Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив скасувати арешт з усього нерухомого майна, а саме з житлового будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 12469913, зареєстрований 07.05.2012 року реєстратором Одеська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України, внесеного на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30945639 від 04.05.2012 року відділом ДВС Комінтернівського РУЮ та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 07.05.2012 року за№ 12469913 про арешт нерухомого майна. Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 04.05.2012 року Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа 2-2345 виданого 26 березня 2009 року Комінтернівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , в межах суми боргу по аліментам, що станом на 01.05.2012 року складало - 5827,24 грн. На даний час заборгованості по сплаті аліментів нього немає, дитина досягла повнолітнього віку, а виконавче провадження було закрито як фактично виконане. На звернення позивача до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), йому було роз`яснено, що матеріали виконавчого провадження знищено за строком давності, тому для зняття арешту необхідно звернутися до суду. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 квітня 2022 року відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву якою позовні вимоги підтримав та просив суд зняти арешт із земельної ділянки, яка належить йому на праві приватної власності. Представник відповідача Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про день, час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву якою просив проводити судове засідання без його участі, проти задоволення . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.05.2012 року Відділом державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа 2-2345 виданого 26 березня 2009 року Комінтернівським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і накладено арешт на все майно та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить мені, [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] , в межах суми боргу по аліментам, що станом на 01.05.2012 складало - 5827,24 грн. Листом від 23 квітня 2021 року №43-6999 Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) повідомив [PERSON] про відсутність на виконанні відділу виконавчих проваджень станом на 23.04.2021 року. Також згідно листа аліменти [PERSON] сплачено у повному обсязі, виконавче провадження завершене як фактично виконане. Також листом від 20 квітня 2021 року за вих №43-6415 на заяву [PERSON] - Доброславський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області ПМУМЮ (м. Одеса) повідомив про відсутність підстав для скасування арешту накладеного 07.05.2012 року та рекомендовано йому звернутися до суду. [PERSON] на підставі договору дарування нерухомого майна на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з одного житлового будинку з черепашника, зазначеного в плані під літерою А, жилою площею 20,2 кв.м і загальною площею 44,4 кв.м з тамбером-а; вбиральні-Б, сараю-В, цистерни-І, брукування-ІІ, огорожі №1-2. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі наведеного суд приходить висновку, що на даний час виконавче провадження закінчено. Наявний арешт порушує права позивача, так як він не має можливості реалізувати свої права, як власника. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно п. 6 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту з майна органом державної виконавчої служби можливе в разі отримання державним виконавцем рішення суду про скасування заходів забезпечення позову, раніше застосованих судом у відношенні даного майна. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішення, встановлених цим Законом, не упереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їх клопотання. Згідно вказаного Закону України державний виконавець зобов`язаний використовувати наданні йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, він знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов`язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке накладено арешт. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. На час розгляду справи виконавчих проваджень по відношенню до [PERSON] у відділі ДВС не перебувають, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved