Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивачі у січні 2022 року звернулися до суду із позовом до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 07.07.2001 за р.№ 4614 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 30.07.2001 за р.№7144 позивачі: [PERSON] та [PERSON] є власниками 44/100 частини (в рівних долях) квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно копії інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2020 №10636 від 23.03.2020. В 2003 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] ,яка діяла в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , третя особа: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Світлана Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування квартири на користь [PERSON] , [PERSON] , визнання права власності на 44/100 частини вказаної више квартири. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2003 була задоволена заява про забезпечення позову та заборонено відчуження 44/100 частини квартири [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2003 була затверджена мирова угода укладена між сторонами по зазначеній вище справі. 31.07.2013 [PERSON] подала заяву про зняття заборони відчуження з 44/100 частин квартири [ADDRESS] , мотивуючи тим, що мирова угода виконана і відпали обставини перебування квартири під забезпеченням позову. 09.08.2013 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва заяву [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Скасовано забезпечення позову, накладене ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2003 у справі №2-1767-1/03 і знято заборону відчуження 44/100 частини квартири [ADDRESS] . Згідно з постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 11.12.2013 звільнено з-під арешту майно, що належить [PERSON] , який накладено постановою №1454/7 від 06.08.2003 ВДВС Ленінградського району, та внесений до єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1399863. 30.06.2020 позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бурмістрової НаталіїВікторівни та отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна. В даній довідці міститься інформація, що накладений арешт на майно - 44/100 квартири [ADDRESS] , яке належить позивачу - [PERSON] та його бабусі [PERSON] . Підставою для обтяження є постанова № 1454/7 від 06.08.2003 відділу ДВС У Ленінградському р-ні м. Києва. Зазначене обтяження було зареєстроване 21.10.2004 за №1399844 реєстратором Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою, і власника зазначено - [PERSON] . В цей же день реєстратором Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження за №1399882, а власника зазначено - [PERSON] . Проте при внесенні відомостей в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були допущені описки, а саме: прізвище, ім`я та по батькові позивача 1 - [PERSON] - [PERSON] , а в інформаційній довідці зазначено, що власник - [PERSON] ; прізвище, ім`я та по батькові позивача 2 - [PERSON] - [PERSON] , а в інформаційній довідці зазначено, що власник - [PERSON] . У зв`язку з тим, що обтяження було зареєстровано 21.10.2004 за р. №1399844 та №1399882 на підставі постанови № 1454/7 від 06.08.2003відділу ДВС у Ленінградському р-ні м. Києва, яка була скасована постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 11.12.2013, то відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (обтяження було зареєстровано 21.10.2004 за № 1399844 відносно майна [PERSON] та за № 1399882 відносно майна [PERSON] ) повинні бути виключені. На даний час залишився нескасованим арешт, накладений 21.10.2004 Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою. 17.07.2020 до Святошинського районного вілділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено лист позивачівз проханням виключення інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме - відомості про обтяження, зареєстровані 21.10.2004 за № 1399844 реєстратором Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, зазначено власника - [PERSON] , замість вірного - [PERSON] та відомості про обтяження, зареєстровані 21.10.2004 за № 1399882 реєстратором Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, зазначено власника - [PERSON] , замість вірного - [PERSON] . У відповіді Святошинського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.07.2020 вказано, що «виконавче провадження закінчено 30.12.2013, у зв`язку з фактичним його виконанням, а ідентифікувати арешти, накладені постановою № 1454/7 від 06.08.2003 відділу ДВС у Ленінградському р-ні м. Києва, реєстраційні номера обтяжень 1399844 від 21.10.2004 та 1399882 від 21.04.2004 відділом не є можливим у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання виконавчих проваджень. Таким чином, враховуючи ту обставину, що на даний час порушується право приватної власності [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого власники нерухомого майна позбавлені змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд, позивачі просять суд зняти арешт з нерухомого майна 44/10 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] . 17.02.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 46). Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С.М. 07.07.2001 за р.№ 4614 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 30.07.2001 за р.№7144 позивачі: [PERSON] та [PERSON] є власниками 44/100 частини (в рівних долях) квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно копії інформаційної довідки КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2020 №10636 від 23.03.2020. Судом встановлено, що 2003 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] , третя особа: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова Світлана Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування квартири на користь [PERSON] , [PERSON] , визнання права власності на 44/100 частини вказаної више квартири. Судом встановлено, що ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2003 була задоволена заява про забезпечення позову та заборонено відчуження 44/100 частини квартири [ADDRESS] (ас.18). Судом встановлено, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2003 була затверджена мирова угода укладена між сторонами по зазначеній вище справі (ас.19-20). Судом встановлено, що 31.07.2013 [PERSON] подала заяву про зняття заборони відчуження з 44/100 частин квартири [ADDRESS] , мотивуючи тим, що мирова угода виконана і відпали обставини перебування квартири під забезпеченням позову. Судом встановлено, що 09.08.2013 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва заяву [PERSON] було задоволено в повному обсязі. Скасовано забезпечення позову, накладене ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 25.07.2003 у справі №2-1767-1/03 і знято заборону відчуження 44/100 частини квартири [ADDRESS] (ас.21). Судом встановлено, що згідно з постановою ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 11.12.2013 звільнено з-під арешту майно, що належить [PERSON] , який накладено постановою №1454/7 від 06.08.2003 ВДВС Ленінградського району, та внесений до єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна за № 1399863(ас.22-23). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи декількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановляє, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи відсутність виконавчого провадження відносно [PERSON] та [PERSON] на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва, наявність арешту майна порушує права позивачів, щодо користування та розпорядження своїм майном. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved