Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від сумісного життя з відповідачем [PERSON] [INFO] у них народилася донька [PERSON] . На даний час сімейних відносин з відповідачем він не підтримує, оскільки остання мешкає з іншим чоловіком і з яким має намір утворити сім`ю. Донька Єлизавета постійно проживає разом з ним, позивачем, в [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] має намір виїхати за межі міста і забрати доньку з собою. Однак, за межами міста Конотоп ні власного житла, ні роботи вона не має, тому їх дитина може опинитися у скрутному становищі. Оскільки місце проживання дитини не визначене, а відношення матері до дочки може зашкодити її інтересам, тому і звернувся з вказаним позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала і просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, подала відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти того, щоб донька [PERSON] проживала разом з батьком. Просить справу розглянути без її участі. Представник органу опіки та піклування Конотопської міської ради Петруша В.Ю. проти позову не заперечує, вказує, що вважає доцільним задовольнити вимоги позивача і визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки це буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних відстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання. Суд, заслухавши позивача, його представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З рекомендацій, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» вбачається, що, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей , повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на вищевказані норми, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини слід брати до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, слід виходити з інтересів дитини та враховувати , хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. У відповідності до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] . Її матір`ю записана [PERSON] , батьком [PERSON] ( а.с.8). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] . ( а.с. 6,9). В матеріалах справи містяться характеристики [PERSON] , надані Конотопською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 12 та школою сучасного та естрадного танцю , де зазначено, крім іншого, про те, що батько [PERSON] приділяє дитині велику увагу у її всебічному розвитку та вихованні, супроводжує доньку на різноманітні позакласні заходи, цікавиться її успіхами у навчанні, приймає активну участь в житті батьківської спільноти класу ( а.с.10,11) . Неповнолітньою [PERSON] висловлено бажання проживати з батьком (а.с. 25). Відповідачем позов визнано і на час розгляду справи з боку відповідача відсутні заперечення щодо визначення місця проживання доньки [PERSON] з батьком [PERSON] (а.с. 19,20). Сукупність встановлених обставин свідчить про те, що неповнолітня дитина [PERSON] тривалий час проживає з батьком, який постійно приділяє доньці увагу, займається її розвитком, навчанням та вихованням. Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення». З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , а так, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved