Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30.04.2014 року у справі про поділ майна подружжя, було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 91 834.00 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на капітальний ремонт будинку [ADDRESS] та 97 600.00 грн. в рахунок відшкодування половини вартості придбаних меблів та побутової техніки. Вказує, що на підставі вказаного вище рішення, йому було видано виконавчий лист від 05.08.2019 року, який він пред`явив для виконання до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління юстиції. Стверджує, що 15.08.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та присвоєно номер № 44425136. Зазначає, що 05.07.2018 року постановою державного виконавця другого відділу ДВС м. Чернівці ГТУ юстиції у Чернівецькій області було прийнято виконавче провадження по стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь грошових коштів розмірі 189434.00 грн. Вказує, що з моменту винесення вказаного вище рішення та станом на 29 квітня 2021 року відповідачка [PERSON] ухилялась від виконання покладеного на неї грошового зобов`язання. Стверджує, що 29 квітня 2021 року на його рахунок з банківських реквізитів виконавчої служби було перераховано суму стягуваних з відповідачки [PERSON] коштів в межах виконавчого провадження. Таким чином, на його думку, враховуючи, що відповідачка [PERSON] ухилялась від виконання грошового зобов`язання, покладеного на неї рішенням суду на його користь, з 30.04.2014 року по 29.04.2021 року, вважає за доцільне реалізувати своє право, щодо стягнення з відповідачки [PERSON] штрафних санкцій. Зазначає, що у відповідачки [PERSON] існувало грошове зобов`язання перед ним, що підтверджується рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців про стягнення з відповідачки [PERSON] на його користь 189434.00 грн. і таке зобов`язання до 29.04.2021р. виконано не було. З огляду на те, що відповідачка [PERSON] порушила вказане вище грошове зобов`язання, у нього, на його думку, виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України Вказує, що крім того, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 30.04.2014 року по 29.04.2021 року складає 24\~133,77 грн. Стверджує, що заборгованість зі сплати 3% річних починаючи з 30.04.2014 року по 29.04.2021 року, складає 39 781.14 грн. Зазначає, що інфляційні збитки\~за період\~з 30.04.2014\~року по\~29.04.2021\~року складають\~291\~387.38\~грн. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] три проценти річних у сумі 39 781.14 грн., інфляційні втрати на суму 291 387.38 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань на суму 24 133.77 грн., а загалом - 355302.29 грн. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просив суд позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачки 3% річних в сумі 17049,06 грн. та інфляційні витрати в сумі 38\~651,27 грн. Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача пені за прострочення виконання зобов`язання просив суд відмовити у задоволені цієї частини позову як у необґрунтованій та безпідставній. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. Від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує та просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Просив суд позовні вимоги задовольнити частково із урахуванням доводів та позицій викладених у відзиві на позов. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 30.04.2014 року, крім поділу майна подружжя було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 91 834.00 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на капітальний ремонт будинку [ADDRESS] та 97 600.00 грн. в рахунок відшкодування половини вартості придбаних меблів та побутової техніки. /а.с. 7-8/. На підставі вказаного вище рішення, позивачу [PERSON] було видано виконавчий лист від 05.08.2019 року, який він пред`явив для виконання до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького міського управління юстиції. /а.с. 9/. 15.08.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та присвоєно номер № 44425136. /а.с. 10-11/. 05.07.2018 року постановою державного виконавця другого відділу ДВС м. Чернівці ГТУ юстиції у Чернівецькій області було прийнято виконавче провадження по стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів розмірі 189434.00 грн. /а.с. 12/. 29 квітня 2021 року на рахунок позивача [PERSON] з банківських реквізитів виконавчої служби було перераховано суму стягуваних з відповідачки [PERSON] коштів в межах виконавчого провадження. /а.с. 14/. \~ \~ Як\~зазначає позивач\~у своєму\~позові,\~тривале не\~виконання відповідачкою\~ [PERSON] \~рішення суду\~про стягнення\~коштів в\~сумі 189\~434,00\~грн.\~у період\~з 30.04.2014\~року по 29.04.2021 року, та відповідно до ст. 625 ЦК України, на його думку, дає йому право стягнення з відповідачки штрафних санкцій. За, змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~ \~Правовий аналіз\~положень ст.ст.\~526,\~599,\~611,\~625\~ЦК України\~дає підстави\~для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Разом із тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного драна або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК України, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то, на думку суду, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`ящання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України), а тому 29 квітня 2021 року (дата зарахування коштів на розрахунковий рахунок позивача [PERSON] , згідно рішення суду) і є датою, на думку суду, коли зобов`язання припинилося. /а.с. 14/. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Згідно позову, позивач [PERSON] визначив період для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат з 30.04.2014 року по 29.04.2021 року та звернувся із даним позовом до суду 03.12.2021 року, тому задоволенню підлягають вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих у період з 29.04.2018 року по 29.04.2021 року. Втрати від інфляції розраховуються за формулою: Втрати від інфляції = (сума боргу) х (Індекс інфляції) /100-(сума боргу). Індекс споживчих\~цін (індекс\~інфляції )\~показник,\~що характеризує\~динаміку загального\~рівня цін\~на товари\~та послуги,\~які купує\~населення для невиробничого споживання ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Таким чином, сума інфляційних втрат становить: Період прострочення: 29.04.2018 року - 29.04.2021 року: Сума заборгованості = 189434,00 грн. \~ \~ \~ \~ Індекси інфляції за кожен місяць періоду прострочення: трав. 2018 = 100.0 черв. 2018= 100.0 лип. 2018 = 99.3 серп. 2018 = 100.0 вер. 2018 = 101.9 жовт. 2018 = 101.7 лист. 2018= 101.4 груд. 2018= 100.8 січ. 2019 = 101.0 лют. 2019 = 100.5 бер. 2019 = 100.9 квіт. 2019= 101.0 трав. 2019 = 100.7 черв. 2019 = 99.5 лип. 2019 = 99.4 серп. 2019 = 99.7 вер. 2019= 100.7 жовт. 2019= 100.7 лист. 2019 = 100.1 груд. 2019 = 99.8 січ. 2020 = 100.2 лют. 2020= 99.7 бер. 2020 = 100.8 квіт. 2020 = 100.8 трав. 2020 = 100.3 черв. 2020 = 100.2 лип. 2020 = 99.4 серп. 2020 = 99.8 вер. 2020 = 100.5 жовт. 2020 =101.0 лист. 2020 =101.3 груд. 2020= 100.9 січ. 2021 = 101.3 лют. 2021 = 101.0 бер. 2021 = 101.7 квіт. 2021 = 100.7; Сукупний індекс інфляції = 100.0:100 (трав. 2018) * 100.0:100 (черв. 2018) * 99.3:100 (лип. 2018) * 100.0:100 (серп. 2018)* 101.9:100 (вер. 2018)* 101.7:100 (жовт. 2018)* 101.4:100 (лист. 2018) * 100.8:100 (груд. 2018) * 101.0:100 (січ. 2019) * 100.5:100 (лют. 2019) * 100.9:100 (бер. 2019) * 101.0:100 (квіт. 2019) * 100.7:100 (трав. 2019) * 99.5:100 (черв. 2019) * 99.4:100 (лип. 2019) * 99.7:100 (серп. 2019) * 100.7:100 (вер. 2019) * 100.7:100 (жовт. 2019) * 100.1:100 (лист. 2019) * 99.8:100 (груд. 2019) * 100.2:100 (січ. 2О20) * 99.7:100 (лют. 2020) * 100.8:100 (бер. 2020) * 100.8:100 (квіт. 2020) * 100.3:100 (трав. 2020) * 100.2:100 (черв. 2020) * 99.4:100 (лип. 2020) * 99.8:100 (серп. 2020) * 100.5:100 (вер. 2020) * 101.0:100 (жовт. 2020) * 101.3:100 (лист. 2020) * 100.9:100 (груд. 2020) * 101.3:100 (січ. 2021) * 101.0:100 (лют. 2021) * 101.7:100 (бер. 2021) * 100.7:100 (квіт. 2021) = 1.20403557. Інфляційне нарахування = 189434,00 * 1.20403557 -189434,00 = 38\~651,27 грн. Три проценти річних розраховуються за формулою: (Проценти) = (Сума боргу) X (Процентна ставка (%)) / 100% х (Кількість днів) / (Кількість днів у році). Відповідно да даної формули: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] -три проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України; [Кількість днів] - різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Таким чином сума 3 % річних (ст. 625 ЦК України) становить: Період прострочення: 29.04.2018 року - 29.04.2021 року. Сума заборгованості = 189434,00 грн. Кількість днів прострочення = 1096. Сума \~ \~ \~ \~санкції \~ \~ \~ \~= \~ \~ \~ \~189434,00*3/100/365*247+189434,00*3/100/365*365+ 189434,00*3/100/366*366 + 189434,00*3/100/365*118 = 17049.06 грн. Таким чином, суд вважає, що позов, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] трьох процентів річних та інфляційних втрати підлягає частковому задоволенню, а саме слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних в сумі 17049,06 грн. та інфляційних втрати в сумі 38651, 27 грн. Щодо іншої частини позову, а саме стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 24\~133,77 грн., суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Позивач у своїй позовній заяві посилається на Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» який надає йому право на стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. В абзаці 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» зазначено, що: «Цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установити організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи-суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється, на порядок нарахування та сплати пені штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи». Статтею 1 даного Закону визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Таким чином, аналізуючи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» вбачається, шо даний Закон застосовується тільки до зобов`язань, які виникли із договорів, учасником яких обов`язково повинна бути або юридична особа, або фізична особа-підприємець, а також нарахування та стягнення пені повинно бути передбачене у даному договорі, як зазначено у статті 1 даного Закону. Борг в сумі 189434,00 грн. який є предметом даного позову і на підставі якого позивач [PERSON] позивається із даною позовною заявою, виник не із договірних відносин, а відповідно до рішення Першотравневого районного суду міста Чернівців від 30.04.2014 року, по справі про поділ майна подружжя. А тому, на думку суду, позивач [PERSON] не має права на стягнення пені за даним видом заборгованості, оскільки вона (заборгованість) виникла не із договірних відносин, домовленостей про стягнення пені між сторонами не було та жодна із сторін не є ані юридичною особого а ні фізичного особою-підприемцем. Таким чином позов, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобов`язання в сумі 24\~133,77 грн., задоволенню не підлягає. Також, суд вважає, що відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідачки підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 992,40 грн. на користь держави. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі викладеного,

Outcome: partial