Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

02.11.2021 р. представник [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що відповідно до договору дарування від 11.09.1996 р. позивач є власником житлового приміщення в [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Відповідач в квартирі ніколи не мешкала та не проживає в цей час. [PERSON] постійно мешкає в м.Москва Російської Федерації з 26.10.1988 р. Будь-яких особистих речей відповідача в квартирі немає, житлом не цікавиться, разом з тим витрат на утримання житла та сплату житлово-комунальних послуг не несе. За позовом [PERSON] , посилаючись на ст.ст.16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою від 10.11.2021 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 18.01.2022 р. 18.01.2022 р. розгляд справи відкладено на 15.03.2022 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. 15.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 27.04.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 27.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 08.06.2022 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Третя особа - [PERSON] до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, пояснень по суті спору не подавав. Суд розглянув справу за відсутності третьої особи на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові документи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником 9/25 часток квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 11.09.1996 р., що підтверджується копією договору та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7, 8). Власником 16/25 часток згаданої квартири є [PERSON] (а.с.8 зв.). У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.23). Відповідач за місцем реєстрації не мешкає, що підтверджується актом від 30.10.2021 р. (а.с.12). Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. З огляду на надані позивачем докази в обгрунтування позовних вимог, враховуючи, що позов [PERSON] ґрунтується на положеннях діючого законодавства, суд постановляє рішення про його задоволення.

Outcome: approved