Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на користь АТ «Криворіжгаз» в сумі 132237,53 грн, стягнути судові витрати у справі. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, надав докази на їх підтвердження та пояснив, що позивач є оператором газорозподільчих мереж. 29.05.2019 року за адресою відповідача представниками позивача було проведено перевірку, в ході якої було складено акт про порушення №379 за фактом виявлення несанкціонованого відбору природнього газу шляхом несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу прихованими засобами шляхом встановлення підробних пломб, які не відповідають даті виробництва лічильника. Акт було підписано відповідачем з зауваженнями. Відповідачу було повідомлено про час та місце засідання комісії з розгляду даного акту. 05.06.2019 року за участі відповідача проведено експертизу газового лічильника, в ході якого виявлено порушення пломба не відповідає даті виробництва 30.09.2003 року та номеру лічильника, на захисному склі навколо місць встановлення пломб наявні численні тріщини з обох боків. Лічильник непридатний до подальшої експлуатації. За результатами розгляду вказаного акту та протоколу, на засіданні комісії було прийнято рішення про задоволення акту та здійснення нарахування відповідачу з виставленням рахунку за необлікований (донарахований) обсяг природного газу в сумі 132237,53 грн. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав докази на підтвердження своєї позиції та пояснення по суті. Згідно відповіді підприємства-виробника лічильника на його запит, термін зберігання відтисків та контрольних зразків повірочних тавр складає 10 років, тому надати інформацію щодо повірочних тавр, які повинні бути на лічильнику відповідача, немає можливості. Відсутній та позивачем не наданий акт про пломбування лічильника, наявність якого є обов`язковою, в якому було б вказано, яка саме пломба була на лічильнику при його встановленні. Також не вказано, які саме пломби (повірочні тавра) були встановлені на лічильнику при його монтажі ані в акті приймання газового лічильника від 10.11.2003 року, ані в договорі між позивачем та відповідачем, ані акті приймання газового лічильника після державної повірки від 01.09.2010 року. За таких обставин дана подія не відповідає визначенню «пошкодження пломб», зазначеному у Кодексі газорозподільчих систем, а тому просить у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків (з боку обох сторін процесу), дослідивши докази та документи, надані сторонами, у т.ч. відеозаписи самого огляду домоволодіння відповідача, в ході якого було виявлено порушення (згідно позиції позивача), доходить наступного висновку: Сторонами фактично не оспорюється хід перевірки, її обставини, факт виявлення в ході вищевказаної перевірки тріщин на корпусі лічильника та пломби, яка (згідно позиції позивача) не відповідає зразкам, наданим йому заводом-виробником. При цьому, відповідачем заперечується факт будь-якого несанкціонованого втручання ним в конструкцію лічильника, у т.ч. підробка пломб та зазначається, що саме такі пломби були на лічильнику при його встановленні позивачем у 2003 році. Таким чином, суд доходить до висновку, що предметом розгляду даної справи є встановлення наявності чи відсутності факту пошкодження (підробки) пломб відповідачем. Відповідно до визначення, викладеного у ч.4 ст.1 Кодексу газорозподільчих систем, пошкодження пломб (…) підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів). За таких обставин, враховуючи, що позивач наполягає у позові саме на підробленні пломби лічильника газу відповідача, суд доходить до висновку, що прямими та однозначними вимогами наведеного вище визначення «пошкодження пломб», обов`язковою умовою для встановлення факту підроблення пломби є наявність акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів). При цьому, позивачем в ході судового розгляду суду не надано ані вказаного акту про пломбування, ані жодного іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів. Більш того, ані представник позивача, ані свідки, викликані ним для дачі пояснень, не змогли належним чином довести існування таких документів взагалі, а також того, яка саме пломба була встановлена на лічильнику відповідача при його встановленні самим позивачем у 2003 році. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні показала (окрім іншого), що вона працює на підприємстві позивача, була членом комісії при розгляді справи відповідача. Які пломби було встановлено на лічильнику відповідача у 2003 році вона не знає. Акт повірки лічильника відповідача у 2010 році вона не бачила. Аналогічно, свідок [PERSON] також пояснила в ході судового засідання, що працює у позивача. Які саме пломби були встановлені на лічильнику відповідача у 2003 році, вона не знає, але це може бути вказано у паспорті лічильника. Водночас, вказаних даних у паспорті лічильника (т.1, а.с.201-204) не міститься,там міститья інформація тільки про відбиток первинної повірки. Згідно відповіді ДП «Рівнестандартметрологія» (т.1, а.с.135), термін зберігання відтисків та контрольних зразків повірочних тавр складає 10 років, тому надати інформацію щодо повірочних тавр, які повинні бути на лічильнику відповідача, немає можливості. Отже, ані акт про пломбування, ані жоден інший документ, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів, яким би доводилося, які саме пломби (повірочні тавра) були встановлені на лічильнику відповідача (згідновизначення поняття «пошкодження пломби» , наданого у ч.4 ст.1 Кодексу газорозподільчих систем) стороною позивача суду не надано. За таких обставин, суд доходить до висновку, що наданими позивачем документами та доказами у справі неможливо належним чином, поза розумними сумнівами, довести, які саме пломби (повірочні тавра) були встановлені на лічильнику відповідача при його встановленні у 2003 році, і, отже, неможливо довести факт їх зміни (підробки) на інші. Окрім того, відповідно до визначення, наведеного у тій же ч.4 ст.1 Кодексу газорозподільчих систем, несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб (…) внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства). Таким чином, вказаною нормою прямо передбачено, що обов`язковим елементом для встановлення факту несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу є наявність прямого причинного зв`язку між, власне, пошкодженням чи підробкою пломби (тавра) та необліковуванням (обліковуванням частково чи з порушенням законодавства) ЗВТ/лічильника газу. При цьому, позивачем взагалі не надано будь-яких доказів наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між підробкою (на його думку) пломби на лічильнику та необліковуванням (обліковуванням частково чи з порушенням законодавства) ЗВТ/лічильника газу. Вказаних відомостей про наявність такого причинного зв`язку не міститься у жодному з доказів чи документів, наданих стороною позивача. Так, у акті експертизи № 1202 (т.1, а.с.16), оскільки у них лише декларативно та бездоказово зазначається, що підробка пломби призвела до недостовірності показів лічильника, без будь-якого обгрунтування такого ствердження. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про недоведеність позивачем своєї позиції і у даній частині позовних вимог. При прийнятті рішення суд також приймає до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені у аналогічних по суті справах, зокрема Постанови Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №509/2781/19, від 04 квітня 2019 року у справі № 535/868/18; від 09 квітня 2019 року у справі № 903/853/17; від 24 жовтня 2018 року у справі № 914/2384/17, згідно яких Верховним Судом зазначено, що такі порушення, як втручання в роботу або втручання в конструкцію чи складові ЗВТ є підставою для здійснення перерахунку (донарахування) об`єму природного газу або зміни їх режиму нарахування лише коли за наслідками такого втручання витрата (споживання природного газу комерційним ВОГ) не обліковується або обліковується некоректно, тобто повинен бути наявний причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням та наслідками у вигляді впливу стороннього фактору на результати вимірювання або викривлення даних обліку природного газу. Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2021року у справі №509/2781/19 зазначено (зокрема), що «висновки комісії за результатами експертизи лічильника повинні відображати інформацію щодо наявності не облікованого (облікованого часткового) газу або викривлення даних обліку газу, що було наслідком пошкодження заводського тавра лічильника. Однак, за актом (…) визначено, що саме пошкодження заводського тавра є втручанням в роботу ЗВТ. Позивач не надав належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності такого порушення як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ». Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про те, що позивачем у даній справі не доведено відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, і, отже, вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed