~у\~\~\~справі\~доказів,\~враховуючи\~правову\~позицію викладену\~у\~постанові\~Великої Палати\~Верховного\~Суду від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів\~\~ викладених вище. Що стосується вимоги позивача про відшкодування витрат\~на\~ правничу\~ допомогу \~ адвоката в сумі 12000,00 грн.\~, суд констатує наступне. Згідно договору №28-16/11/2021 про надання правової допомоги від 16.11.2021 року між адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правничої допомоги. 29.11.2021 року між адвокатським бюро «Тараса Буковинського» та позивачем [PERSON] було складено акт передачі-приймання (детальний опис) виконаний адвокатом робіт за договором про надання правової допомоги № 28-16/11/2021 відповідно до якого вартість гонорару за договором є обмеженою складає 12\~000 грн. та сплачується клієнтом у безготівковому або у готівковому порядку на протязі трьох календарних днів з дня прийтяння судом першої інстанції рішення у справі. Згідно з частинами першою - четвертою\~статті 137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста\~статті 137 ЦПК України). Згідно з пунктом 2 частини другої\~статті 141ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved