Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом посилаючись на те, що 07 вересня 1985 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб. Подружнє життя сторін не склалось і на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.05.2021 року шлюб між ними розірвано. За час спільного проживання у шлюбі подружжям набуто спільне майно, а саме: грошові кошти в сумі 81 356,73 долари США (що згідно курсу валют зазначеного в довідці АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 24 січня 2022 року становило - 2 303 868,01 грн.), які зберігались на депозитному рахунку за договорами банківського вкладу в Публічному Акціонерному Товаристві «Кредобанк». Відповідачка самостійно на власний розсуд розпорядилась цим спільним майном - грошовим вкладом в сумі 81 356,73 долари США, без погодження з позивачем та не в інтересах сім`ї, самостійно знімаючи грошові кошти та витрачаючи на власні потреби. [PERSON] не мав доступу до вказаних коштів. Позивач вважає, що грошові кошти в сумі 81 356,73 долари США (що згідно курсу валют зазначеного в довідці АТ «Райффайзен Банк Аваль», станом на 24 січня 2022 року становило - 2 303 868,01 грн.), які зберігались на депозитному рахунку за договорами банківського вкладу в Публічному Акціонерному Товаристві «Кредобанк» є спільною сумісною власністю подружжя і його частка у праві власності на вказане вище майно становить Ѕ. Враховуючи викладене, просить суд визнати вказані грошові кошти об`єктом спільної сумісної власності подружжя; стягнути з відповідача на його користь 1/2 частину вартості спільного майна подружжя в розмірі 1 151 934 (один мільйон сто п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот тридцять чотири) гривні, 00 копійок.; також просить стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що приблизно у 2005 році він звернувся в банк, де оформив гривневий депозитний рахунок на своє ім`я. В подальшому цей вклад був переоформлений на відповідачку, а згодом кошти були переведені із гривні в долари та зараховані на депозит в банку на прізвище дружини. У 2021 році згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. На момент укладення депозитного договору в банку на його ім`я та в період переоформлення банківських договорів, де вкладним визнано його колишню дружину, вони перебували в шлюбі. Представник позивача адвокат Мукан І.В. у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Додатково пояснив, що звертався в банк з приводу надання інформації по вкладу, однак дана інформація є банківською таємницею, тому повідомлена йому не була. Вклад оформлений на відповідачку, позивач не має до нього доступу. Відповідачка [PERSON] \~в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, у встановлений судом строк відзив не подала, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідачка була належно повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що із 07.04.1985 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились троє дітей. 28.05.2021 року на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, шлюб між сторонами розірвано. За період перебування в шлюбі позивачем при зверненні у відділення Публічного Акціонерного Товариства «Кредобанк», укладено договір банківського вкладу на своє ім`я. В подальшому грошові кошти за даним вкладом були передані дружині і оформленні у відділенні банку на неї. Згодом гривневий вклад був переоформлений на доларовий. Вкладником по банківських документах залишилась відповідачка. Із копії договору банківського вкладу № 2630/83/890014 від 26.10.2018 року відомо, що між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» в особі начальника відділення відділення вул. Сихівська, 13, ПАТ «Кредобанк» у м. Львів та вкладником [PERSON] укладено договір банківського вкладу; дата розміщення вкладу 26.10.2018 року; сума вкладу 81\~356,73 дол. США (вісімдесят одна тисяча триста п`ятдесят шість доларів США 73 центи); строк розміщення вкладу 6 місяців до 26.04.2019 року (а.с. 7). Згідно копії платіжного доручення від 26.10.2018 року, відомо про зарахування коштів на депозит по угоді № 2630/83/890014 (а.с. 8). Із копії договору банківського вкладу № 2630/83/890656 від 02.11.2018 року відомо, що між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» в особі начальника відділу продажу відділення вул. Б.Хмельницького у м. Самбір та вкладником [PERSON] укладено договір банківського вкладу; дата розміщення вкладу 02.11.2018 року; сума вкладу 79\~000 дол. США (сімдесят дев`ять тисяч доларів США 00 центів); строк розміщення вкладу 6 місяців до 02.05.2019 року (а.с. 9). Як вбачається із довідки, виданої АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 24.01.2022 року, станом на 24.01.2022 року Національним Банком України був встановлений офіційний курс гривні в доларах США у співвідношенні: 100 дол. США 2\~831,81 грн. (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1 ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). У відповідності\~до ст.\~61\~СК України,\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя може\~бути будь-яке\~майно,\~за винятком\~виключеного з\~цивільного обороту. Об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~є заробітна\~плата,\~пенсія,\~стипендія,\~інші доходи,\~одержані одним\~із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п.21-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно висновку, зробленого Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, підтверджений у Постанові Верховного суду від 18.06.2018 року у справі №711/5108/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), «Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті». Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов до висновку, що пред`явлений [PERSON] позов є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених ним позовних вимог. Всі кошти, зароблені подружжям під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. Спірні кошти, розміщені на депозитному рахунку відповідачки, у період зареєстрованого шлюбу сторін, тому їх слід визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на користь позивача Ѕ частину. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved