Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У березні 2021 року Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» звернулось до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 13 183, 81 грн, інфляційні збитки - 1 581, 78 грн, три проценти річних у сумі 787, 90 грн, а всього - 15 553, 49 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19 червня 2017 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . Позивач вказує, що станом на 21 листопада 2019 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 13 183, 81 грн. Також позивач зазначає, що відповідач має сплатити збитки від інфляції у розмірі 1 581, 78 грн та три проценти річних у сумі 787, 90 грн за період 01 липня 2017 року по 31 березня 2020 року. Ухвалою судді від 04 березня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. 27 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує на те, що відповідно до квитанції № 10 від 01 грудня 2020 року [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі - 13 183, 80 грн, отримувачем яких є Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» з призначенням платежу: «за утримання будинку [PERSON] , рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] ». Відтак [PERSON] просить закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору. 02 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача про зменшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що позивач визнає сплату боргу у розмірі 13 183, 80 грн, однак відповідачем не сплачено збитки від інфляції та три проценти річних за період 01 липня 2017 року по 31 березня 2020 року. Позивач просить про стягнення інфляційних збитків - 1 581, 78 грн та трьох процентів річних у сумі 787, 90 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 червня 2017 року між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку [ADDRESS] . Отже, як споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 156, 162 ЖК України, відповідач зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Позивач надає послуги утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців на обслуговуючій території й збір з власників квартир за відшкодування експлуатаційних втрат утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з розрахунком позивача, станом на 21 листопада 2019 року виникла заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 13 183, 81 грн. Також позивач зазначає, що відповідач має сплатити збитки від інфляції у розмірі 1 581, 78 грн та три проценти річних у сумі 787, 90 грн за період 01 липня 2017 року по 31 березня 2020 року. Відповідно до квитанції № 10 від 01 грудня 2020 року [PERSON] сплатила грошові кошти у розмірі - 13 183, 80 грн, отримувачем яких є Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» з призначенням платежу: «за утримання будинку [PERSON] , рахунок № [NUMBER] , [ADDRESS] ». Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до статті 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальні споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню збитків від інфляції у розмірі 1 581, 78 грн та три проценти річних у сумі 787, 90 грн, що разом становить - 2 369, 68. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то відповідачу слід сплатити судові витрати у розмірі 574, 17 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial