Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 16 лютого 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Фінпром Маркет», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивований тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 30.03.2021 року вчинено виконавчий напис №15642 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованість в розмірі 17 390,00 грн. На підставі даного виконавчого напису головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Созанською М.Г. було відкрито виконавче провадження. Позивач вважає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума боргу не є безспірною, виконавчий напис вчинений нотаріусом без підтверджуючих документів. Позивач не укладав договорів з відповідачем і від нього не надходило ніяких вимог про сплату боргу. Зазначає, що кредитний договір, за яким можливе стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса, повинен бути нотаріально посвідченим. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано. Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., пояснень щодо позову або відзиву не надав. Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Вказує, що документи на підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані на протязі 5 днів. Представник відповідача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви ( клопотання) учасників справи. 16.02.2022 року позивачем разом з позовною заявою подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №15642, вчинений 30.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на корить ТОВ «Фінпром Маркет» в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору №1390800 від 17.10.2019 року та складається з заборгованості в розмірі 17 390,00 грн. 23.02.2022 року представником позивача [PERSON] адвокатом Ракущинець А.А. подано до суду клопотання про виконання ухвали суду від 17.02.2022 року. 30.05.2022 року представником позивача адвокатом Ракущинець А.А. подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №15642, вчинений 30.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на корить ТОВ «Фінпром Маркет» в рахунок примусового стягнення заборгованості по кредитному договору №1390800 від 17.10.2019 року та складається з заборгованості в розмірі 17 390,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 30.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, був вчинений виконавчий напис, реєстр. №15642, за яким з [PERSON] запропоновано стягнути на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» відступлено право вимоги за кредитним договором №1390800 від 17.10.2019 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за період з 20.02.2020 по 30.03.2021 суму в розмірі 17390 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 2 340,00 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 5 000,00 грн., плата за вчинення виконавчого напису 50,00 грн. 24.06.2021 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Созанською М.Г. відкрито виконавче провадження №65894092 з виконання вищезазначеного виконавчого напису. 03.02.2022 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Созанською М.Г. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №65894092, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/ основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 19267,72 грн. Оцінка суду. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса. В ситуації, що розглядається позивач не погодився із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса (див. пункти 1-4). Суд звертає увагу, що з однієї сторони за змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12 (далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12)). З іншої сторони, відповідно до статті 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 вказаного Закону). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). В даній ситуації при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог Суд враховує висновки Верховного Суду при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Також Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) звернув увагу на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так само і в даній ситуації в матеріалах справи відсутні докази того, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, на чому наголосив і позивач в позовній заяві. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б спростовували позовні вимоги, підтверджували існування безспірної заборгованості, надсилання боржнику відповідної вимоги. Виходячи з вищевикладеного, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції №10 від 22.02.2022 року та згідно квитанції №3867-3221-9443-6894 від 16.02.2022 року позивачкою було сплачено 1488 грн. 60 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved