Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа: Друга київська державна нотаріальна контора, а саме просили встановити факт належності [PERSON] Державного акта на право приватної власності на землю серія Р2 № 427078, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 25.05.2004, згідно з яким йому належала земельна ділянка площею 3,05 га, розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:303:0018. Вимоги заяви мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] згідно з Державним актом серії Р2 № 427078 від 25.05.2004 належала на праві власності земельна ділянка площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:303:0018. Заявники зазначають, що за життя на спадкове майно, в тому числі і вказану вище земельну ділянку, заповіту [PERSON] складено не було. Зі спадкоємців за законом першої черги на спадщину [PERSON] залишились його діти - заявники, інших спадкоємців після [PERSON] не залишилося. У зв`язку з відкриттям спадщини [PERSON] , заявники звернулися до державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори, де за їх заявами було відкрито спадкову справу та надано витяг про реєстрацію спадкової справи [PERSON] у Спадковому реєстрі. Однак під час вивчення державним нотаріусом документів було виявлено, що земельна ділянка належала померлому [PERSON] , однак право власності на вищевказану земельну ділянку належало спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 427078 від 25.05.2004, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією на ім`я « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про смерть він значиться як « [PERSON] ». Заявники вказують, що для прийняття спадини [PERSON] та отримання свідоцтв про право на спадщину, виникла необхідність встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 № 427078, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 25.05.2004, згідно з яким йому належала земельна ділянка площею 3,05 га, розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:303:0018. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 06.10.2021 вказану заяву залишено без руху та надано заявникам час на усунення недоліків. Заявниками подано заяву про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду, до якої додано належним чином оформлену заяву про встановлення факту правовстановлюючого документа підписану обома заявниками, копії документів засвідчені обома заявниками з датою засвідчення та квитанцію про сплату [PERSON] судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 14.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судове засідання 02.06.2022 заявники з`явились, підтримали вимоги заяви з підстав, викладених в ній. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, 16.05.2022 від представника заінтересованої особи надійшов лист, в якому вона просить суд слухати справу без представника заінтересованої особи. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд встановив таке. Згідно з Державним актом серії Р2 № 427078 від 25.05.2004 [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:303:0018 (а.с. 12). Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3222101832021 від 05.03.2021 земельна ділянка площею 3,05 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Черняхівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, кадастровий номер 3222288800:02:303:0018 належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 13-17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.04.2020, виданим Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 9). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61672922 від 15.09.2020 та Довідки від 05.08.2021 № 4791/02-14 вбачається, що Другою київською державною нотаріальною конторою 15 вересня 2020 року заведено спадкову справу за № 511/2020 (спадкова справа № 6412975 згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі). 15 вересня 2020 року із заявами про прийняття спадщини за № 1348 та № 1349 відповідно, звернулись сини померлого: [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Іншi спадкоємці із заявами про прийняття та видачу спадщини після смерті [PERSON] до Другої київської державної нотаріальної контори не звертались. Свідоцтва про право на спадщину, станом на 05 серпня 2021 року, на земельну ділянку площею - 3,0502 га, кадастровий номер - 3222288800:02:303:0018, що розташована за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Черняхівська сільська рада, не видавались. Відповідно до Довідки Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні від 14.05.2021 № 131/119 згідно з нормами чинного українського правопису прізвище " [PERSON] ", " [PERSON] " пишеться з суфіксом --цьк/ий/, -цьк/а/. Суфікс -цьк виник як результат фонетичної взаємодії останнього приголосного твірної основи к, ч, ц і суфіксального с. Так, прізвище [PERSON] утворилося від топоніма власної назви м. Кагарлик: [PERSON] . Зважаючи на вищевикладене, прізвища " [PERSON] " та " [PERSON] ", " [PERSON] " та " [PERSON] ", як належні одним і тим же особам, слід вважати ідентичними. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. При цьому, за змістом ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Оцінивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 № 427078, виданий Кагарлицькою районною державною адміністрацією 25.05.2004, на ім`я [PERSON] , належать [PERSON] . Встановлення даного факту необхідно заявникам для прийняття спадщини за померлим батьком. З огляду на зазначене, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в результаті судові розгляду справи окремого провадження витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved