Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

25.03.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, а саме: - з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кв. [ADDRESS] у сумі 4014 грн. 70 коп. та оплату спожитої електричної енергії в сумі 7430 грн. 34 коп., всього боргу 11445 грн. 04 коп. на особовий рахунок [NUMBER] , - з [PERSON] заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] у сумі 1661 грн. 16 коп. та за оплату спожитої електричної енергії в сумі 2143 грн. 65 коп., всього боргу 4074 грн. 81 коп. на особовий рахунок [NUMBER] , а також стягнути судовий збір у сумі 2270 грн. Заочним рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.07.2021 року позов Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради задоволено. 27.08.2021 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.07.2021 року - задоволено. Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 14.07.2021 року в цивільній справі за позовом КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг (справа №554/2700/21, провадження № 2/554/1657/2021) - скасовано. Призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні (а.с.90-91). 27.09.2021 року представником відповідачів заявлено про застосування наслідків закінчення строку позовної давності, просив відмовити у позові, оскільки сплив строк позовної давності (а.с. 102). 05.10.2021 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи у зв`язку з перебуванням судді Савченко Л.І. з 23.09.2021 року у відпустці по вагітності та пологах. Згідно повторного автоматизованого розподілу, справа розподілена на суддю Гольник Л.В. Ухвалою судді Гольник Л.В. від 12.10.2021 року вказана справа прийнята до провадження. У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, оскільки відповідачі не сплачували за спожиті послуги з утримання будинків та прибудинкових територій. У зв`язку з чим утворилася заборгованість за вказані послуги. Крім того, мешканці будинку по [ADDRESS] не перебували у прямих розрахунках з постачальником ТОВ «Полтаваенергозбут», облік електричної енергії у будинку здійснювався загальнобудинковим лічильником, КП «ЖЕО № 2» у період з 01.04.2019 року по 31.07.2020 розподіляло плату за електричну енергію, спожиту на власні потреби, між мешканцями будинку та перераховувало кошти постачальнику, незалежно від оплати. З 01.08.2020 року відповідачі перейшли на прямі розрахунки з постачальниками енергії ТОВ «Полтаваенергозбут». Таким чином, станом на 01.03.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію по кв. [ADDRESS] становить 7430, 34 грн. та по квартирі [ADDRESS] - 2413,65 грн. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились з невідомих причин. Заслухавши представника позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків. Позивач КП «ЖЕО №2» обслуговує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] (а.с.22-23). Рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради №50 від 20.02.2008 року КП «ЖЕО №2» було визначено виконавцем послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій та затверджено вичерпний перелік послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та встановлено тарифи на них (а.с.11-12). Також тарифи на послуги були встановлені рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 68 від 04.04.2018 року (а.с.13-18). КП «ЖЕО №2» у період з 01.04.2012 по 01.05.2018 року надавало послуги з утримання будинків та прибудинкових територій за вищевказаною адресою згідно з переліком. Приписами статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує. У порядку статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON] як власник квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] є споживачем з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій. Отже, між власником майна як споживачем комунальних послуг склались правовідносини з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. До 01.05.2018 року вартість послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] за розрахунковий період становить 18,84 грн., а вартість даної послуги по квартирі [ADDRESS] становила 6,12 грн. Згідно Рішення №68 від 04.04.2018 року з 01.05.2018 року вартість послуг за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] становить 110,45 грн. та по квартирі [ADDRESS] - 35,.88 грн. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач [PERSON] мала оплачувати одержані послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач отримані послуги в повному обсязі не оплачувала. У зв`язку з чим, виникла заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] заборгованості за комунальні послуги за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Вирішуючи заяву представника відповідачів про застосування позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Встановлено, що 28.08.2020 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за оплату послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Отже, звернення позивача з заявою до суду про видачу судового наказу було перервано строк позовної давності. Враховуючи зазначені правила обчислення позовної давності, її переривання та правові висновки суду касаційної інстанції, а також враховуючи, що оплата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, їх сплата носить періодичний характер, суд приходить до висновку про необхідність застосувати за заявою відповідача наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по квартирі [ADDRESS] до вимог про стягнення заборгованості за період з 01.04.2012 року по 28.02.2021 року включно, та стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01.08.2017 по 28.02.2021 року, тобто за три роки до дня звернення до суду позивача про видачу судового наказу, а саме про стягнення заборгованості в розмірі 1275 грн. 00 коп. Водночас по квартирі [ADDRESS] суд не знаходить підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності за період з 01.08.2015 року по 28.02.2021 року включно, оскільки відповідачами у січні та лютому 2018 року було здійснено сплату комунальних послуг, тобто ними було перервало строк позовної давності, тому з відповідача підлягає стягненню вся сума заборгованості за весь цей період у сумі 4014 грн. 70 коп. Вирішуючи справу у частині стягнення відшкодування з відповідачів відшкодування за електропостачання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні в цій частині позовних вимог. Судом встановлено, що мешканці будинку по [ADDRESS] , не перебували на прямих розрахунках з позичальником ТОВ «Полтаваенергозбут», облік електричної енергії у будинку здійснювався загальнобудинковим лічильником. У період до вирішення мешканцями питання укладення індивідуальних договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії з постачальником, плата за електроенергію, спожиту на власні побутові потреби між мешканцями будинку розподілялася на підставі Договору № 30-05/19 від 30.05.2019 року, укладеного між КП «ЖЕО №2» та мешканцями будинку. Проте встановлено, що вказаний договір не підписаними відповідачами. У судовому засіданні представник позивача просила стягнути кошти як відшкодування за електропостачання, вказувала, що позивачем сплачено ТОВ «Полтаваенергозбут» за спожиту електроенергію споживачами за адресою: [ADDRESS] , посилалася на правові підстави, визначені Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а також підписаний мешканцями вказаного будинку Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 10 вказаного Закону до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (укладення індивідуального та/або колективного договору про надання комунальної послуги). Проте Договір № 30-05/19 від 30.05.2019 року укладено між КП «ЖЕО №2» та мешканцями будинку. Як встановлено у судовому засіданні, збори власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] з даного питання не проводилися, рішення не приймалося. А тому відповідачі у цій справі не перебувають у договірних відносинах з позивачем щодо відшкодування за електропостачання, оскільки вказаний Договір укладено з кожним мешканцем окремо. З огляду на вказане, до цих правовідносин не може бути застосовано наслідки невиконання вказаного Договору до власника квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , оскільки [PERSON] . Договір № 30-05/19 від 30.05.2019 року не було підписано. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів суми у розмірі 7430,30 грн. по квартирі [ADDRESS] та суми в розмірі 2413, 70 грн. по квартирі [ADDRESS] за недоведеністю позивачем правових підстав стягнення вказаних коштів в рахунок відшкодування витрат за електричну енергію, оскільки рішення суд не можу ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial