Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

15 лютого 2022 року представник позивача Комунального підприємства "Миргородтеплоенерго" Миргородської міської ради звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 35056,82 грн., 4717,10 грн інфляційних втрат, 1669,43 грн 3% річних. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що відповідач є власником квартири та зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та зареєстрована як абонент за послуги з централізованого опалення в КП «Миргородтеплоенерго», має відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Рішенням 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області № 17 від 21 лютого 2020 року «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргорода цілісного майнового комплексу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» та затвердження Статуту в новій редакції окрім іншого було вирішено перейменувати Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради. Відповідні зміни буле внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 лютого 2020 року. Станом на 31.12.2021 року відповідач заборгував перед КП "Миргородтеплоенерго" за отримані комунальні послуги 35056,82 грн. за період з 21 травня 2021 року по 21 грудня 2021 року, в зв`язку з чим представник КП "Миргородтеплоенерго" просив стягнути вказану заборгованість виходячи з положень ст.ст. 205,642 ЦК України , ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», та оскільки протягом 30 днів з часу опублікування позивачем типового публічного договору до 30 вересня 2020 року відповідач не подав заперечень щодо умов договору. Крім того, просив стягнути з відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України 4717,10 грн інфляційних втрат, 1669,43 грн 3% річних та судові витрати. Ухвалою судді від 24 лютого 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін . 19 травня 2022 року відповідач направила відзив на позовну заяву, який поданий з порушенням строків подачі. Просила відмовити в задоволенні позову. Вказувала, що вона не підписувала договір на постачання централізованого опалення та гарячої води за адресою [ADDRESS] . Наданий суду договір не містить її підпису, даний підпис є підроблений, тому, неможливо стягувати кошти за договором, який вона не укладала. Вона не згодна з тарифами, що були нараховані за послуги з централізованого опалення та гарячої води, наданий розрахунок «КП «Миргородтеплоенерго» є занадто завищеним. Так, у відповідності до розрахунку, що був наданий позивачем у грудні 2021 року було нараховано 6250,44 гривень, в той час як за той же період попереднього року склав 2893,16 гривень. Вважає, що розрахунки не відповідають дійсності. Зазначала, що на даний час в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022. Нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. В судовому засіданні представник КП "Миргородтеплоенерго" позовні вимоги підтримала. Наголошувала, що відповідачем поданий відзив з порушенням строків встановлених ухвалою судді та положеннями ЦПК України. Вказувала, що в позовній заяві вказаний помилково період (21.05.2021-21.12.2021) за який виникла заборгованість, однак заборгованість насправді виникла за період з травня 2020 року по грудень 2021 року включно, докази які приєднані до позовної заяви, надані саме за цей період, тому просила стягти заборгованість за період 3 травня 2020 року по грудень 2021 року . Наголошувала, що заборгованість виникла до введення воєнного стану 24 лютого 2022 року, тому нараховані 3% річних та інфляційних втрат не є порушенням закону. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , де виникла заборгованість. Виконавчим комітетом Миргородської міської ради рішенням №352 від 17.11.2020 року та рішенням № 29 від 22.12.2020 року затверджено корегування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води по категоріям споживачів. 31 серпня 2020 року Комунальним Підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради на офіційній сторінці «МИРГОРОДТЕПЛОЕНЕРГО» (https://mte.pl.ua/) та офіційній сторінці Миргородські міської ради (http://mvrgorod.pl.ua). опубліковано типовий публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованої постачання гарячої води для його укладання всіма споживачами послуг. Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, тому між КП «Миргородтеплоенерго» та [PERSON] виникли фактичні договірні відносини на підставі Типових Договорів з індивідуальним споживачем. З приводу, того що відповідно до розрахунку є різниця між нарахованою заборгованістю у листопада та грудні 2021 року, то нарахування здійснюється відповідно до переданих показників споживання теплоенергії та гарячої води або з урахуванням осіб зареєстрованих в квартирі. Представник відповідача в судовому засіданні, підтримала пояснення надані у відзиві, вважала, що позов не підлягає задоволенню, так як відповідач договір не укладала. Позивач не погоджується із наданими розрахунками, вони є завищеними, не відповідають фактичним проведеним оплатам. Представник позивача не змогла пояснити суму виниклої заборгованості, тому вона не відповідає дійсності. Крім того, зауважила, що на території України з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан, а відповідно до постанови КМУ України заборонено нарахування штрафних санкцій на комунальні послуги. Відповідач підтримала пояснення представника, та пояснила, що вона дійсно є власником квартири [ADDRESS] . З травня 2021 року по грудень 2021 року в квартирі було зареєстровано 3 особи. Лічильника в зазначений період не було. Заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.65) та є споживачем житлово-комунальних послуг. Отримує послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води квартири [ADDRESS] безперебійно. Цивільні права та обов`язки на даний момент не припинилися. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.52). Послуги з теплопостачання вказаної квартири надавалися з жовтня 2018 року по лютий 2020 року виконавцем послуг було ОКВПТГ «Миргородтеплоенерго», а з 21 лютого 2020 року рішенням 52 сесії 7 скликання Миргородської міської ради Полтавської області № 17 від 21 лютого 2020 року «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Миргорода цілісного майнового комплексу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Миргородтеплоенерго» та затвердження Статуту в новій редакції окрім іншого було вирішено перейменувати Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Миргородтеплоенерго» на Комунальне підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради. Відповідні зміни буле внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 лютого 2020 року (а.с. 6,7), отже виконавцем послуг стало КП «Миргородтеплоенерго». Виконавчим комітетом Миргородської міської ради рішенням №352 від 17.11.2020 року та рішенням № 29 від 22.12.2020 року затверджено коригування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води по категоріям споживачів (а.с. 10-13). Відповідно до розрахунку боргу за спожиту теплову енергію за період з 21.05.2021 по 21.12.2021, наданого за адресою [ADDRESS] , споживач [PERSON] заборгувала КП "Миргородтеплоенерго" 16807 грн. 39 коп. (35056,82-18249,43) (а.с.53). Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з централізованого опалення та водопостачання є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» «Миргородтеплопенерго» надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з постачання теплової енергії. КП «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради, як виконавець послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, згідно «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гаряч води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 в 21.07.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надавало Боржнику послуги з теплопостачання та постачання гарячої води. Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної гарячої води і водовідведення», послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання теплової енергії може бути у вигляді мовчання. 31 серпня 2020 року Комунальним Підприємство «Миргородтеплоенерго» Миргородської міської ради на офіційній сторінці «МИРГОРОДТЕПЛОЕНЕРГО» (https://mte.pl.ua/) та офіційній сторінці Миргородські міської ради (http://mvrgorod.pl.ua). опубліковано типовий публічний договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованої постачання гарячої води для його укладання всіма споживачами послуг, умови цього договору однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з дня йог публікації на офіційній сторінці. Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі №641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 по справі №646/834/17 між КП «Миргородтеплоенерго» та [PERSON] виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового Договорів з індивідуальним споживачем. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтями 67, 68 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електроенергію, теплопостачання) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно положень ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст.ст. 610, 623 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредитору завдані цим збитки. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою КМУ України від 08 жовтня 1992 року № 572, п. 7 зобов`язують власника та наймача (орендаря) квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Верховний Суд України у постановах від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14 та від 30.03.2016 року у справі №6-2168цс15 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18 сформував правові позиції, в яких вказав на те, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні плати від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, сума 3% річних за період з 21.05.2021 по 21.12.2021 становить 324,64 грн (а.с. 94). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Таким чином інфляційні втрати за період з 21.05.2021 по 21.12.2021 становлять 839,67 (а.с. 92-93). Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан. Постановою КМУ № 206 від 5 березня 2022 року до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Твердження відповідача та її представника про заборону нарахування штрафних санкцій на заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг є безпідставними, так як заборгованість виникла до введення в Україні воєнного стану. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем прострочено сплату комунальної послуги, що призвело до порушення права КП «Миргородтеплоенерго» на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги з опалення приміщення та постачання гарячої води за період 21.05.2021 по 21.12.2021, в межах заявлених позовних вимог, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню за вказаний період. Суд вважає безпідставними посилання представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з 21.05.2020 по 21.12.2021 виходячи з принципу диспозитивності, так як позовна заява не містить вимоги про стягнення заборгованості за вказаний період. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial