Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 липня 2016 року присуджено до стягнення з позивача на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором 490917902 від 17.06.2014 у розмірі 29\~828,16 грн. та судові витрати у розмірі 1\~378,00 грн., всього на загальну суму 31\~206,16 грн. [PERSON] зазначені грошові кошти було сплачено ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку із чим постановою начальника відділу Чернівецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 22 травня 2019 року виконавче провадження № 55521979 з примусового стягнення коштів на виконання рішення суду закрито з підстав повного виконання вимог виконавчого документу. Поряд із цим, 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. за зверненням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 1799, щодо примусового стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 490917902 від 17.06.2014, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк» на користь правонаступника ПАТ «Альфа-Банк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області 02 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63465609. Відтак, ваховуючи те, що виконавчий напис було вчинено щодо заборгованості, яка була відсутня, вказаний виконавчий напис нотаріуса повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явилася, подавла заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Також зазначила, що у разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`являється, будучи про час та місце розгляду справи повідомленим в тому числі шляхом публікації оголошення на вебпорталі судової влади України. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна також будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, свідченням чого слугують наявні при матеріалах судової справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, в судове засідання за невідомих суду причин не з`являється. З огляду на наявність заяви позивача, відповідно до якої він не заперечує проти ухвалення заочного рішення, ухвалою суду від 08 червня 2022 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази в їх сукупності та співставленні дійшов висновку про наступне. 17 червня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490917902. 12 липня 2016 року рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області у справі № 150/266/16-ц, було присуджено до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 29\~828,16 за кредитним договором № 490917902 від 17 червня 2014 року та судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. 22 травня 2019 року начальником відділу Чернівецького РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55521979 щодо примусового виконання рішення суду у справі № 150/266/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» коштів в загальному розмірі 31\~206,16 грн. у зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документу. Втім, 13 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. видано виконавчий напис за реєстраційним номером 1799 щодо стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № 490917902 від 17 червня 2014 року. На підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області 02 листопада 2020 року було відкрито виконавче провадження № 63465609 щодо примусового стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 490917902 від 17 червня 2014 року. Оцінюючи правомірність вчинення оспорюваного виконавчого напису суд приймає до уваги наступне. Статями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5). Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону, визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів даної норми нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу ( підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). При цьому, стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При цьому, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В даному випадку, звертаючись з позовом до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивачем було надано ряд доказів, наведених вище, які свідчать про відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Окрім цього, матеріали справи не містять достовірних та беззаперечних доказів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання. Одночасно матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем вимог законодавства, зокрема, щодо доведеності безспірності заборгованості боржника. Відсутній доказ отримання [PERSON] відповідної письмової вимоги про усунення порушень станом на дату вчинення виконавчого напису, а, відтак, відсутні підстави вважати, що станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису позивачу було відомо про вимогу відповідача та суму боргу, що свідчить про відсутність узгодження боржником суми боргу. Встановлені судом обставини свідчать про те, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису. Оспорюваний виконавчий напис вчинено за договором, за яким стягнення заборгованості не може провадитись у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, за вимогами, які не є безспірними, з порушенням процедури повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису, а, відтак, вимоги позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України). Як передбачено ст.ст.79,80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення позову та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 13 жовтня 2020 року № 1799, таким, що не підлягає виконанню. Згідно з вимогами ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал`на користь позивача [PERSON] сплачений нею при зверненні до суду з позовною заявою судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved