Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

14 грудня 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 54038, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень за кредитним договором № 630470105HPLS від 31.10.2016 року за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року. Однак, вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувалася нечинним пунктом Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року №1172. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги про безспірність заборгованості. Таким чином, вважає, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, а нотаріус при вчиненні такого виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема, не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але забезпечив в судове засідання участь свого представника - адвоката Губської Ю.О., яка позовну заяву підтримала в повному обсязі та, зокрема, зазначила, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус керувалася нечинним пунктом Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ 29.06.1999 року №1172. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги про безспірність заборгованості. Таким чином, необхідно вважати, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, а нотаріус при вчиненні такого виконавчого напису не мала повного обсягу документів, зокрема, не перевірила відсутність спору між кредитором та позичальником. Крім того, зазначила, що ТОВ "Вердикт Капітал" не надало реєстр боржників до договору факторингу, за яким до нього перейшло право вимоги від ПАТ "Альфа-Банк". Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в судові засідання 10.02.2022 року, 21.03.2022 року, 20.04.2022 року та 25.05.2022 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток Укрпоштою та електронними листами про отримання повісток електронною поштою. До суду 25.05.2022 року від представника відповідача Бовгиря О.П. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. в судові засідання 10.02.2022 року, 21.03.2022 року, 20.04.2022 року та 25.05.2022 року не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується електронними листами про отримання повісток електронною поштою. Про причини неявки суд не повідомила. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. в судові засідання 10.02.2022 року, 21.03.2022 року, 20.04.2022 року та 25.05.2022 року не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується електронними листами про отримання повісток електронною поштою. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши вступне слово представника позивача - адвоката Губської Ю.О., дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 54038, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень за кредитним договором № 630470105HPLS від 31.10.2016 року за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. від 02.07.2021 року відкрито виконавче провадження щодо виконання обумовленого виконавчого напису, виконавче провадження № 65961735. 14.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання за місцем отримання доходу - до СФГ "ВОЛОДИМИР" та позивачу [PERSON] . З цієї постанови позивачеві стало відомо про те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 54038, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень за кредитним договором № 630470105HPLS від 31.10.2016 року за період з 21.12.2020 року по 17.05.2021 року. Не погодившись з даним виконавчим написом, позивач вважає стягнену за виконавчим написом суму заборгованості спірною, а тому звернувся до суду за захистом свого права, подавши позов про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Останній вчиняється, як передбачено ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами), на який міститься посилання в оскаржуваному написі, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 Розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (частина перша статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпункт 3.4 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 27 березня 2019 року (справа № 137/1666/16-ц, провадження № 14-84цс19), в постанові від 15 січня 2020 року (справа № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19), в постанові від 02 липня 2019 року (справі № 916/3006/17, провадження №12-278гс18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що стягувач ТОВ "Вердикт Капітал" надав нотаріусу всі документи, які необхідні для вчинення виконавчого напису. Відповідач ТОВ "Вердикт Капітал" та третя особа приватний нотаріус Грисюк О.В. з причин, невідомих суду, не надали матеріали, на підставі яких був вчинений виконавчий напис нотаріуса. Про витребування судом вказаних документів відповідач та третя особа повідомлялись належним чином, а саме:, 1) Ухвалами суду від 14.12.2021 року та від 10.02.2022 року від приватного нотаріуса Грисюк О.В. витребувано до суду належним чином завірені копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис № 54038 від 24.05.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень, та завірену копію виконавчого напису № 54038 від 24.05.2021 року. Дану ухвалу нотаріус не отримав, однак суд направляв ухвалу на його офіційну адресу, але конверти повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній", однак дані ухвали нотаріус отримала на власну електронну пошту 04.02.2022 року та 21.02.2022 року, що підтверджується роздруківкою електронних листів. 2) Ухвалою суду від 14.12.2021 року судом від відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" витребувано належним чином завірені копії документів та матеріалів з супровідним листом та їх описом, які були направлені приватному нотаріусу Бучацького (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олені Василівні, та на підставі яких вона вчинила виконавчий напис № 54038 від 24.05.2021 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень. На дану ухвалу відповідач надав відповідь до суду, в якій вказав, що вказаних документів в нього не збереглось. Однак, ухвали суду про витребування доказів залишились невиконаними. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясуваня якої витребувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду. Отже, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 21532, 92 грн. за кредитним договором № 630470105HPLS від 31.10.2016 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ "Альфа-Банк", провадилось у безспірному порядку. Крім того, в зв`язку з тим, що суду не надані матеріали нотаріальної справи, неможливо встановити, які документи відповідач подавав нотаріусу на підтвердження того, що до нього від ПАТ "Альфа-Банк" перейшло право вимоги за кредитним договором № 630470105HPLS від 31.10.2016 року. Суду відповідачем та приватним нотаріусом не надано належних доказів на підтвердження того, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ "Вердикт Капітал", тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що боржник [PERSON] був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання, та можливі наслідки неусунення вказаних порушень. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання. Також суду не надано доказів того, що кредитний договір, який подавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був нотаріально посвідчений. Крім того, в документах виконавчого провадження наявна копія Кредитного договору № 630470105HPLS від 31.10.2016 року, який не є нотаріально посвідченим. Надані приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. матеріали не містять будь-яких доказів щодо наявності у [PERSON] кредитної заборгованості перед ТОВ "Вердикт Капітал", до того ж ці матеріали не містять і доказів щодо переліку документів, які були направлені приватному нотаріусу Грисюк О.В. для вчинення виконавчого напису. Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус, по-перше: не перевірила наявність права вимоги у стягувача до боржника; по-друге: не врахувала та не перевірила факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушила вимоги про безспірність заборгованості; та втретє: вчинила виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим. За такого, враховуючи вищевказане, приймаючи до уваги відсутність відзиву відповідача на позовну заяву, ненадання останнім належних та допустимих доказів щодо спростування доводів позивача, а також ненадходження на запити суду копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу ч.1 ст.133, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальному в розмірі 1 362 грн. (454 грн. судовий збір (забезпечення позову), 908 грн. судовий збір (звернення з позовом до суду), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів". Крім того, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Представник відповідача Іжаковський О.В. в свою чергу 08 лютого 2022 року подав клопотання, в якому не погодився з розміром витрат на правову допомогу, оскільки відсутні належні докази оплати послуг адвоката, а сам розмір витрат в сумі 5000 грн. є явно завищеним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до пункту 3.3 Договору №30/21 від 05.11.2021 року про надання правової (правничої) допомоги позивач та його представник - адвокат Губська Ю.О. погодили, що клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 5000 гривень. Розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом часу. Оплата здійснюється у формі передоплати в момент підписання договору. Отже розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме: - представником позивача складені та підписані позовна заява з додатками, заява про судові витрати з додатками, всі копії документів завірені представником позивача; - представником позивача складено та скеровано запит ТОВ "Вердикт Капітал" про отримання інформації (а.с. 13); - представником позивача складено та скеровано запит приватному виконавцю Баришнікову А.Д. (а.с. 15); - представником позивача складено та скеровано запити до Міністерства юстиції та до Управління нотаріату щодо здійснення нотаріальної діяльності приватним нотаріусом Грисюк О.В. та отримано інформацію на ці запити, яка досліджена в судовому засіданні - (а.с. 26-27); - представником позивача складено та скеровано запит до Київського обласного нотаріального архіву (а.с. 126) щодо інформації про те, чи передавались до архіву архівні документи приватного нотаріуса Грисюк О.В., та отримано відповідь на запит, яку оглянуто судом та приєднано до матеріалів справи; - підготовлено клдопотання про долучення додаткових доказів, які досліджено в судовому засіданні та долучено копії документів, які отримано на запит адвоката від ТОВ "Вердикт Капітал" (а.с. 133-143); - представником позивача взято участь в 4 судових засіданнях: 10.02.2022 року, 21.03.2022 року, 20.04.2022 року та 25.05.2022 року. Квитанція від 05 листопада 2021 року до прибуткового касового ордера №30/21 підтверджує сплату [PERSON] суми 5000 грн. адвокату Губській Ю.О. Суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, участь представника позивача в чотирьох судових засіданнях, звернення з адвокатським запитом до приватного виконавця, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, звернення з адвокатськими запитами до відповідача, нотаріального архіву, Міністерства юстиції України за отриманням інформації, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ЦПК України, то суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Також, ухвалою суду від 14.12.2021 року було застосовано заходи забезпечення позову, а саме: зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП №65961735, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим Артемом Дмитровичем, на підставі виконавчого документа - виконавчого напису № 54038 від 24.05.2021 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" кредитної заборгованості у розмірі 21532, 92 гривень, та зупинити стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 369 гривень, і основної винагороди приватного виконавця в сумі 2153, 30 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Зважаючи на те, що суд повністю задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає задоволенню, то за таких обставин потреба в застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а тому їх слід скасувати після набрання рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved