Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Стасько О.Г. звернувся до суду із позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 47325 від 16.09.2020 про стягнення зі [PERSON] на користь відповідача заборгованості в сумі 10\~345,10 грн. Натомість позивач ніколи не укладала кредитних чи інших договорів із ТОВ «МІЛОАН». Такий виконавчий напис вважає протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Зокрема виконавчий напис був винесений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус керувався положеннями законодавства, яке згідно судового рішення втратило чинність. Відповідно станом на дату винесення оскаржуваного виконавчого напису нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи лише на підставі нотаріально засвідчених договорів. Вказані обставини стали підставою звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 47325, вчинений 16.09.2020 приватним нотаріусомЖитомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про звернення стягнення зі [PERSON] на користь ТОВ «МІЛОАН» заборгованості у розмірі 10\~345,10 грн., та відшкодувати позивачеві понесені нею судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн. Ухвалою від 14.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання представника позивача, до участі у розгляді справи у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. Відповідач ТОВ «МІЛОАН» на адресу суду направив відзив на позовну заяву, яким позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування поданого відзиву відповідач зазначив, що товариство здійснює діяльність з надання фінансових кредитів фізичним особам на карткові рахунки на підставі укладених в електронній формі кредитних договорів в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства за допомогою веб-сайту товариства у мережі Інтернет, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та інших законодавчих актів. Порядок вчинення дій, необхідних для отримання кредиту та укладення кредитного договору, детально наведений у розділах 3-5 Правил надання фінансових кредитів товариством у редакції від 14.11.2019, які діяли на дату укладення кредитного договору із позивачкою [PERSON] , з якими вона ознайомилась до укладення договору. Договір був укладений між сторонами в електронній формі в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті Товариства. Відповідно кредитний договір між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний сторонами і вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, є чинним і створює зобов`язання для сторін договору. Сторонами були визначені істотні умови укладеного договору, зокрема сума кредиту становить 12\~000 грн., який був наданий на 15 днів з 01.12.2019, процентна ставка за користування кредитом була фіксованою у розмірі 18,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. На виконання умов укладеного договору 01.12.2019 відповідно до платіжного доручення № 4013576 шляхом безготівкового переказу суми кредиту на картковий рахунок позичальника товариством грошові кошти були перераховані, що підтверджує належне виконання товариством умов укладеного договору. Після отримання кредиту [PERSON] здійснювала платежі в рахунок погашення наявної заборгованості та мала місце пролонгація строку договору. Відповідно до проведених нарахувань заборгованість позичальника за кредитним договором з урахуванням здійснених погашень станом на 22.04.2020 становила 10\~345,10 грн., яка складалась із простроченої заборгованості за кредитом в сумі 3\~799,76 грн., простроченої заборгованості зі сплати процентів в сумі 5\~700,54 грн., нарахованої пені в сумі 844,80 грн. У свою чергу [PERSON] умови договору порушила, заборгованість у визначені договором строки не погасила. Щодо оскаржуваного виконавчого напису відповідач зазначив, що він вчинений нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства. Зокрема 16.09.2020 на підставі поданих документів та у відповідності до вимог чинного законодавства нотаріус визнав достатнім перелік наданих товариством документів та вчинив виконавчий напис на кредитному договорі. Відповідач ТОВ «МІЛОАН» зазначив, що необґрунтованість, невизначеність і недоведеність позовної вимоги позивача, що заявлена як оскарження дій нотаріуса із встановленим у прохальній частині способом відновлення порушеного права визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, позивач в обґрунтування не навів суду яким саме чином відповідач порушив його права, а також не надав суду належні і достатні докази заявленої вимоги саме до відповідача. Правова позиція позивача є лише припущенням, яке не може бути покладено в основу судового рішення, у зв`язку з чим вимога позивача не підлягає до задоволення. Незгода позивача з безспірністю суми кредитної заборгованості не може ґрунтуватися на простому небажанні оплачувати борг по кредитному договору. Тому просили суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач надав відповідні докази, зокрема кредитний договір № 1725339 від 01.12.2019; анкету заяву від 01.12.2019; відомості про процес оформлення та розгляду заяви 1725339 на підтвердження факту узгодження всіх істотних умов договору з позивачем; платіжне доручення від 01.12.2019 на підтвердження факту перерахування позичкових грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] ; меморіальні ордери та графіки розрахунків на підтвердження неодноразової пролонгації строку дії договору; відомість про щоденні нарахування та погашення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. пояснень суду не надав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за N 47325, яким звернуто стягнення зі [PERSON] , [INFO] , місце народження - невідомо, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, якає боржником за кредитним договором 1725339 від 01.12.2019, укладеним з ТОВ «МІЛОАН», ідентифікаційний код юридичної особи 40484607, місцезнаходження: 04107, м. Київ, вул. Багговутівська, буд. 17-21, далі іменований стягувач, заборгованості за кредитним договором 1725339 від 01.12.2019. Строк платежу закредитним договором 1725339 від 01.12.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.02.2020 по 11.03.2020. Сума заборгованості становить 10\~345,10 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3\~799,76 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 5 700,54 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 844,80 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати зі Стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню 10\~345,10 грн. З аналізу змісту оскаржуваного виконавчого напису та наданих відповідачем відомостей про щоденні нарахування та погашення судом встановлено, що під вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу був наданий розрахунок заборгованості за період з 29.02.2020 по 11.03.2020 (про що вказано у ньому), у той же час ідентичні за своїм розміром розрахунки заборгованості ТОВ «МІЛОАН» проведено за більший період, а саме станом на 22.04.2020, що ставить під сумнів безспірність вимог відповідача відносно позивачки. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. 05.10.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса (ВП N 63196860). За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). У свою чергу аналізуючи спірні правовідносини вбачаються підстави стверджувати, що єдиною підставою виникнення боргових правовідносин відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України міг бути договір або інший правочин. Статтею 512 Цивільного кодексу України законодавець визначив підстави заміни кредитора у зобов`язанні, що підтверджує можливість такої заміни лише у існуючому зобов`язанні. У свою чергу відповідачем всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження факту існування безспірної заборгованості позивача перед ТОВ «МІЛОАН», за кредитним договором N 1725339 від 01.12.2019, за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису. Також суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеноюбез змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) висловила правовий висновок, відповідно до якого у зв`язку із визнанням у судовому порядку незаконною та нечинною в частині постанову № 662, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.А порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису N 47325, вчиненого 16.09.2020 приватним нотаріусом Житомирськогоміського нотаріального округу Гораєм О.С. Твердження відповідача про необхідність врахування при розгляді даного спору правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 27.08.2020 по справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) суд оцінює критично, оскільки дана правова позиція не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Зокрема під час розгляду наведеної вище справи КЦС ВС висловився щодо можливості стягнення боргу на підставі нотаріально посвідченого договору позики (кредитного договору), у свою чергу спірні правовідносини між сторонами виникли шляхом укладення кредитного договору в електронній формі. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Аналізуючи заявлені до відшкодування представником позивача судові витрати та наявні у матеріалах справи докази на їх підтвердження суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають понесені нею судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved