Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Малюк О.П. звернулася до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №72176 від 11.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів" заборгованості за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року за період з 18.01.2008 року по 07.06.2021 року у розмірі 8840,17 грн., яка складається з 1818,48 грн.- простроченої заборгованості за сумою кредиту; 723,55 грн.- простроченої заборгованості за комісією; 0,74 грн.- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 6297,40 грн. - строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 9490,17 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів" на користь [PERSON] безпідставно стягнуті з її заробітної плати за виконавчим написом № 72176 від 11.06.2021 року, вчиненим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, грошові кошти за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 5205,16 грн.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів" на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1488,60 грн. В обґрунтування свого позову зазначила, що 18.01.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» був укладений Кредитний договір № Ск-1069-002632/1-2008. 04.07.2019 року правонаступником усіх прав та обов`язків за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з 28.01.2021 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Фінансового Лізінгу», а з 02.06.2021 року - Товариство з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» згідно із Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №02-06/21. 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис № 72176 про стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості за період з 18.01.2008 року по 07.06.2021 року у розмірі 8840,17 грн., яка складається з наступного: 1818,48 грн. - простроченої заборгованості за сумою кредиту; 723,55 грн. - простроченої заборгованості за комісією; 0,74 грн. - простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 6297,40 грн. - строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису Нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат», на загальну суму 9490,17 грн. 29.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анною Сергіївною було відкрито виконавче провадження № 67687108 на підставі виконавчого напису № 72176 від 11.06.2021 року та 06.12.2021 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлена за місцем праці Позивача в Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К». Однак Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вказаним розміром заборгованості, вважає його перебільшеним, нарахованим з порушенням умов Кредитного договору, що вимоги до неї пред`явлені після спливу строку позовної давності, у зв`язку з чим вчинення виконавчого напису нотаріусом - незаконним, яке порушує законодавство України, про що викладає наступне. Щодо права на подання позову. У зв`язку з тим, що виконавчий напис № 72176 вчинений 11.06.2021 року, Позивач звертається до суду в межах строку позовної давності. Щодо неправомірності вчинення виконавчого напису та визнання його таким, що не підлягає виконанню. По-перше, здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій, у главі 16 викладений порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів, зокрема, пунктом 1.1 передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 Переліку документів, який був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року, відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до пункту 4 статті 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з 22.02.2017 року, з моменту проголошення, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. А пункт 1 Переліку документів стосується лише нотаріально посвідчених договорів. В Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 викладена правова позиція щодо строку звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, яка визначила, що норми частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час ухвалення) варто застосовувати разом із нормами частини другої статті 88 цього Закону та статті 257 Цивільного кодексу України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. Крім того, виконавчий напис, вчинений на підставі не посвідченого нотаріально кредитного договору, є таким, що не підлягає виконанню (у правовідносинах із 22 лютого 2017 року). У зв`язку з тим, що Кредитний договір № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року нотаріально не посвідчений, а у виконавчому написі зазначено, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», які, як зазначено вище, є незаконними і нечинними, то в момент вчинення виконавчого напису № 72176 від 11.06.2021 року були відсутні правові Підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. По-друге, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі № 6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Ознаками безспірності документів, відповідно до яких вчиняється виконавчий напис, є відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах, подання нотаріусу документів, що свідчать про визнання боржником вимог стягувана, а також повідомлення боржника не менш, ніж за ЗО днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та необхідність ліквідування допущених порушень чи оскарження виставлених вимог у судовому порядку, чи подання заперечень кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана Боржником, заборгованість вважається безспірною. Тобто нотаріус повинен упевнитися в розумінні Боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує факт визнання боржником вимог кредитора, є вимога Відповідача з підписом Боржника про її отримання або поштове повідомлення з підписом Боржника про отримання цінного листа з описом вкладення, в якому зазначено, що саме вимога направлена Боржнику, а не інший документ. Так, пунктом 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Позивач заперечує проти отримання нею письмових повідомлень від Відповідача та Нотаріуса про наявність заборгованості за Кредитним договором № Ск-1069- 002632/1-2008 від 18.01.2008 року та намір вчинити виконавчий напис, а Відповідач не надав Нотаріусу доказів отримання Боржником письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило Позивача права заперечити проти вчинення виконавчого напису та подати Нотаріусу докази на підтвердження своїх заперечень. Таким чином, безспірною заборгованістю є така заборгованість, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Однак на підставі документів, наданих Відповідачем Нотаріусу, а також із заяви про вчинення виконавчого напису не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням Закону. По-третє, звертаємо увагу суду на те, що при вчиненні виконавчого напису Нотаріус не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у Нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року, в тому числі за сумою кредиту, процентами та комісією, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Розрахунок заборгованості, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання Позивача по кредиту, процентах та комісії, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність його вимог до Боржника. Вчиняючи виконавчий напис, Нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за Кредитним договором № Ск-1069- 002632/1-2008 від 18.01.2008 року, а саме: суми боргу за тілом кредиту, процентами та комісією, у виконавчому написі зроблено Відповідачем одноособово, без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості згідно умовам Кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками Відповідача, який є відображенням його односторонніх арифметичних розрахунків і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Наданий розрахунок заборгованості за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1- 2008 від 18.01.2008 року не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яка передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Позивач звертає увагу суду на той факт, що наданий розрахунок заборгованості не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (коли саме, ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом), яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише одностороннім та одноособовим нарахуванням Відповідачем суми заборгованості за певний період. Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов Кредитного договору № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6- 20цс12. Крім того, Нотаріусом також не перевірено повноваження особи, яка підписала розрахунок заборгованості. Оскільки дана особа діє від імені юридичної особи, вона повинна діяти в межах повноважень, які визначені відповідною довіреністю, а наданою Нотаріусу довіреністю не передбачено її право на підпис чи засвідчення первинних бухгалтерських документів. Таким чином, у Нотаріуса на момент вчинення нею виконавчого напису були всі підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем не є безспірним. По-четверте, згідно виконавчого напису № 72176 від 11.06.2021 року з Позивача на користь Відповідача стягнуто 723,55 грн. як прострочену заборгованість за комісією, однак це не передбачено умовами Кредитного договору № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2021 року, який Відповідач надав Нотаріусу для вчинення виконавчого напису. По-п`яте, відповідно до пункту 1.1.5 Кредитного договору № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року, споживчий кредит наданий до 18.01.2009 року (включно), однак Відповідачем нарахована заборгованість за процентами за період з 18.01.2008 року по 07.06.2021 року. Так, Постановою Верховного Суду України від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 (провадження N 14-10цс18) закріплена правова позиція про припинення нарахування процентів після спливу визначеного договором строку кредитування та у випадку пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів. Згідно правової позиції Верховного Суду України після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, нарахування відсотків у розмірі 6297,40 грн. після закінчення строку дії Кредитного договору № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року, тобто після 18.01.2009 року, є незаконним. По-шосте, згідно частини 1 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 13.01.2006 року, діючій на момент укладання Кредитного договору № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. У зв`язку з тим, що Кредитний договір № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року, укладений між Позивачем і Банком, є споживчим, наданим для задоволення особистих потреб Позивача, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, на правовідносини, які виникли між сторонами за цим договором, розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції від 13.01.2006 року передбачена заборона кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Так, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено частиною 1 статті 261 ЦК України. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України № 6- 2104ис1б від 23.11.2016 року, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 П4-10ис18), передбачено, якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу). Позивач зазначає, що останній платіж за Кредитним договором N° Ск-1069- 002632/1-2008 від 18.01.2008 року був нею здійснений 08.10.2008 року, тобто дванадцять років перед вчиненням виконавчого напису, що підтверджується копією квитанції №2680_11 від 08.10.2008 року. Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У зв`язку з тим, що за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року відносно стягнення заборгованості за кредитом, процентами та комісією минув строк позовної давності, внаслідок чого відносини між Позивачем і Відповідачем є спірними, тому стягнення заборгованості за вищезазначеним Кредитним договором в позасудовому порядку шляхом вчинення виконавчого напису є незаконним. По-сьоме, з моменту відкриття виконавчого провадження до зупинення стягнення за постановою Приватного виконавця з заробітної плати Позивача, як працівника ТОВ «Епіцентр К», на користь Відповідача було примусово безпідставно стягнуто грошові кошти за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року: в грудні 2021 року"2062,20 грн.; в січні 2022 року - 1445,20 грн.; в лютому 2022 року "1697,76 грн., на загальну суму 5205,16 грн. Вищезазначене підтверджується довідкою від 15.02.2022 року, виданою ТОВ «Епіцентр К» на ім1я [PERSON] . Таким чином, з Позивача на користь Відповідача за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року безпідставно стягнуто з заробітної плати грошові кошти на суму 5205,16 грн. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року було задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення грошових коштів в сумі 9490,17 грн. з доходів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на підставі виконавчого напису №72176 виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 11 червня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард Фінансів» заборгованості за кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року в розмірі 9490,17 грн. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.56). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 01 червня 2022 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Малюк О.П. в судове засідання не з`явились, письмово просили суд провести розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ "Форвард Фінансів" в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.01.2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» укладений Кредитний договір № Ск-1069-002632/1-2008 (а.с.17-20). 11 червня 2021 року вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. № 72176 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Форвард Фінансів" заборгованість за Кредитним договором № Ск-1069-002632/1-2008 від 18.01.2008 року за період з 18.01.2008 року по 07.06.2021 року у розмірі 8840,17 грн., яка складається з 1818,48 грн.- простроченої заборгованості за сумою кредиту; 723,55 грн.- простроченої заборгованості за комісією; 0,74 грн.- простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 6297,40 грн. - строкової заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису, на загальну суму 9490,17 грн. (а.с.16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №67687108 від 29.11.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №72176 виданого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Форвард Фінансів" заборгованість в розмірі 9490,17 грн. (а.с.25). 06.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.26). Згідно звіту про здійснення відрахунків та виплат від 15.02.2022 року, виданого ТОВ «Епіцентр К», в рахунок погашення боргу із [PERSON] в рамках ВП № 67687108 у примусовому порядку з грудня 2021 року по лютий 2022 року стягнуто грошові кошти в розмірі 5205,16 грн. (а.с.78). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Надані нотаріусом документи не дають можливості встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку, фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус Макаренко А.С. не врахувала та не перевірила факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останнім суду не надано. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізналася після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, зокрема й щодо строків звернення до нотаріуса з такою вимогою, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів" на користь позивача стягнутих з її заробітної плати коштів в розмірі 5205,16 грн. суд виходить з наступного. Згідно Постанови Верховного Суду від 12.11.20 року у справі № 200/3452/17 - справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Відповідно до ч. 1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В даному випадку, правовою підставою набуття відповідачем коштів утриманих з заробітної плати позивача став спірний виконавчий напис нотаріуса реєстр. № 72176 від 11.06.2021 року, який виконанню не підлягає. Таким чином, у даному випадку сума коштів, які Товариства з обмеженою відповідальністю "Форвард Фінансів" набуло без достатньої правової підстави складає 5205,16 грн., які були утриманні із заробітної плати позивача на їх користь та підлягають стягненню на користь позивача. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису про стягнення заборгованості не переконався у безспірності заборгованості та отриманні боржником повідомлення про порушення основного зобов`язання від кредитора. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1488 грн. 60 коп. за подання позовної заяви, 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову, оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved