Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 24.05.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, в якій відповідач керуючи транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. [NUMBER] здійснив зіткнення з транспортним засобом «Audi A5», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок пригоди транспортний засіб «Audi A5», який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , отримав механічні пошкодження кузова. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Transporter», була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан». У травні 2021 року ТДВ « СК «Гардіан» перерахувала суму страхового відшкодування у розмірі 9700 грн., однак сума страхового відшкодування не покриває розмір заподіяної шкоди. Вартість відновлюваного ремонту, відповідно до рахунку фактури ТОВ «Ауді-Центр» № 321043071 від 30.04.2021 року склала 29 184,3 грн. Враховуючи викладене просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 19 484,3 грн., моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. та витрати на досудове врегулювання спору у розмірі 11 000 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 04.01.2022 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, відповідач вказав, що позивач та третя особа актом про узгодження розміру страхового відшкодування від 11.05.2021 року погодили загальний розмір страхового відшкодування в розмірі 9700 грн. Також даним актом сторони засвідчили, що не мають претензій один до одного з питань загального розміру страхового відшкодування та виплат на користь позивача страхового відшкодування і не мають права оскаржувати загальний розмір страхового відшкодування. Також вказав, що відповідно до полісу № АР/0946935 від 18.02.2021 року за яким застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача в ТДВ «СК «Гардіан», як власника наземного транспортного засобу, передбачає, що загальна сума страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн., розмір франшизи 1 300 грн. Щодо стягнення моральної шкоди вказав, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та не підлягає стягненню. Враховуючи викладені обставини, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована на підставі полісу № АР/0946935 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ « СК «Гардіан». Строк дії полісу з 18.02.2021 року по 17.02.2022 року. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.05.2021 року вбачається, що 14 квітня 2021 року, близько 12 годин 40 хвилин, по вул. Дачна, в с. Горенка, Київської області, водій [PERSON] керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN Transporter» номерний знак [NUMBER] , під час об`їзду автомобіля «Audi» номерний знак [NUMBER] допустив боковий наїзд. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Водій [PERSON] порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. 14.05.2021 року [PERSON] звернувся до ТДВ « СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 11 травня 2021 року вбачається, що [PERSON] та ТДВ « СК «Гардіан» дійшли згоди, що загальний розмір страхового відшкодування завданого внаслідок вищевказаного ДТП, за вирахуванням франшизи у розмірі 1300 грн. становить 9 700 грн. Сторони не мають претензій одна до одної з питань загального розміру страхового відшкодування та виплати на користь потерпілого страхового відшкодування і не мають права оскаржувати загальний розмір страхового відшкодування. Згідно рахунку фактура ТОВ « Ауді-Центр Київ» № 321043071 від 30.04.2021 року вартість ремонтних робіт з метою відновлення пошкоджень, спричинених автомобілю «Audi A5» внаслідок ДТП складає 29 184,31 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль, який належить на праві власності [PERSON] . На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан». [PERSON] пред`явив позовні вимоги до [PERSON] про відшкодування у повному обсязі завданих збитків, як до особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді. У той же час, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, у межах ліміту відповідальності, розмір якого становить 130 000 грн., відшкодування збитків покладається на страховика. У [PERSON] виникає обов`язок по відшкодуванню шкоди лише у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди. Проте, заявлена до стягнення сума повністю покривається лімітом відповідальності за полісом № АР/ 0946935 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП оскільки, як зазначалося вище покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Положеннями ч. 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує обов`язку її компенсації, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умови порушення права цієї особи, наявність такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Таким чином, предметом доказування для позивача у цій справі, окрім наслідків у вигляді страждань є протиправність дій відповідача та причинно-наслідковий зв`язок із такими діями та наслідками у вигляді моральних страждань. Враховуючи наслідки ДТП, викладені обставини в позовній заяві та відзиві на позовну заяву, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, щодо моральної шкоди. Оскільки матеріали справи не містять будь-яких належних доказів того, що позивач отримав моральну шкоду в розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до частин першої-третьої ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати понесені на правову допомогу у розмірі 11 000,00 грн. Враховуючи те, що в задоволенні позову суд відмовляє, а тому судові витрати на правову допомогу слід залишити за позивачем. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed