Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

22.07.2021 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, який у подальшому 19.01.2022 року уточнила, та просить стягнути з відповідача пеню за період з 01.04.2019 року по 24.12.2021 року у сумі 33 368, 28 грн. Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 29.03.2012 року. Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини. [PERSON] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2012 року і до повноліття дитини. Проте відповідач належним чином рішення суду про сплату аліментів належним чином не виконує, відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця від 24.12.2021 року сума заборгованості по аліментам складає 33 368, 28 грн. Позивачем надано розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період за період з квітня 2019 року по листопад 2021 року у розмірі 38 982, 61 грн, проте оскільки сума стягнутої пені не може бути більшою за 100 відсотків суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 33 368, 28 грн. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідач у судове засідання 01.06.2022 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа у судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності та прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №0814/2946/2012 від 29.03.2012 року було розірвано. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони у справі, що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №0814/2972/2012 від 23.03.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06.03.2012 року і до повноліття дитини. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 20.11.2015 року та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно розрахунку заборгованості від 01.12.2021 року, здійсненому державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі в рамках виконавчого провадження, розмір заборгованості по аліментам станом на 30.11.2021 року складає 33 368, 28 грн. Відповідно до копії платіжної вимоги №50160652 від 13.12.2021 року [PERSON] погасив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 46 992, 94 грн. Згідно розрахунку позивача за період з квітня 2019 року по листопад 2021 року ( на підставі розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця від 01.12.2021 року) сума пені складає 38 982, 61 грн. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини. Однак відповідно до частини 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Так відповідно до свідоцтва про народження на утриманні відповідача є [PERSON] , [INFO] , проте відповідачем було погашено заборгованість зі сплати аліментів 13.12.2021 року, що свідчить про його задовільний матеріальний стан. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до задоволення позовних вимог. Позивач просив також стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу. 13.12.2021 року між Адвокатським Бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» та [PERSON] було укладено договір №13/12 про надання професійної правничої допомоги. Згідно копії акту №1 від 17.01.2022 року адвокатом Тивоненком Д. Р. було надано позивачу наступні послуги: -консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку - 3 години, вартість послуги 3000,00 грн; -ознайомлення з матеріалами справи - 2 години, вартість послуги 2000,00 грн; -складання заяви про уточнення розміру позовних вимог - 4 години, вартість послуги 4000,00 грн; -підготовка до подачі заяви до канцелярії суду - 2 години, вартість послуги 1000,00 грн; -представництво інтересів клієнта у судовому засіданні 14.12.2021 року, 15.02.2022 року - 4000,00 грн. Таким чином, адвокатом надано послуги на загальну суму 14 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Судом встановлено, що з заявою про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді адвокат Тивоненко Д. Р. звернувся 07.04.2022 року, тому суд ставить під сумнів надану послугу у виді ознайомлення з матеріалами справи№334/5299/21 в акті від 17.01.2022 року. Щодо витраченого часу на складання заяви, враховуючи складність справи, суд вважає за можливим стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн.

Outcome: approved