Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона являється наймачем квартири [ADDRESS] . В дану квартиру вона була вселена на підставі ордеру від 22.05.1986 разом із чоловіком та двома доньками, зокрема з відповідачем [PERSON] . З квітня 2021 року відповідач жодним чином не користується квартирою, не проживає у ній, проте залишається зареєстрованою за вказаною адресою. Просить визнати [PERSON] , такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву у якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Від неї не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки 18.05.2022 року у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст.269 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Ухвалою суду від 18.05.2022 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею ст.64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно\~Ордеру на\~житлове приміщення\~№4996\~від 22.05.1986,\~наймачем\~квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Згідно з\~довідки №\~5-71\~від 22.10.2021\~року,\~виданої виконавчим\~комітетом Новояворівської\~міської ради\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дійсно зареєстрована\~та проживає\~в [ADDRESS] \~в такому\~складі сім`ї:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ чоловік,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~ дочка, [PERSON] , [INFO] онука, [PERSON] , [INFO] онук, [PERSON] , [INFO] правнучка, [PERSON] , [INFO] правнучка. Згідно актів обстежень від 01.04.2021, 04.05.2021, 13.09.2021, 29.10.2021 на факт не проживання за адресою [ADDRESS] [PERSON] , на час обстеження остання була відсутня за вказаною адресою, тому є підстави вважати, що в даній квартирі вона не проживає. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (постанова Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20)). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у квартирі та не користується нею з квітня 2021 року, тобто більше шести місяців, між ним та позивачем не укладались жодні угоди щодо користування житлом, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягає до задоволення. Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved