Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У липні 2020 року представник [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 09.03.2020 в с. Білогородка на вул. Компресорна, 3, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] з вини водія автомобіля Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2020 у справі № 369/3797/20, [PERSON] було визнано винним у скоєному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно Звіту № 0329-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 16.05.2020, виконаного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 169\~480,49 грн. Вартість проведення оцінки становила 3\~000 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант») за договором (полісом) № 158113331 від 18.02.2020 страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 125\~000,00 грн. Враховуючи, що страхового відшкодування, виплаченого ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виявилось недостатньо для відшкодування завданої [PERSON] шкоди, на думку позивача, відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою у розмірі 44\~480,49 грн. (169\~480,49 грн. 125\~000 грн. = 44\~480,49 грн.) Як зазначено в позовній заяві, відповідач також повинен сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми 560,42 грн., інфляційні збитки 764,43 грн., відшкодування вартості проведення оцінки вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу 3\~000 грн. Позивач зазначив, що йому було завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням його майна та протиправною поведінкою відповідача, яка виразилась у негативних емоціях, хвилюванні з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, оскільки автомобіль втратив свій попередній вигляд та експлуатаційні характеристики, на його відновлення потрібні значні кошти, яких у позивача немає, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Відповідач не забажав добровільно відшкодувати завдану ним шкоду, а тому позивач вимушений витрачати свій вільний та робочий час для усунення наслідків ДТП, пошуку незалежного оцінювача, з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, пошуку правової допомоги. Завдану неправомірними діями відповідача моральну шкоду позивач оцінив в розмірі 10\~000 грн., що на його думку, є справедливою сумою для компенсації його моральних страждань від протиправної поведінки відповідача. Крім того, позивач зазначив що він поніс витрати пов`язані з розглядом справи на правничу допомогу адвоката у розмірі 9\~000,00 грн., що підтверджується копіями Договору про надання правової допомоги № 05-2020 від 23.06.2020, квитанції до ПКО № 2 від 21 липня 2020 року на суму 9\~000,00 грн. [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 44\~480,49 грн., відшкодування вартості проведення оцінки матеріальної шкоди в розмірі 3\~000,00 грн., три проценти річних від простроченої суми 560,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 764,43 грн., моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.10.2020 матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди були передані за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 25.11.2020 позовну заяву [PERSON] було передано за підсудністю на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області. 24.12.2020 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області справу було прийнято до провадження судді Волчка А.Я. 29.03.2021 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначеного до розгляду по суті. В судове засідання позивач, його представник не з`явились. До канцелярії суду була подана заява за вх. № 12043 з проханням розглядати справу у відсутність позивача, останній підтримав заявлені вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.03.2020 в с. Білогородка на вул. Компресорна, 3, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] з вини водія автомобіля Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 03.06.2020 у справі № 369/3797/20, [PERSON] було визнано винним у скоєному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В порядку ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Звіту № 0329-VV про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) від 16.05.2020, виконаного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 169\~480,49 грн. Вартість проведення оцінки становила 3\~000 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Fiat Ducato, державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором (полісом) № 158113331 від 18.02.2020 страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 125\~000,00 грн. Згідно з ч. 2\~ст.\~1187\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України)\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2\~ст. 1192 ЦК України\~розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі\~ст. 1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідачем не подано. Враховуючи, що страхе відшкодування, виплачене ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» є недостатнім для відшкодування завданої [PERSON] шкоди, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою у розмірі 44\~480,49 грн. (169\~480,49 грн. 125\~000 грн. = 44\~480,49 грн.) Як вбачається із матеріалів справи, вартість звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу на підставі договору № 0329-VV від 17.03.2020 складає 3\~000 грн., що були сплачені [PERSON] (підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1651644571.1 від 17.03.2020), у зв`язку з чим суд вважає правомірним покладення обов`язку відшкодування даних коштів на відповідача. За нормою ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ч.\~4\~ ст.\~ 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що «стаття 625\~ЦК України\~розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5\~ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5\~ЦК України\~поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5\~ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5\~ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення». Разом з тим,\~\~підтвердженням існування такого зобов`язання з визначеним розміром\~\~відшкодування та терміном сплати відповідної компенсації має бути\~дане\~судове рішення. Оскільки підстави та розмір такого відшкодування є предметом встановлення по даній справі, підстави для стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних на етапі ухвалення рішення відсутні. \~При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями\~ст. 23 ЦК України, яка закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна, та\~статті 1167 цього Кодексу, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 з відповідними змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 вищезазначеної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених обставин, суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням транспортного засобу, і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з відповідача, як особи що несе відповідальність за завдання шкоди винуватцем ДТП. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відповідного відшкодування суд приймає до уваги твердження позивача про спричинення йому душевних страждань і переживань, зумовлених пошкодженням цінного майна, що викликало істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він не міг користуватись автомобілем, змушений був відшуковувати додаткові кошти на його ремонт та витрачати час, зусилля і власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, адвокатів та до суду, щоб довести порушення своїх прав. При цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди з суми 10 000,00 грн. до 5 000,00 грн. Крім того, згідно зі ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн., що підтверджуються квитанцією від 23.07.2020, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9 000,00 грн., що підтверджуються ордером, договором про надання правової допомоги № 05-2020 від 23 червня 2020 року, відповідним актом до цього договору та квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2 від 21.07.2020. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 1187, 1188, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial