Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернелицької селищної ради Івано-Франківської області та просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт родинних відносин між [PERSON] (у свідоцтві про народження [PERSON] ), [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , як рідними сестрами; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що за даними ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , не було зареєстровано. Виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради від 23.08.1994 прийнято рішення оформити право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та видати їй свідоцтво про право власності на цей будинок. Назва вулиці та номер будинку - [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується відсутність реєстрації права власності на житлове господарство, яке було колгоспним двором, по [ADDRESS] . За господарством закріплена земельна ділянка (в т.ч. для будівництва та обслуговування житлового будинку) 0.68 га. Головою колгоспного двору була [PERSON] , яка померла [INFO] . Заповітного розпорядження на випадок свої смерті вона не залишила. На час смерті [PERSON] разом з нею проживала сестра [PERSON] та племінниця [PERSON] з чоловіком. Відповідно до ст.1262 ЦК України рідна сестра спадкодавця входить до другої черги спадкоємців за законом. Поховання [PERSON] проводила сестра [PERSON] , яка вступила в управління спадщиною. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [PERSON] померла [INFO] , заповітного розпорядження на випадок свої смерті вона не залишила, а тому спадкування здійснюється за законом. На час смерті [PERSON] разом з нею проживала племінниця (фактично дочка) - позивачка [PERSON] , яка є спадкоємцем п`ятої черги за законом, спадкоємці інших черг відсутні. Постановою приватного нотаріуса Городенківського відмовлено позивачці у вчиненні нотаріальної дії, оскільки житловий будинок по [ADDRESS] , який входить до складу спадщини, належав [PERSON] . Після її смерті [INFO] її рідна сестра [PERSON] фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила своїх спадкових прав. До того ж, спадкове житлове господарство обліковується як колгоспний двір без визначення часток його членів, що є перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. На 15.04.1991 у спадковому житловому господарстві проживали [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Житлове господарство належало на праві приватної власності [PERSON] , проте, вона не отримала свідоцтво про право власності на будинок та не зареєструвала право власності на нього у Коломийському МБТІ. На час смерті [PERSON] разом з нею проживала сестра [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але юридично не оформила її. Після смерті [PERSON] її спадщину прийняла племінниця - позивачка [PERSON] , яка фактично вступила в управління спадщиною, подавши заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, користується спадковим майном на власний розсуд, постійно проживає у житловому будинку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію за власні кошти, тобто своїми діями фактично прийняла спадщину, однак оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючого документу на майно у спадкодавця та реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору без визначення часток членів двору. Оскільки спадкування майна відбувається за законом, доведенню підлягає факт родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем. Позивачка народжена як [PERSON] , [INFO] . Фактично, біологічною матір`ю позивачки була [PERSON] . Однак, через складне матеріальне становище сім`ї, 11.07.1985 мати дала згоду на удочеріння [PERSON] своїй рідній сестрі [PERSON] , яка не мала своїх дітей. У зв`язку з цим [PERSON] було видане нове свідоцтво про народження на ім`я « [PERSON] », батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 13.09.2011 позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, на час успадкування майна позивачка [PERSON] де-факто є донькою [PERSON] , а де-юре - її племінницею. Через розбіжність у написані прізвища сестер [PERSON] ( [PERSON] ) неможливо беззаперечно простежити родинні відносини між ними, а відтак і зі спадкоємцем. Встановлення факту родинних відносин між тітками позивачки має для неї юридичне значення, так як є необхідним для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Від встановлення цього юридичного факту залежить реалізація нею спадкових прав. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, оскільки всі три сестри померли, а у документах є розбіжності. Провадження у даній справі відкрито 01.03.2022, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 19.04.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.05.2022 та задоволено клопотання позивачки про виклик у судове засідання свідків: [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні 17.05.2022 позивачка підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав, просить позов задовольнити. Представник Чернелицької селищної ради Івано-Франківської областіу судове засідання 17.05.2022 не з`явився. Чернелицька селищна рада Івано-Франківської областіна електронну адресу суду 14.03.2022 надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради. Дії відповідача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивачки, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази, вважає необхідним зазначити таке. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Із копії свідоцтва про усиновлення (удочеріння) серії [NUMBER] , виданого 11 липня 1985 р. відділом загсу Городенківського райвиконкому, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , народжена у с-щі Чернелиця, удочерена [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », запис за № 1 від 11 липня 1985 р. в книзі реєстрації актів про усиновлення (удочеріння). 11 липня 1985 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області [PERSON] , [INFO] , було видане повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , де її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , запис за № 18 від 25 липня 1969 р. в книзі реєстрації актів про народження. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу 13.09.2011 змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 7 від 13.09.2011 в Книзі реєстрації шлюбів, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.09.2011 Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Із копії повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 20.06.1981, яке заповнене російською мовою, вбачається, що прізвище матері позивачки [PERSON] , [INFO] , до державної реєстрації шлюбу, що мало місце 04.06.1977, - « [PERSON] », запис за № 408 від 04.06.1977 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 60 від 12 листопада 1933 р. в книзі реєстрації актів про народження, що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 1979 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.07.1956, яке заповнене російською мовою на ім`я « [PERSON] », стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] , запис за № 16 від 22.07.1931 в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] народилася [INFO] , хрещена 14 листопада 1926 р. у церкві с.Джурків (а/з № 43), її батьками є [PERSON] (син [PERSON] ) та [PERSON] (донька [PERSON] ), про що свідчать копії архівної довідки № Г-46(Ц)/06-06, виданої 08.06.2021 Державним архівом Івано-Франківської області, та метричної книги реєстрації народжень 15.01.1879-11.12.1942 с.Джурків Коломийського району (церква). Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2005 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що у селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області [INFO] померла [PERSON] , актовий запис за № 21 від 13.07.2005. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 25 травня 2018 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що [INFO] у селищі Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області померла [PERSON] , актовий запис № 28 від 19 жовтня 2015 р. На час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею була зареєстрована та проживала сестра [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією довідки № 619, виданою 07.06.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає з позивачкою на одній вулиці. [PERSON] та [PERSON] були сестрами та проживали разом. Також у них була третя сестра [PERSON] , яка проживала у місті Одеса. Позивачка була народжена [PERSON] , проте через хворобу та важке матеріальне становище її усиновила сестра матері - [PERSON] . Певний час позивачка проживала в Одесі, а потім повернулася до Чернелиці доглядати матір [PERSON] та її сестру [PERSON] . Оскільки працювала бухгалтером в селі, то знає, що прізвище матері позивачки та її сестер було [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що навчалися разом з позивачкою у школі. Їхня сім`я у 1981 році переїхала у с.Чернелиця. Знає, що позивачка проживала з матір`ю [PERSON] та тіткою [PERSON] . У 1985 році позивачку усиновила сестра матері - [PERSON] та забрала її до Одеси. У 1992 році у зв`язку з хворобою матері [PERSON] позивачка повернулася у село та доглядала матір та тітку. Згодом з Одеси повернулася сестра матері [PERSON] . Знає, що прізвище матері позивачки та її сестер було [PERSON] . Відповідно до положень сімейного законодавства України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо батьки мають спільне прізвище, то це прізвище присвоюється і дітям. Складовим елементом імені фізичної особи є по батькові. За загальним правилом, по батькові дитини утворюється від власного імені батька. Приймаючи до уваги ідентичність прізвищ « [PERSON] » та співзвучність прізвища « [PERSON] », співзвучність імені « [PERSON] » і « [PERSON] », які є фонетичними варіантами одного і того ж імені, співзвучність прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », ідентичність по батькові померлих [PERSON] та [PERSON] , - « [PERSON] » та співзвучність по батькові померлої [PERSON] , - « [PERSON] », ідентичність імені та по батькові матері померлих, - « [PERSON] », а також показання свідків, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , у свідоцтві про укладення шлюбу [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , як рідними сестрами між собою. Щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом суд зазначає наступне. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період з 31.01.1966 по 19.01.1996 регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради народних депутатів від 23 серпня 1994 р. прийнято рішення оформити право власності на цілий житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та видати їй свідоцтво про право власності на цей будинок. Згідно постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області віднесена до Коломийського району Івано-Франківської області. Житловий будинок у [ADDRESS] (колишня назва [ADDRESS] ) відноситься до колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , що стверджується довідкою № 937, виданою 09.12.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки право власності на майно колишнього колгоспного двору, а саме на вказаний вище житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1927 р.н., померла [INFO] , [PERSON] , 1931 р.н., померла [INFO] ; погосподарські книги у смт Чернелиця не ведуться, що стверджується довідкою № 939, виданою 09.12.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Отже, вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належить [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/2 кожній. Внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з нею були зареєстровані та проживали: сестра [PERSON] , 1931 р.н., племінниця [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 1952 р.н., що стверджується довідкою № 938, виданою 09.12.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Отже, спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є її рідна сестра [PERSON] . Родичів ближчого ступеня споріднення, які б усунули [PERSON] від права на спадкування, та інших спадкоємців другої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частка вказаного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належала їй як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину після смерті рідної сестри [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не оформила своїх спадкових прав та не одержала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Із повідомлення державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 332/01-16 від 29 березня 2022 р. та Інформаційної довідки № 68742497 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.03.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Внаслідок смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала разом з позивачкою [PERSON] , 1969 р.н., в одному господарстві і вели спільне господарство, що стверджується довідкою № 261, виданою 25.05.2018 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є племінницею [PERSON] , а отже, спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті тітки. Родичів ближчого ступеня споріднення, які б усунули [PERSON] від права на спадкування, та інших спадкоємців п`ятої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. Із копії спадкової справи № 144/2018, наданої суду приватним нотаріусом Коломийського РНО Стефурак Н.Я., вбачається, що позивачка, як спадкоємець п`ятої черги за законом, прийняла спадщину після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (22.11.2018). Копією Витягу № 54197164 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 22.11.2018 приватним нотаріусом Стефурак Н.Я., підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63371109 (номер у нотаріуса 144/2018), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входив цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою, 1/2 частки якого належала їй, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/2 частки успадкована нею, як спадкоємцем другої черги за законом після смерті рідної сестри [PERSON] , однак спадкових прав на дану частку нерухомого майна [PERSON] не оформила. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 ЦК України, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка, прийнявши спадщину після смерті тітки [PERSON] , як спадкоємець п`ятої черги за законом, 24.01.2022 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Коломийського РНО Стефурак Н.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2022 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] після смерті її тітки [PERSON] , яка померла [INFO] , з посиланням на те, що спадковий житловий будинок був колгоспним двором, головою якого була [PERSON] , частка померлої [PERSON] у житловому будинку конкретно не визначена, правовстановлюючий документ на будинок відсутній. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8853 від 29.01.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок [ADDRESS] та господарські будівлі за вказаною вище адресою станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 300965499, сформованої 22.02.2022, відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] за вказаною вище адресою відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Про реєстрацію будинку по [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчить копія рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради народних депутатів від 23 серпня 1994 р. про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на даний будинок. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,68 га, що стверджується довідкою № 937, виданою 09.12.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного 06.02.2019, житловий будинок, господарські будівлі та споруди споруджено в 1982 роках. Їх ринкова вартість станом на 22 лютого 2022 р. становить 83 160 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». Досліджені судом докази підтверджують, що господарство за зазначеною вищеадресою було колгоспним двором та належало [PERSON] , [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках. Спадкодавцям за життя не виділено частки в спадковому житловому будинку, як членам колгоспного двору. [PERSON] , після смерті рідної сестри [PERSON] , успадкувала 1/2 частки житлового будинку, як спадкоємець другої черги за законом, однак спадкових прав на дану частку нерухомого майна не оформила. Позивачка, як спадкоємець п`ятої черги за законом після смерті [PERSON] , фактично стала власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за вищевказаною адресою, однак через відсутність правовстановлюючого документу на будинок та через те, що частка померлої [PERSON] в ньому не визначена, немає можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на дане нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. Передбачених підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 121, 123, ЦК УРСР (1963), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261-1265, 1267-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003), п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20,

Outcome: approved