Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

29.12.2021 позивач [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складалася зокрема з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, у якому станом на 15.04.1991 проживали [PERSON] та [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняла його дружина та одночасно баба позивача [PERSON] , оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак [PERSON] не оформила спадкові права на вказане нерухоме майно. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] за заповітом прийняла її дочка та одночасно мати позивача [PERSON] , яка згідно зі ст. 1269 ЦК України подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак за життя [PERSON] спадкові права на вказане нерухоме майно не встигла оформити, оскільки [INFO] померла. Спадкоємцями після смерті [PERSON] за законом є позивач, чоловік померлої [PERSON] та син померлої [PERSON] . 22.12.2021 між позивачем, [PERSON] та [PERSON] укладений договір про поділ спадкового майна, згідно з умовами якого право на спадкування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належить позивачеві. Позивач у визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак оформити спадкові права на вказане вище нерухоме майно не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. За таких підстав позивач просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. У судовому засіданні 02.02.2022 ухвалами, які занесені до протоколу судового засідання, суд постановив: 1) витребувати копії спадкових справ після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; 2) залучити до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] ; 3) закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду. Ухвалою судді від 28.04.2022 справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В. та призначено розгляд справи по суті на 18.05.2022. У судове засідання 18.05.2022 позивач [PERSON] та його представник адвокат Семененко С.М. не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив позов задовольнити повністю. У судове засідання 18.05.2022 уповноважений представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, питання щодо можливості задоволення позову залишив на розсуд суду. У судове засідання 18.05.2022 відповідач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову. У судове засідання 18.05.2022 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Указане відповідно до ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва на право приватної власності на жилий будинок від 31.05.1989, виданого виконавчим комітетом Тернопільської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] Лозівської сільської ради народних депутатів Тернопільської області, належить колгоспному двору, що складається з двох членів, головою якого є [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою Тернопільського районного бюро технічної інвентаризації № 1737 від 31.12.2020 станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 31.05.1989 та записаного в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 50. З інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 5 від 05.01.2021, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, вбачається, що по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] та [PERSON] . Раніше будинковолодіння рахувалося в с. Гніздичка. Згідно з довідкою Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 13 від 22.02.2021 указаний вище житловий будинок відноситься до суспільної групи господарства - колгоспний двір, станом на 15.04.1991 членами якого були [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 належало по 1/2 частці спірного нерухомого майна. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належну йому 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Стаття 529 ЦК УРСР визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68526455 від 14.02.2022, жодна особа з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори не зверталась та інформація про наявні спадкові справи після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Указане також підтверджується листом Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 271/01-16 від 15.02.2022. Натомість згідно з довідкою Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 17 від 24.02.2021 дружина спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину фактичним шляхом, оскільки проживала у будинку за адресою: [ADDRESS] , що входив до спадкового майна, користувалася ним, здійснювала за ним догляд. За таких обставин, враховуючи, що учасники справи не заперечували щодо факту прийняття [PERSON] спадщини після померлого [PERSON] , суд доходить висновку, що [PERSON] прийняла таку спадщину відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. Разом з тим [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом була її дочка [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 12.12.2002, посвідченого секретарем Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстрованого в реєстрі за № 17, а також копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] 12.06.1972 уклали шлюб і дружині присвоєно прізвище [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 217 від 20.08.2020, так і шляхом подання заяви про прийняття спадщини згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України. При цьому [PERSON] оформила спадкові права на частину спадкового майна, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 05.02.2021. Разом з тим отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний житловий будинок [PERSON] не змогла у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про власність» (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) основою створення власності є праця громадян та громадянин набуває право власності на майно з підстав, не заборонених законом, або отримує в результаті спадщини або здійснення інших угод. Згідно з вимогами ст. 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не було встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.1995, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст. 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). З урахуванням викладеного суд вважає доведеним, що на момент своєї смерті [PERSON] набула права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , хоча і не встигла здійснити державну реєстрацію такого майна, а тому таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті і було успадковане [PERSON] . Разом з тим [INFO] [PERSON] також померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , спадкоємцями останньої за законом є її чоловік [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв до органу нотаріату. Згідно з ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Так, згідно з копією договору про поділ спадщини від 22.12.2021, укладеного між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , останні здійснили поділ належної їм після смерті [PERSON] спадщини та визначили, що [PERSON] переходить, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Разом з тим постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори від 22.12.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане вище нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи, що суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем права власності на вказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 908 грн, що підтверджується квитанцією № 3207524481 від 24.12.2021. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню у рівних частинах з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved