Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2022 року пред`явив до [PERSON] позов про зміну способу стягнення присуджених аліментів, визначених рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 жовтня 2012 року із ј усіх видів його заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2012 року ухвалено стягнути з нього на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі ј усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту відкриття виконавчого провадження ним, [PERSON] рішення суду виконувалось у повному обсязі, аліменти сплачувались щомісячно, але за останній 2021 рік у нього виникла заборгованість у зв`язку з тим, що середня заробітна плата в районі збільшилася до 12000 грн., та з цієї суми з нього стягують аліменти, сума яких з серпня 2021 року становила більше 3186,25 грн. Протягом останніх років він офіційно ніде не працює, його дохід є мінливим і сезонним, так як на присадибній ділянці вирощує полуницю, яку потім продає на ринках. З 2016 року він постійно (щорічно) перебуває на обліках у центрі зайнятості, як безробітній і отримує допомогу по безробіттю, так як офіційного місця роботи не мав і на даний час не має. Зараз він перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від якого в них народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та знаходяться на його утриманні. У зв`язку з тим, що він не має постійного місця роботи, тому сплачувати аліменти на користь [PERSON] у сумі більше 3000 грн. він на даний час не в змозі. Вважає, що дані обставини, зокрема, погіршення його матеріального стану і наявність утриманців від іншого шлюбу свідчить про зміну його матеріального становища і є підставою для перегляду способу стягнення аліментів визначених рішенням Тячівського районного суду від 10 жовтня 2012 року, а саме, із ј усіх видів його заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Під час судового засідання представник відповідачки [PERSON] адвокат Телегазій В.І. позов не визнав, посилаючись на те, що чинним законодавством не передбачено можливості звернення платника аліментів із позовом про зміну способу стягнення аліментів, оскільки таке право має лише отримувач аліментів. Вислухавши пояснення представника відповідачки [PERSON] адвоката Телегазія В.І., з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Згідно із\~положенням ч.1\~ст.3 Конвенції про права дитини,\~ч.ч.7,\~8 ст.7 СК\~України, під\~час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 вересня 2012 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 20 червня 2012 року, аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а. с. 21). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В силу ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду на утримання дочки [PERSON] , із частки від його заробітку (доходу) на тверду грошову суму, оскільки він офіційно ніде не працює, його дохід є мінливим, з 2016 року він перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітний, крім цього він вдруге одружився і від шлюбу у нього є двоє дітей, які перебувають на його та дружини утриманні, на підтвердження чого долучив фотокопію трудової книжки, свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей та довідку про склад сім`ї ( а. с. 10-12, 13, 14,15, 16). Однак, суд звертає увагу, що Сімейним кодексом України передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу стягнення аліментів. Стаття 192 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, зокрема, таких як: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно правового висновку, зробленого в Постанові Верховного Суду від 16.10.2019 (справа № 664/2746/17), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів змінюється лише за позовом одержувача аліментів. Разом з тим, право вибору та ініціювання питання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) на аліменти у твердій грошовій сумі має винятково одержувач аліментів. Відтак, [PERSON] , як платник аліментів, не може звертатися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених у частці від його доходу. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить виключно одержувачу аліментів та за його вибором, а не платнику аліментів, відтак у задоволенні позову слід відмовити. Щодо поданих представником відповідача адвокатом Телегазієм В.І. акта обстеження матеріально-побутових умов та рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року то слід зазначити наступне. Згідно ч. 9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Ураховуючи наведене, а також те, що відсутні відомості про те, що вказані докази надіслані позивачу, суд не бере до уваги подані представником докази. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed