Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач заявив позов до відповідача про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 22 грудня 2003 року було укладено Угоду № 8 про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти між Львівським державним інститутом фізичної культури, правонаступником якого є Львівський державний університет фізичної культури імені Івана Боберського та [PERSON] , згідно якої (п.1) Львівським державний інститут фізичної культури відповідно до Порядку надання цільових пільгових державних кредитів для здобуття вищої освіти і у разі поступлення відповідних коштів на біжучий рік від Держкомспорту надає [PERSON] цільовий пільговий державний кредит для здобуття освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавр та напрямом підготовки (спеціальністю) фізичне виховання і спорт за денною формою навчання у розмірі 7600 грн. на весь термін навчання. Відповідно до умов Угоди відповідач зобов`язалася щорічно здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щорічно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому в кредитному договорі. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своїх обов`язків за вищезгаданою Угодою не виконала належним чином, внаслідок чого виникли прострочені платежі за період з 01.01.2009 року по сьогоднішній день. Відповідно до п.п.7.2. вищезазначеної Угоди внаслідок несплати відповідачем кредиту, позивачем була нарахована пеня на загальну суму 11135,51 грн. та 3 % річних в розмірі 1776,00 грн. Згідно розрахунку інфляційних втрат, сума заборгованості з урахуванням офіційного індексу інфляції за 2018, 2019, 2020 роки, січень, лютий, березень, квітень 2021 року, загальна сума таких втрат складає - 1307,27 грн. Відповідач порушила умови взятого на себе грошового зобов`язання, не виконує його належним чином, а тому стягненню підлягає: 6588 грн. - сума заборгованості, 11135,51 грн. - пеня, 1776,00 грн. - сума 3% річних, та 1307 грн. 27 коп. - інфляційних втрат за 2018- 2020 роки і січень, лютий, березень, квітень 2021 року. Також вказав, що позивачем були вжиті необхідні заходи з метою досудового врегулювання спору, неодноразово надсилалися листи-вимоги про повернення боргу, в тому числі остання така вимога надіслана на адресу відповідача 04.02.2021. Проте, жодних дій щодо погашення кредиту відповідач не вчинила, вимога була проігнорована. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з позичальника [PERSON] заборгованість розмірі 6588,00 грн., пеню в розмірі 11135,51 грн., 3% річних в розмірі 1776,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1307,27 грн., всього на загальну суму 20806 грн. 78 коп., судові витрати у сумі 2270 гривень. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Сторони про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені в порядку ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Представником позивача Львівського державного університету фізичної культури імені Івана Боберського - 29.03.2022 за вх..№1653 подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, за наявними у справі матеріалами. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена у порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України - судовими повістками та через оголошення на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області. Заяви, клопотання: заява представника позивача про розгляд справи без їхньої участі. Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі про що постановлено ухвалу окремим документом. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із розрахунку пені та трьох відсотків річних встановлено, що відповідачу нарахована сума заборгованості з врахуванням пені та трьох відсотків річних станом на 01.05.2021 складає 19499 гривень 51 копійка. Період нарахування пені з 01.01.2009 по 01.05.2021. Із копії розрахунку інфляційних витрат встановлено, що за 2018, 2019,2020 роки, січень, лютий, березень, квітень 2021 року сума інфляційних витрат складає 1307 гривень 27 копійок. У копії угоди №8 від 22.12.2003 містяться фактичні дані, що між Львівським державним інститутом фізичної культури та [PERSON] укладено вказану угоду про надання цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти, за денною формою навчання, у розмірі 1900 гривень на навчальний рік та 7600 гривень на весь період навчання. Одержувач кредиту повертає використаний ним на навчання кредит у сумі 7600 гривень та відсотки за користування ним у сумі 1821 гривня готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок ЛДІФК до 31. Грудня кожного року, 1/15 частину від загальної суми одержаного кредиту та відсотки за користування ним починаючи з 01.07.2008 до 2022 року. Із копії розрахунку цільового пільгового державного кредиту для здобуття вищої освіти [PERSON] встановлено, що [PERSON] має повернути 7600 гривень та 3% річних - 1821 гривня, разом 9421 гривня. Із копії вимоги про повернення боргу від 04.02.2021 вих.№17 та копії фіскального чеку від 05.02.2021 встановлено, що на адресу [PERSON] направлено вимогу про повернення заборгованості у сумі 22152 гривні 50 копійок, з яких 8364 гривні 30 копійок - заборгованість внаслідок користування державним кредитом та відсотки за користування цим кредитом при оплаті за навчання в університеті та 13788 гривень 20 копійок - нарахована пеня на загальну суму неповерненого боргу. Із копії наказу №3105 від 12.09.2006 встановлено, що утворено Львівський державний університет фізичної культури. Із копії наказу №942 від 04.08.2016 встановлено, що Львівському державному університеті фізичної культури присвоєно назву Львівський державний університет фізичної культури імені Івана Боберського. Із копії наказу №31-р від 07.02.2019 встановлено, що Львівський державний університет фізичної культури ім.. Івана Боберського визнано правонаступником Львівського державного університету фізичної культури. Дослідивши та оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до п. 2 Угоди Львівський державний інститут фізичної культури зараховує одержувача кредиту на навчання до ЛДІФК. Відповідно до п.п. 2.2 Угоди ЛДІФК забезпечується організація навчально-виховного процесу, для успішного здобуття одержувачем кредиту обраного освітньо-кваліфікаційного рівня і спеціальності. Відповідно до п.п. 2.4 після закінчення навчання, за позитивними результатами державної атестації, ЛДІФК видається одержувачу кредиту диплом державного зразка. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Обов`язок доказування і подання доказів, за приписами ст. 81 ЦПК України покладено на сторони. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик інших свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд вирішив справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є виконання вимог Умов прийому на навчання для здобуття вищої освіти, правил прийому та укладання договору про навчання між закладом вищої освіти та вступником (за участі батьків або законних представників - для неповнолітніх вступників), в якому можуть бути деталізовані права та обов`язки сторін відповідно дотипової форми, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Цим договором не можуть обмежуватися права чи встановлюватися додаткові обов`язки здобувачів освіти, не передбачені цим Законом чи іншими актами законодавства. У разі зарахування на навчання за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб додатково укладається договір між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Отже відповідно до ч. 16 ст. 44 ЗУ «Про вищу освіту» підставою для зарахування особи на навчання є одночасна наявність декількох умов, а саме виконання вимог умов прийому на навчання та укладення договору на навчання, а в разі навчання на платній основі також і укладення договору замовлення платної освітньої послуги. Позивачем не надано заяви відповідача про її зарахування на навчання до ЛДІФК, оскільки зарахування студента можливе лише після укладення договору про надання освітньої послуги. Відсутні накази про зарахування на навчання та відрахування з навчання відповідача [PERSON] . Позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ним п. 2, п. 2.2, п.2.4 Угоди №8 від 22.12.2003, а саме, що відповідач була зарахована на навчання, що їй було забезпечено здобуття освіти і видано диплом державного зразка. Відсутні докази на підтвердження отримання відповідачем кредиту, не надано доказів про спосіб виплати відповідачу грошових коштів (готівкою чи безготівковим способом). Належних та допустимих доказів надання відповідачу освітньої послуги відповідно до ст. 901, 903 ЦК України, позивачем не надано. При вирішенні питання щодо судових витрат, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не має підстав для присудження позивачу судових витрат за рахунок відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст. 5, 901, 903 ЦК України, ст.. 44 ЗУ «Про вищу освіту».

Outcome: dismissed