Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

15.07.2021 року до суду звернувся позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Романовська Т.М., з позовом про визнання права на земельну частку (пай) до відповідача Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області. 16.07.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 06.09.2021 року. 30.08.2021 року від відповідача надійшли письмові пояснення. 06.09.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 10.11.2021 року в зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про витребування доказів. 10.11.2021 року в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 25.01.2022 року, в зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача для уточнення позовних вимог. 11.11.2021 року від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої відповідача, Верхньодніпровську міську об`єднану територіальну громаду замінено на Верхньодніпровську міську раду. 25.01.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 28.02.2022 року. 28.02.2022 року розгляд справи відкладений в зв`язку з неявкою учасників розгляду справи до 24.05.2022 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 24.05.2022 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення. Згідно поданого позову позивач просить визнати за ним право на\~земельну частку\~(пай)\~площею 6,35\~в умовних\~кадастрових одиниць\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі (на\~місцевості)\~згідно Державного\~Акту на\~право колективної\~власності на\~землю колективного\~сільськогосподарського підприємства\~«ім.\~Шевченка» №\~0008\~від 03\~квітня 1995\~року,\~після померлої\~ [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після смерті матері позивач дізнався, що ще за своє життя його мати набула права на земельну частку (пай), як колишній член КСП « ім. Шевченко» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. \~ \~Так,\~за \~інформацією \~ \~Управління \~ \~держгеокадастру підтверджується,\~що [PERSON] \~ була\~включена \~ \~в \~список \~ \~до Державного\~акту на\~право колективної\~ власності\~ на\~землю,\~як \~колишній \~ \~член КСП\~«ім.\~ Шевченко» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області ВД № 0008 від 03.04.1995 року та значиться під № 69. Середній розмір земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності КСП «ім. Шевченка» складає 6.35 в умовних гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] , не отримувала. \~ \~Згідно архівної\~довідки \~№ 386\~ \~ від\~08.11.2020\~року,\~ [PERSON] ,.\~ \~ значиться\~ в\~книзі обліку\~трудового стажу\~ КСП\~ «ім.\~ Шевченко» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та заробітку колгоспників в період з 1944 року по 1992 рік, працювала колгоспницею. Даний факт підтверджується профспілковим квитком № [NUMBER] , який підтверджує, що в 1980 році остання вступила у спілку колгоспу «ім. Шевченко», посвідченням про нагородження медаллю за довгорічну працю, пенсійним посвідченням № [NUMBER] , згідно якого [PERSON] ,. з 1968 року була призначена пенсія по інвалідності, а з 1978 року по старості. Як єдиний спадкоємець за законом, [PERSON] , звернувся до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори Новікової А.В., із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, але відсутність документу, що підтверджує право власності померлої на майно, унеможливлює дану процедуру, про що нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Так як він позбавлений можливості оформити своє право на земельну частку в позасудовому порядку, тому змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився. Про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно наданих письмових пояснень відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що позивач пропустив шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Померла мати позивача за життя сертифікат на земельну частку (пай) не отримувала, тому і відсутні підстави для задоволення даних позовних вимог. Позивач не обґрунтував, що право померлої [PERSON] , На земельну частку не припинилось. Оскільки право померлої [PERSON] , на спірну земельну ділянку припинилось внаслідок її смерті [INFO] . Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, представник Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~Судом встановлено,\~що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження. На день смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається в тому числі із права на земельну частку (пай), що розташована на території Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, із земель колишнього КСП «ім.Шевченко ». Після смерті матері, позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 лютого 2009 року серії ВМВ758014 на спадкове майно, яке складається з простих іменних акцій, що належали померлій, тобто на інше майно. Спадкова справа № 590/1995. За доводами позивача після смерті матері він дізнався, що його мати має право на земельну частку (пай), як колишній член КСП «ім. Шевченко», а тому звернувся з відповідною заявою до відділу у Верхньодніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Згідно листа від 05.12.2016 року, мати Позивача значиться у списках до Державного акту на право колективної власності «КСП «Ім. Шевченко» серії ДП 0008 від 03.04.1995 року на території Першотравенської сільської ради, але не значиться у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються членам «КСП ім. Шевченко» Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Середній розмір земельної частки (паю), який перебуває у колективній власності КСП «ім.Шевченко» складає 6,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується повідомленням відділу у Верхньодніпровському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. 29.04.2021 року Позивач звернувся до державного нотаріуса Першої кам`янської державної нотаріальної контори, виконуючої обов`язки державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Новікової Л.В., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері на земельну ділянку, що розташована на території Першотравенської сільської ради із земель бувшого «КСП ім. Шевченко», але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується копією постанови нотаріуса. Відповідно до п. 2\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08.08.1995 року - право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Згідно з п. п. 3, 4, 7 вищевказаного Указу Президента України, вартість земельної частки (паю) для кожного підприємства, кооперативу, товариства визначалася виходячи з грошової оцінки переданих у колективну власність сільськогосподарських угідь за методикою грошової оцінки земель, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та кількості осіб, які мають право на земельну частку (пай). Розміри земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах визначаються виходячи з вартості земельної частки (паю) та середньої грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь для даного підприємства, кооперативу, товариства. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. За правилами статей 20, 21, 24 Закону України "Про власність" (чинного на час видачі державного акта на право колективної власності на землю) суб`єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. У майні, що належить кооперативу (колгоспу, радгоспу), визначалися частки членів цього кооперативу (колгоспу, радгоспу). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати па право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). \~\~\~Відповідно до ст.3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією. \~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/. Відповідно до ч. 1, 2 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» - Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Судом встановлено, що в період з 1944 року по 1990 рік мати Позивача працювала в колгоспі «ім. Шевченко», що підтверджується архівною довідкою № 386 виданою -8 грудня 2020 року КЗ «Верхньодніпровський районний трудовий архів» Верхньодніпровської міської ради. Згідно вказаної довідки вбачається, що [PERSON] ,, була колгоспницею, тобто членом колгоспу «ім. Шевченко» з 1944 по 1990 рік. Даний факт підтверджується і профспілковим квитком № [NUMBER] , який підтверджує, що в 1980 році [PERSON] , вступила у спілку колгоспу «ім. Шевченко», посвідченням про нагородження медаллю за довгорічну працю, пенсійним посвідченням № [NUMBER] , згідно якого [PERSON] ,. з 1968 року була призначена пенсія по інвалідності, а з 1978 року по старості. \~ Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що у [PERSON] , за життя виникло право на земельну частку (пай) так як [PERSON] , працювала у колгоспі ім.. «Шевченко», була членом даного сільськогосподарського підприємства, потім отримувала пенсію, як бувший член колгоспу та була включена у список осіб на отримання земельної частки (паю). При цьому саме факт членства [PERSON] , у колгоспі ім. «Шевченко» є правовою підставою для визначення права на земельну частку (пай), оскільки необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] . Розпаювання земель колгоспу ім. Шевченко в подальшому КСП ім. «Шевченка» відбулось в березні 1995 році, що підтверджується копією Державного акту про право колективної власності на землю серії ДП № 0008 від 03.04.1995 року. Таким чином на час розпаювання земель КСП ім. «Шевченка» мати позивача була живою та у неї виникло право на земельну частку (пай), як у пенсіонера із бувших членів цього господарства, яке існувало і на час її смерті. Тому доводи позивача, що у зв`язку зі смертю [PERSON] , її право на земельну частку (пай), як пенсіонера і числа членів КСП «ім. Шевченка» припинилось, суд вважає безпідставними, оскільки це право було набуте за її життя та увійшло до спадкової маси (спадщини) після її смерті. \~ \~ Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що позивач має право на успадкування земельної частки (паю), так як є спадкоємцем за законом після смерті матері, [PERSON] , у якої за життя виникло право на отримання земельної частки (паю). При цьому судом встановлено, що позивач своєчасно звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину на інше майно померлої, тобто прийняв спадщину після померлої матері, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 590/1995, відкритої після смерті [PERSON] . Згідно матеріалів даної спадкової справи інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , не звертались. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду\~\~України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ № 7 від 16.04.2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). \~ \~ \~ \~ \~\~\~ Судом встановлено наявність права у позивача на земельну частку /пай/ без визначення меж цієї частки в натурі / на місцевості/ на території Верхньодніпровської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, яка є правонаступником Першотравенської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Доводи позивача, що він з 1995 року знав про наявність у його матері права на земельну частку (пай) та пропустив строк для прийняття спадщини та строк позовної давності, суд вважає безпідставними. Оскільки як вже зазначалось вище позивач своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а строків для отримання свідоцтва про прийняття спадщини законом не встановлено. Застосувати строк позовної давності суд у відповідності до ч. 3 ст.267 ЦК України, згідно якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, не має можливості, оскільки ні відповідачем, ні іншими учасниками справи не подана заява про застосування строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, а саме визнання права, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання такого права за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, оскільки судом не встановлено вини відповідача у порушенні прав позивача. \~ \~\~\~

Outcome: approved