Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~МтСБУ 18 жовтня 2021 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення в порядку зворотної вимоги суми страхового відшкодування потерпілому та судових витрат. Позивач в своїх позовних вимогах посилався на те, що 22 серпня 2015 року о 21.10 годині [PERSON] завдано шкоду шляхом завдання тяжких тілесних ушкоджень, від яких наступила смерть постраждалого, винним в цій ДТП, пошкодженні є відповідач [PERSON] .. Було складено акт, є вирок суду, подія визнана страховим випадком, у представника постраждалої сторони був страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність у відповідача застрахована не була. Позивач за вимогою представника постраждалої особи після оформлення необхідних документів виплатив суму страхового відшкодування відповідно до закону в межах закону і збитків в повному обсязі в сумі 14 616 грн.. Після виплати вказаної суми позивач звернувся до відповідача для відшкодування вказаної суми в порядку зворотної вимоги, регресу (субрегація) в розмірі сплаченої суми, оскільки були такі умови страхування, на претензію позивача відповіді від відповідача не отримали і він вказаної суми не сплатив, виник спір. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача вказане страхове відшкодування в порядку зворотної вимоги в передбаченій законом і заявленій позивачем сумі відшкодування та витрати на правову допомогу та судовий збір, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив; позовні вимоги фактично не визнав, дійсно з його (відповідача) участю була дорожньо-транспортна пригода і його визнано винним у вказаній ДТП, шкода завдана, суму шкоди відшкодував і більше нічого не винен, заперечував проти вимог і не заперечував проти розгляду справи без його участі. Правом надання відзиву на позов не скористався. З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 22 серпня 2015 року о 21.10 годині відповідач [PERSON] , керуючи на належній правовій основі автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номер [NUMBER] , що належить на праві власності «Українській народній партії», рухався по автошляху «Знам`янка-Луганськ-Ізварино», який проходить на території Новомосковського району Дніпропетровської області, з боку м. Павлограда в напрямку м. Дніпро і під час руху в районі 229 км+200 м зазначеного автошляху не переконався в безпечності свого маневру при зміні напрямку руху і зміні смуги руху, не вжив заходів щоб не допустити зіткнення з іншим транспортним засобом, відволікся від керування вказаним автомобілем, не оцінив дорожню обстановку і не обрав безпечну в межах дозволеної швидкості руху дистанцію, при виявленні пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину дороги з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, своєчасно не застосував заходів до зменшення швидкості руху аж до зупинення транспортного засобу, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , порушивши вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3б, 12.2 Правил дорожнього руху України, скоївши дорожньо-транспортну пригоду. За результатом вказаної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні відповідача порушене кримінальне провадження №12015040000000808 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року [PERSON] визнано винним в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначене покарання в вигляді трьох років позбавлення волі умовно (ст. 75 КК України) без позбавлення права керування транспортними засобами з випробувальним іспитовим терміном на два роки; вирок не оскаржувався, набрав законної сили і виконаний. Внаслідок вказаної ДТП винними діями відповідача [PERSON] було завдано тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер [INFO] . Згідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2018 року набрав законної сили і виконаний, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинного зв`язку між винними діями, пов`язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди. Вказаними протиправними діями відповідача потерпілій особі було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] (дочка [PERSON] ) було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. За зверненням представника [PERSON] з цим питанням до позивача МтСБУ відшкодувало представнику потерпілої особи майнову шкоду в сумі 14\~616 грн., після чого страхова організація звернулася в порядку зворотньої вимоги до відповідача, але останній погашати вказану суму відмовився, на претензію позивача відповіді від відповідача не отримали і він вказаної суми не сплатив, отже відшкодування в повному розмірі від відповідача вони не отримали і зараз. В добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. \~ \~ \~ \~Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні з позовної заяви та наявних документів встановлено, що 14 серпня 2018 року відповідно до положень ст. 35 та пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про ОСЦПВ» до позивача звернувся представник потерпілої особи Лазуренко Едуард Костянтинович, що діє в інтересах доньки померлого [PERSON] на підставі довіреності ННК015494 від 09 серпня 2018 року посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В., з заявою про відшкодування шкоди. Умовами ч. 1 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» передбачено, що рішення про здійснення страховою відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника. Положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про ОСЦПВ» на страховика (у випадках передбачених ст. 41 нього Закону МТСБУ) покладено обов`язок протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 нього Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Outcome: approved