Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Вальчук Мирослава Миколаївна пред`явив до суду позов до відповідачки [PERSON] , у якому просить: виключити відомості про батька дитини [PERSON] із акту про народження №8 Частина І Серія А Рік 2019, Відділ 1 Головний офіс, про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Орв`єто, Італійська Республіка, складеного Відділом РАЦС: Баньореджо та виданого 20 серпня 2020 року за №249/2020 Префектурою Вітербо - Територіальним урядовим відділом у Вітербо; звільнити [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового наказу №607/19244/21, виданого 09 листопада 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області; припинити стягнення аліментів із [PERSON] на підставі судового наказу №607/19244/21, виданого 09 листопада 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що з 17.05.2018 перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірваний на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.04.2021. Від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] в Італійській Республіці. Батьком дитини було записано позивача ( [PERSON] ), який із цим не погоджується та має обґрунтовані сумніви у своєму батьківстві [PERSON] . Разом з тим, 09.11.2021 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано судовий наказ № 607/19244/21 про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України і, відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. За вказаних обставин просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І. М. від 09 березня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 02 травня 2022 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2022 року, матеріали даної цивільної справи прийнято до провадження головуючої судді Сливка Л.М., у зв`язку із перебуванням головуючої судді Черніцької І. М. у відпустці. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак, його представник адвокат Вальчук М.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності її довірителя, вказала, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Магдич О.О. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги [PERSON] сторона відповідача визнає у повному обсязі, не заперечила щодо задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2018 року, який розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 року. ( а. с. 23) Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] відповідно із Витягом із акту про народження 8 Частина І Серія А Рік 2019, Відділ 1 Головний офіс про народження [PERSON] , [INFO] , місце народження: Орв`єто, Італійська Республіка, складеного Відділом РАЦС: Баньореджо та виданого 20 серпня 2020 року за №249/2020 Префектурою Вітербо - Територіальним урядовим відділом у Вітербоя. Зазначений Витяг з Акту про народження перекладено із італійської на українську мову та посвідчено апостилем. ( а. с. 11-13) 09 листопада 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області на підставі заяви відповідачки видано судовий наказ №607/19244/21 про стягнення аліментів із позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. ( а. с. 15) Позивач зазначає, що він не є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , так як дитина була зачата у період коли він та відповідачка не проживали разом, не підтримували ніяких відносин. Вказані обставини визнані відповідачкою [PERSON] згідно із поданою 10 травня 2022 року до суду заявою про визнання позову. Згідно із вимогами ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж Постанови при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. У відповідності до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 Сімейного кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. За №96/5 на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно із вимогами ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п.1.7. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання від 12.01.2011 № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Приписами п.1.3. визначено, що заяви громадян України про поновлення актових записів цивільного стану, які були складені компетентними органами іноземних держав, розглядаються на загальних підставах з дотриманням вимог цих Правил. 29 січня 1992 року між Україною та Італійською Республікою було підписано Протокол «Про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Італійською Республікою». У вказаному Протоколі Сторони погодились, що їхні відносини при цьому базуватимуться на Віденській конвенції про дипломатичні зносини від 18 квітня 1961 року. Консульські зносини будуть регулюватися на основі Віденської конвенції від 24 квітня 1963 року. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим із батьків, хто проживає окремо від дитини. Натомість позивач мотивує заявлені позовні вимоги тим, що він не є батьком дитини, а відповідачка згідно поданої заяви про визнання позову, не заперечує того, що батьком дитини [PERSON] не є позивач [PERSON] . З врахуванням встановлених судом обставин, враховуючи вимоги ст. 180 СК України про те, що утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані саме батьки, оскільки позивач не є батьком неповнолітнього [PERSON] , у позивача відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дитини відповідно до судового наказу від 09 листопада 2021 року виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, що є підставою для припинення стягнення аліментів із [PERSON] на підставі судового наказу №607/19244/21, виданого 09 листопада 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Наведене у свою чергу є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового наказу №607/19244/21, виданого 09 листопада 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, яке не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно із вимогами ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку,встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову. Тому із відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 496,20 гривень, та позивачеві [PERSON] підлягають до повернення з державного бюджету 496, 20 гривень судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved