Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з зазначеною заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, що підтверджує належність [PERSON] , [INFO] , до громадянства України. В обґрунтування заяви зазначив, що він у період з 27.10.1989 по 01.08.1992 був зареєстрований у [ADDRESS] та проходив навчання у середньому професійно-технічному училищі №4, а отже є громадянином України в силу положень Закону, у зв`язку з постійним проживанням на території України на момент проголошення незалежності України. Однак, не може набути громадянство України, у зв`язку із неможливістю підтвердити факт постійного проживання на території України. Таким чином, без встановлення факту постійного проживання на території України він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти заяви не заперечував. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Із свідоцтва про народження [PERSON] від 21.02.1974 слідує, що він народився [INFO] у с. Дубівці Тернопільського району Тернопільської області (Українська РСР), батько - [PERSON] , українець, мати - [PERSON] , українка. Згідно довідки №1 від 02.01.2020 виданої Тернопільським вищим професійним училищем №4 ім. Михайла Паращука, вбачається, що [PERSON] дійсно навчався у середньому професійно-технічному училищі №4 на денній формі навчання за професією столяр-тесля з 01 вересня 1989 року (наказ №65-к від 01.09.1989) по 29 червня 1992 року (наказ 49-к від 29.06.1992) та був прописаний в гуртожитку училища за адресою [ADDRESS] з 27.10.1989 по 01.08.1992. Даний факт підтверджується також відомостями зазначеними в трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] та дипломом серії [NUMBER] про здобуття середньої освіти [PERSON] від 26.06.1992. З довідки №85 від 16.05.2022 виданої Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] [INFO] , в даний час проживає без реєстрації у [ADDRESS] . 13 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до УДМС у Тернопільській області щодо оформлення паспорта громадянина України на підставі ст.3 Закону України «Про громадянство України». УДМС у Тернопільській області за результатом розгляду даного звернення було надано відповідь за №М-42/6/6101-21/6101.2.1/7235-21 від 10.09.2021 у формі роз`яснення положень законодавства щодо порушеного питання, а також вказано про те, що процедуру встановлення належності до громадянства [PERSON] не проходив і необхідні для цього документи до територіальних підрозділів ДМС не подавав, довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка подається для оформлення паспорта громадянина України не отримував, і на підставі цього зроблено висновок, що питання оформлення паспорта громадянина України є передчасним. Окрім цього, із отриманих від територіального підрозділу ДМС документів, вбачається, що 16.12.2016 [PERSON] звертався до начальника Тернопільського РС УДМС із заявою про втрату паспорта громадянина України. У висновку за заявою про втрату паспорта від 11.01.2017 вказано про те, що 7.09.1990 Тернопільським МВ УМВС справді видавався паспорт серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , однак було прийнято рішення не видавати заявнику паспорт замість утраченого, оскільки встановлено особу, але не встановлено його належність до громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Згідно із п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року №215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Пунктом 8 цього Порядку визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до пункту 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 зі змінами, у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи підчас її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. За таких обставин, юридичне значення має факт постійного проживання заявника на території України в певний період часу, а саме станом на 24 серпня 1991 року чи станом на 13 листопада 1991 року. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт). З матеріалів справи вбачається, що заявник звертався до Управління Державної міграційної служби у Тернопільській області з заявою про видачу паспорта громадянина України. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути, зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved