Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

у лютому 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 17.08.2018 між позивачем та відповідачем -1 - [PERSON] , укладений кредитний договір № CL-128984, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000,00 грн до 16.08.2023 на поточні потреби позичальника, зі сплатою 52,99 % річних. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, а тому станом на 10.12.2021 утворилася заборгованість в розмірі 32 480,00 грн. Крім того, позивач вважає, що оскільки відповідач - 2 - [PERSON] , є дружиною відповідача -1, а тому вбачається можливість застосувати до даного спору солідарну відповідальність, з огляду на те, що одним із подружжя укладений договір в інтересах сім`ї. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором договір № CL-128984 від 17.08.2018 в розмірі 32 480,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн та на професійна правову допомогу в розмірі 3248,00 грн. Ухвалою від 11.02.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 56). У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та позов підтримав в повному обсязі (а.с.101,102). Відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.99,100), надали квитанції про часткову оплату за спірним кредитним договором(а.с.92-94), відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та позов не визнала (а.с.66). Суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 18 серпня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № CL - 128984, за умовами якого (п. 2.1-2.9) банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000,00 грн на строк 60 місяців терміном до 16.08.2023, зі сплатою щомісячного платежу відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитного договору та є його невід`ємною частиною, що стверджується копією кредитного договору № CL- 128984 з додатками та меморіальним ордером № 45771595 від 17.08.2018 (а.с. 8, 26-32). Відповідно до п.п. 4.1-4.4 цього договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 52,99% річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом. За надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п.2.10 кредитного договору. Загальні витрати позичальника по кредиту за цим Кредитним договором становлять 95 053,68 грн Згідно з п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього договору), всього позичальник повинен здійснити 60 щомісячних платежів по 2415,00 грн щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 07.08.2018 до 16.08.2023 погашаються в однаковому порядку (а.с. 13). Згідно з п 6.3 кредитного договору позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2 кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченого кредитним договором. Пунктом 6.9 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, у випадку, передбаченому п.3.3, про що письмово повідомляє позичальника (а.с. 27). Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З наданого позивачем розрахунку та банківської виписки вбачається, що станом на 10.12.2021 заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № CL- 128984 від 17.08.2018 становить 32 450,00 грн, з яких: 31 806,08 грн - заборгованість за тілом кредиту, 673,92 грн - за відсотками (а.с. 6-25). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме, прострочення повернення кредиту та процентів, що стверджується банківською випискою. В той же час, згідно з наданими відповідачем [PERSON] квитанціями (а.с.92-94), відповідач сплатив за кредитним договором № CL- 128984 08.12.2021 року 13.01.2022 грошові кошти в розмірі 2500,00 грн, 15.02.2022 року кошти в сумі 2500,00 грн, 14.03.2022 року 2500,00 грн, 11.04.2022 року 2500,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 висловила правову позицію про те, що припис абзац 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Отже, враховуючи те, що відповідач - 1 не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № CL- 128984 08.12.2021 року в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, на що він розраховував при укладенні договору, позивач скористався правом на дострокове стягнення суми кредиту, а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь банку стягнути заборгованість станом на 10.12.2021 з урахуванням платежів, здійснених відповідачем після пред`явлення позову в розмірі 10 000,00 грн, а саме в розмірі 22 450,00грн. При цьому суд відмовляє в стягненні боргу з відповідача-2 з огляду на те, що вона кредитного договору не підписувала та відповідно зобов`язань за правочином не має. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунту-ватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Відповідно до вимог ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 2481, 00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Водночас суд зазначає, що договором про надання професійної правничої допомоги, який укладений між АТ «Кредобанк» та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» (а.с.46-49) розмір грошових коштів на таку допомогу не вказано, зокрема додатків до договору не надано, як і акта виконанних робіт, рахунків та квитанцій, а тому витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial