Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву №б/н від 03.10.2019. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та відповідачці надано у користування кредитну картку. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії та інші платежі на умовах, передбачених договором. Станом на 14.12.2021 відповідачка порушує умови договору, не сплачує заборгованість по кредиту, всупереч до умов кредитного договору та допустила заборгованість в розмірі 22943,43 грн, з яких: 18577,26 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4366,17 грн заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про розгляд справи, в матеріалах справи є його письмове клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча своєчасно і належним чином повідомлялася про розгляд справи судовою повісткою, про що в справі свідчить її підпис в поштовому повідомленні. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23.05.2022 у відповідності до ч.1 ст. 281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 03.10.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В заяві також містяться персональні дані відповідача. Даною заявою відповідачка висловила згоду про укладення кредитного договору та особистим підписом засвідчила свою згоду (а.с.13). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, згідно із копії паспорту споживчого кредиту (а.с. 14-17) вбачається, що відповідачка була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, про що свідчить її підпис, як споживача на зазначеному документі. На виконання умов договору банком відповідачці було надано кредитні картки (а.с.11). З виписки банку вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором (а.с.89-10). Як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14.12.2021 становить 22943,43 грн і складається із: заборгованості за тілом кредиту- 18577,26 грн, заборгованості за простроченими відсотками- 4366,17 грн. Відповідно до частин 1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 626, 628 ЦК України договір визначений як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У ст. 634 ЦК України договір приєднання визначений як договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підставі викладеного суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 03.10.2019 в сумі 22943,43 грн доведена та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачкою умов кредитного договору № б/н від 03.10.2019 позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 гривні, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням (а.с.45). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати у справі в розмірі 2481 грн. На підставі\~ст. 61 Конституції України, ст. ст.11,\~526,\~536,\~627,\~626,\~628,\~549,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved