Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Кегичівської селищної ради Красноградського району Харківської області про визначення додаткового строку тривалістю 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер брат позивача, [PERSON] , Після смерті брата відкрилась спадщина у виді земельної ділянки, що розташована на території Мажарської сільської ради Харківської області, кадастровий номер 6323182500:15:001:0056, площею 3,1238 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2010 та житлового будинку розташованого в с. Мажарка, Красноградського району, Харківської області, відповідно до договору дарування від 08.06.1996. За життя [PERSON] розпорядження щодо спадкового майна не здійснив. Спадкоємці, які б вступили у володіння і управління спадковим майном спадкодавця [PERSON] до подання позивачем заяви про прийняття спадщини, відсутні. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадкове майно позивач звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Л.Л. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] який проживав постійно з позивачем в будинку [ADDRESS] без реєстрації. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] приватним нотаріусом позивачу було відмовлено, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, про що 21.10.2021 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Про встановлений законом строк для прийняття спадщини позивачу стало відомо з постанови нотаріуса. Зі спадкодавцем [PERSON] позивач проживала разом по день його смерті та вважала, що прийняла спадщину. Однак не зважаючи на ці обставини, подати заяву у встановлений шестимісячний строк не мала змоги, з тої причини, що має інвалідність другої групи з 2014 року. Через тривалий час хвороби має обмеження в русі, самостійно не може пересуватись без сторонньої допомоги. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28.02.2022 у цій справі було відкрито провадження, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 16 травня 2022 підготовче провадження у справі закрито призначено до судового розгляду. Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Позивач надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Від відповідача Кегичівської селищної ради надійшов відзив, згідно з яким відповідач не заперечує проти задоволення позову, за умови відповідності її вимог законодавству України, справу просить розглянути без участі їх представника за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Мажарської сільської ради Кегичівського району Харківської області 29 червня 2016 року, актовий запис № 08. За життя спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 3,1238 га на території Мажарської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2010 зареєстрованого в реєстрі за №297, а також жилий будинок з надвірними будівлями в с. Мажарка, Кегичівського району Харківської області, що підтверджується копією договору дарування від 08.06.1996. Згідно довідки Старости с. Мажарка від 20.10.2021 вих. № 366, [PERSON] проживав незареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним проживала його сестра по матері [PERSON] . Згідно довідки Старости Кегичівської селищної ради, Мажарського старостинського округу 15.12.2021 вих. № 470, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживає по [ADDRESS] . Родинні відносини між позивачем та спадкоємцем підтверджуються копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу. Так згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , відомості про батька відсутні. Позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » при укладенні шлюбу у 27.09.1986, що підтверджується копією відповідного свідоцтва серії [NUMBER] . Відповідно до копії постанови приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. від 21.10.2021 представнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відмова обгрунтована тим, що [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно із ст.ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималась та після відкриття спадщини не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутися до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час, відповідно до ст.ст. 1273-1275 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для цілей спадкового законодавства місцем постійного проживання особи є зареєстроване відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання. У зв`язку з цим, для прийняття спадщини як за заповітом так і за законом необхідно подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину в порядку спадкування за заповітом. При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач, як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилається на необізнаність щодо необхідності подання заяви про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців у разі постійного фактичного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, місце реєстрації якого є відмінним від свого постійного фактичного місця проживання, а тому вважала, що фактично прийняла спадщину. Також позивач є інвалідом другої групи з 2014 року. Через тривалий час хвороби має обмеження в русі, самостійно не може пересуватися без сторонньої допомоги. Також на заваді стали карантинні обмеження на запобігання виникненню і поширенню короновірусної хвороби. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р у справі № 565/1145/17, яка в силу ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Визначення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є оціночним поняттям та оцінюється судом в залежності від конкретних обставин справи. Судом було встановлено, що позивач дійсно є інвалідом другої групи, з протипоказанням праці з тривалим перебуванням на ногах, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА №700173 виданої 18.01.2018 за результатами повторного огляду, довічно. Згідно копії пенсійного свідоцтва серії [NUMBER] виданого 04.04.2003 [PERSON] пенсія призначена за інвалідністю другої групи. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм та встановлених судом обставин, враховуючи фактичне проживання позивача зі спадкодавцем, стан здоров`я позивача, що викликали труднощі у оформленні спадщини, суд вважає можливим визначити позивачу додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та визнає причину пропуску строку для її подання поважною. Про розподіл судових витрат позивач не заявив. На підставі викладеного,

Outcome: approved