Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання батьківства. Позов мотивований тим, що з осені 2008 року до кінця 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах та [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Вказуючи, що відповідач є батьком дитини, однак не бажає подавати заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей про нього, як батька, до актового запису про народження дитини, позивач просила визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про її народження. Відповідач 15 листопада 2021 року подав до суду відзив на позов, в якому підтвердив факт проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з осені 2008 року до кінця 2012 року. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] . Заяву про визначення походження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подавав, оскільки не впевнений, що саме він є батьком дитини. Просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень (а. с. 33-35). Окрім того, відповідач подав клопотання про зміну підсудності справи, у задоволенні якого ухвалою суду від 01 грудня 2021 року було відмовлено (а. с. 36, 52). З 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи за клопотанням позивача (а. с. 52, 104). У судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, у зв`язку з чим відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Позивач 01 грудня 2021 року подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 46). Від представника відповідача 06 травня 2022 року надійшло до суду клопотання про розгляд справи без її участі та за відсутності відповідача (а. с. 128-129). Представник третьої особи подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та вказала, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 47). Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Стаття 121 СК України визначає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Згідно з\~частиною другою\~статті 125\~СК України\~якщо мати\~та батько\~дитини не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою,\~походження дитини\~від батька\~визначається за\~заявою матері\~та батька\~дитини або за рішенням суду. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього\~Кодексу,\~батьківство щодо\~дитини може\~бути визнане\~за рішенням\~суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про\~визнання батьківства\~може бути\~пред`явлений\~матір`ю,\~опікуном,\~піклувальником дитини,\~особою,\~яка утримує\~та виховує\~дитину,\~а також\~самою дитиною,\~яка досягла\~повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до\~частини першої статті 135\~цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 липня 2010 року Купичівською сільською радою Турійського району Волинської області (актовий запис № 11), [PERSON] народилася [INFO] . Матір`ю дитини записана [PERSON] , яка змінила прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу 19 грудня 2020 року на « [PERSON] » (а. с. 9, 11). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька дитини [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (а. с. 12). Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилалася на те, що з осені 2008 року до кінця 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах і відповідач є біологічним батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями частини другої\~статті 128 СК України\~підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі №225/6301/15-ц. Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації\~№ 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). За результатом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у цій справі встановлено, що відповідач [PERSON] може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , із ймовірністю на 99,99999998 % (а. с. 56-59). Заперечуючи вказаний факт у відзиві на позов, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів, побудувавши їх виключно на припущеннях. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом обґрунтованих і достатніх підстав для задоволення позову, визнання відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини згідно з положеннями статті 134 СК України. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~з відповідача в користь позивача слід стягнути 908 гривень судового збору. На підставі викладеного, статей 121, 122, 128, 134 СК України та

Outcome: approved