Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач 1), [PERSON] (далі відповідач 2) про солідарне стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 січня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 60200019591 про отримання товарів в системі Плати пізніше, за умовами якого відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Кухня на замовлення», встановленою вартістю 60000,00 грн.. Також, згідно умов договору, в момент його підписання всі існуючі майбутні права постачальника за договором відступають на користь процесинг-центра ТОВ «Фінасова компанія «Фангарант Груп». Окрім того, того ж дня, між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 60200019591 поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше™, за умовами якого поручитель разом із клієнтом несе солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання Клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за Договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ та усім додатковими угодами до Договору. Між тим, відповідачі не виконали прийнятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати товару, внаслідок чого мають заборгованість у загальному розмірі 78433,06 грн.. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Між тим, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явилися, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалися, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору № 2018072303 «Про отримання товарів системі «ПлатиПізніше™» (надалі Договір) від 23 липня 2018 року укладеному між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , останній постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари. Так, 23 січня 2019 року між ФОП [PERSON] (постачальник) та [PERSON] (клієнт) було укладено Договір про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» №60200019591, за яким останньому передано в оренду на умовах лізингу «Кухня на замовлення», встановленою вартістю 60000,00 грн.. Того ж дня, між ФОП [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №60200019591 поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше™, за умовами якого поручитель разом із клієнтом несе солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання Клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за Договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ та усім додатковими угодами до Договору. Згідно п. 1.1., п. 1.3. Договору №2018072303 «Про участь постачальника в системі «ПлатиПізніше™ (Факторингу)» від 23 липня 2018 року», всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов Договору, були відступлені постачальником на користь позивача в момент підписання Договору № 60200019591 «Про отримання товарів в системі ПлатиПізніше» від 23 січня 2019 року. Про відступлення прав вимоги за Договором відповідач повідомлений, що підтверджується його підписом в зазначеному Договорі. Пунктом 13.1 умов Договору про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» №60200019591 від 23 січня 2019 року передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в Пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеним. Відповідно до п.12.2-12.3 Договору, у разі прострочення сплати платежів на строк до десяти календарних днів відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку в розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно із п. 12.4. Договору, у разі прострочення відповідачем сплати платежів на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою Позивача протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування. Відповідно до п. 12.5. Договору, у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 (тридцяти) днів. Відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором. Так, судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» взяті на себе зобов`язання за Договором про отримання товарів в системі «ПлатиПізніше™» №60200019591 від 23 січня 2019 року, перед відповідачем 1 виконало в повному обсязі, оскільки відповідно до п. 9.1 Договору, передачу товару, а саме «Кухня на замовлення», відповідач 1 підтвердив своїм підписом в Договорі. Між тим, відповідачі в свою чергу взяті на себе зобов`язання належним чином не виконали. Із наданого позивачем розрахунку суми заборгованості згідно Договору №60200019591 від 23 січня 2019 року, вбачається що станом на 10 червня 2021 року, відповідач 1 має заборгованість перед позивачем на загальну суму 78433,06 грн., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням - 30628,10 грн. та суми штрафних санкцій - 47804,96 грн.. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору, внаслідок чого утворився борг перед позивачем в сумі 78433 грн. 06 коп.. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона відповідача не скористалася своїм правом на подання відзиву та не надала доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі належним чином не виконують зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідачів є неправомірними, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачів. необхідно стягнути солідарно заборгованість в загальній сумі 78433 грн. 06 коп.. Крім того, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджено Платіжним дорученням №7714.

Outcome: approved