Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , в якому прохала: припинити визнане за нею право власності на Ѕ частку транспортних засобів - ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , 1994 р.в., VIN-код: [NUMBER] та Ореl Vectra, д.н.з. [NUMBER] , 1999 р.в., VIN-код: [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частку вказаних транспортних засобів; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки вказаних транспортних засобів у загальній сумі 82876,92 грн.; та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що з 08.09.2007 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 11.11.2020 року було розірвано. За час спільного проживання з відповідачем у шлюбі за спільні кошти вони придбали два автомобілі, які були зареєстровані на ім`я відповідача: 29.01.2016 року - ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , 1994 р.в., VIN-код: [NUMBER] ; 10.10.2018 року - Ореl Vectra, д.н.з. [NUMBER] , 1999 р.в., VIN-код: [NUMBER] . Автомобілі знаходяться у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача. Також вказала, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2021 року, яке набрало законної сили, між нею та відповідачем в рівних частках по Ѕ частці визнано право власності на вищевказані автомобілі, однак ними не досягнуто згоди щодо вирішення питання здійснення права власності належними ним транспортними засобами. Таким чином, у позивача існує перешкода володіти, користуватись та розпоряджатися своєю часткою у спільному майні. У зв`язку з чим, позивач і змушена була звернутися до суду з даним позовом з проханням припинити своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Потреба С.М. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та прохав їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він не заперечує щодо компенсації вартості Ѕ частки автомобілів, однак пояснив, що у нього зараз відсутні кошти для сплати за авто, крім того вказав, що автомобіль ВАЗ 21099 був ним проданий по довіреності термін дії якої станом на сьогоднішній день закінчився. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 11.11.2020 року, яке ніким не оскаржувалось та набрало законної сили 14.12.2020 року (а.с.13-15). Також встановлено, що в період шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано два автомобілі: 29.01.2016 року - ВАЗ 21099, д.н.з. [NUMBER] , 1994 р.в., VIN-код: [NUMBER] ; 10.10.2018 року - Ореl Vectra, д.н.з. [NUMBER] , 1999 р.в., VIN-код: [NUMBER] . Згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів автомобілі ВАЗ 21099 та Ореl Vectra зареєстровано на ім`я [PERSON] (а.с.26). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2021 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на Ѕ частину транспортних засобів ВАЗ 21099 д.н.з. [NUMBER] , 1994 р.в., VIN-код: [NUMBER] та Ореl Vectra д.н.з. [NUMBER] , 1999 р.в., VIN-код: [NUMBER] (а.с.16-20). Відповідно до висновку судового експерта №154 автотоварознавчого дослідження від 06.11.2020 року вартість автомобіля ВАЗ 21099 становить 53493,83 грн. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №80 від 26.04.2021 року вартість автомобіля Ореl Vectra становить 112260,00 грн. (а.с.27-31). Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин першої та третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ці приписи регулюють право співвласника отримати матеріальну компенсацію у разі неможливості надання йому у володіння та користування його частини спільного майна в натурі, а не у разі припинення права на частку у праві спільної часткової власності. Натомість, відповідно до приписів частин першої - третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. При цьому, згода інших співвласників на виплату співвласнику, який бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов`язковою, проте судами під час вирішення справ зазначеної категорії необхідно з`ясувати, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які мають (не мають) змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. За таких обставин правовідносини сторін регулюються нормою статті 364 ЦК України. Частиною другою статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦПК України). Наведене узгоджується із правовими висновками, зробленим Верховним Судом України у постанові № 623/5351/ 15-ц від 15.05.2019 року та № 193/1008/16-ц від 27.09.2018 року. Присуджуючи позивачу грошову компенсацію замість частки на вказані автомобілі, суд виходить із того, що позивач надала згоду на присудження грошової компенсації замість її частки. Крім того, сам відповідач не заперечував щодо виплати грошової компенсації. Суд вважає належним доказом вартості спірного майна висновки експертного автотоварознавчого дослідження №154, №80, складені судовим експертом Сумцовим С.С., оскільки в них значиться обрана методика та метод дослідження, приведені належні розрахунки та інші необхідні відомості, а сама оцінка вартості автомобілів проведена з врахуванням стану автомобілів при надані висновків. Разом з цим, суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позову, посилання відповідача на відсутність у його володінні автомобіля ВАЗ 21099 в зв`язку з його відчуженням за довіреністю, оскільки належних та допустимих доказів відчуження вказаного транспортного засобу відповідачем не надано. Крім того, вказані обставини встановлені рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21.07.2021 року, яке набрало законної сили. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому присуджує [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частин транспортних засобів замість її частки на вказані автомобілі та виходить із того, що вказана річ є неподільною, одноособово використовується відповідачем, майновий стан відповідача та позивач надала згоду на присудження їй грошової компенсації замість її частки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн. (908 грн. - за подання позовної заяви; 454 грн. - за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved