Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням суду від 22.11.2021 позов задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В., зареєстрований в реєстрі за № 53824, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 32678,00 грн., що не підлягає виконанню. Стягнуто судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 908,00 грн. 02.02.2022 адвокат Працевитий Г.О. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судових витрат по оплаті судового збору за подачу заяви про забезпечення позову у сумі 454,00 грн., та судових витрат на правничу допомогу у розмірі 11535,60 грн., які складаються з 3000,00 грн. за написання позовної заяви, 2000,00 грн. за написання відповіді на відзив, та гонорару відповідно до умов договору про надання правової допомоги у сумі 6535,60 грн. В обґрунтування заяви вказує, що про розмір і стягнення судових витрат було заявлено до ухвалення рішення у справі, однак судом не було вирішено питання про стягнення зазначених судових витрат. ТОВ «Вердикт Капітал» подало клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, мотивуючи його тим, що максимальний розмір оплати послуг адвоката хоч і нормативно не обмежений, однак може бути обмежений судом з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи. Розмір гонорару адвоката, визначений і погоджений з позивачкою, є завищеним щодо відповідача, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, та виходячи з середньої заробітної плати у регіоні. Крім того, до справи не надано документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату у сумі 11535,60 грн. Судом не встановлено обставин для виклику у судове засідання учасників справи, а відтак, заява про ухвалення додаткового рішення розглядається за відсутності сторін по справі, що відповідає положенням ч. 4 ст. 270 ЦПК України. З підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, заяву, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2021 позов [PERSON] задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В., зареєстрований в реєстрі за № 53824, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 32678,00 грн., що не підлягає виконанню. Стягнуто судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 908,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом [PERSON] також звернулась до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, за подачу якої було сплачено судовий збір у сумі 454,00 грн., і яка була задоволена судом. При ухваленні рішення у справі питання про стягнення на користь позивачки судового збору за подачу заяви про забезпечення позову судом вирішено не було. Щодо витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Представником позивачки одночасно з відповіддю на відзив заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу і надано остаточний розрахунок таких витрат у загальному розмірі 11535,60 грн., які складаються з витрат на написання позовної заяви - 3000,00 грн., написання відповіді на відзив - 2000,00 грн., гонорару - 6535,60 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. (Постанова Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі № 300/3178/20). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги від 03.08.2021, укладений між [PERSON] та адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого»; додатковий договір від 03.08.2021 відповідно до якого: написання позовної заяви 3 години - 3000,00 грн.; участь у судовому засіданні - 1 год. - 1000,00 грн., гонорар адвоката за ведення справи становить 20% від суми зазначеної у виконавчому написі (32678,00 х 20%); акт №151 від 03.08.2021 надання послуг до договору про надання правової допомоги від 03.08.2021, відповідно до якого сторони погодили обсяг наданих послуг, а саме: написання позовної заяви - 3000 грн., акт №187 від 18.08.2021 до договору про надання правової допомоги від 03.08.2021 відповідно до якого сторони погодили гонорар за ведення справи у суді у розмірі 6535,60 грн.; акт №279 від 21.10.2021 до договору про надання правової допомоги від 03.08.2021 відповідно до якого сторони погодили гонорар за написання відповіді на відзив у розмірі 2000,00 грн.; відповідні рахунки для оплати за надані послуги. Відповідно до пункту 3.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги визначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (Додатковому договорі) до цього Договору. Згідно п. 3.2, в тому випадку, якщо рішення буде ухвалено не на користь Клієнта, клієнт звільняється від обов`язку сплати гонорару на користь адвоката. Частиною 3 Додаткового договору встановлено, що гонорар адвоката за ведення справи в суді становить 20 % від суми зазначеної у виконавчому написі. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI"Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Частина 6 ст.137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Відповідно до пункту 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, яка є малозначною і має місце усталена судова практика розгляду справ цієї категорії, з ціною позову, який є позовом немайнового характеру, а також не відповідає обсягу виконаних адвокатом робіт, які фактично полягали у написанні позовної заяви та відповіді на відзив. Розгляд у суді відбувався без участі сторін, в тому числі на підставі заяви позивачки та її представника про розгляд справи за їх відсутності. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, які відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт у загальному розмірі 5000,00 грн. і вважає недоцільним стягнення з відповідача на користь позивача гонорару за ведення справи у суді в сумі 20% від суми зазначеної у виконавчому написі, у зв`язку з чим в стягненні відповідної суми слід відмовити.

Outcome: approved