Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позов до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), у якому, з урахуванням уточнених позовних даних, просить визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У даному будинку також зареєстровані відповідачі по справі, які не проживають у ньому понад один рік без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особистих речей у будинку немає, будинком вони не цікавляться, оскільки виїхали на постійне місце проживання в Іспанію. Відповідачі створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоч повідомлені про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх відсутності не подали. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.26), клопотання про залучення співвідповідача (а.с.23). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.12.2021 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18-19). Ухвалою підготовчого засідання від 31.01.2022 залучено до участі у справі співвідповідача (а.с.27-28). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1901/21 відповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31, 32, 39, 40, 49, 50). Ухвалою підготовчого засідання від 01.03.2022 відкладено підготовче засідання (а.с.35). Ухвалою підготовчого засідання від 21.03.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.41). Ухвалою судового засідання від 16.05.2022 відкладено розгляд справи (а.с.46). Ухвалою від 06.06.2022 постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.53). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.05.2003, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадщина складається з цілого житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформованого 06.06.2003, встановлено, що право приватної власності на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с.6). Згідно з даними Будинкової книги, по [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 11.12.2006 (а.с.7-8). Довідкою Ходорівського УКГ №1152 від 12.10.2021 підтверджується, що [PERSON] , 1979 р.н., та [PERSON] , 2003 р.н., зареєстровані у будинку [ADDRESS] (а.с.9). Актами обстеження житлово-побутових умов заявника від 21.04.2021, 15.07.2021, 26.10.2021 встановлено, що [PERSON] та [PERSON] багато років знаходяться в Іспанії і не проживають в житловому будинку [ADDRESS] з 2008 року по даний час. Позивачка контакти з ними не підтримує (а.с.10, 11, 12). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю в позивачки перешкод у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком через зареєстроване місце проживання у ньому її родички і внучки, які не проживають у ньому. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі Закон № 1871-IX). Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до приписів статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями частини 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Відповідно до приписів частини 2 статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. За змістом статті 2 Закону № 1871-IX , орган реєстрації виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи. Згідно з вимогами пункту 6 частини 1 статті 24 Закону № 1871-IX, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідачі є членами сім`ї позивачки та зареєстровані у будинку [ADDRESS] , який на праві приватної власності належить позивачці. Відповідачі з 2008 року без поважних причин за зареєстрованим місцем проживання відсутні. Надаючи оцінку аргументам позивачки, суд зауважує, що відповідачі з 2008 року з власної волі відсутні за зареєстрованим місцем проживання і відсутні будь-які фактичні дані на підтвердження наявності в них інтересу до житла, у якому мають зареєстроване місце проживання. Надати оцінку аргументам позивачів суд позбавлений можливості, оскільки такі ними не наведені. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що право відповідачів на користування зазначеним житловим будинком, власником якого є позивачка, підлягає припиненню на вимогу позивачки на підставі частини 2 статті 405 ЦК України. Припинення права користування відповідачів спірним житлом відповідає вимозі пропорційності переслідуваній легітимній меті у світлі статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду на те, що позивачка, у зв`язку із збереженням за відповідачами права користування належним їм житловим будинком та реєстрації їх проживання у спірному будинку, вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб. Виходячи з того, що Закон України від 5 листопада 2021 року № 1871-IX «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані з реєстрацією та зняттям особи із зареєстрованого місця проживання (перебування), положення цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Суд зазначає, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 319, 321, 383, 391, 401-403, 405, 406 Цивільного кодексу України, статей 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved