Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, який у подальшому декілька разів уточнював, останній раз 07.10.2021 року, вказавши що 07.06.2018 року о 12-30 год., водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Нісан Блюберд» державний номерний знак [NUMBER] в м. Кривому Розі та рухаючись по другорядній дорозі вул. Літке, де позначено дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу», виїжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Магістральна, не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Fabia» з реєстраційним номером [NUMBER] , яким він здійснював керування, після чого по інерції допустив наїзд на автомобіль «Renault Sandero», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль «Skoda Fabia» з реєстраційним номером [NUMBER] фактичним власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 27.06.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Завдану шкоду за наслідками ДТП відповідач не відшкодував. Відповідальність відповідача була застрахована в СТ «Домінанта» з лімітом відповідальності за заподіяння шкоди ману у 100\~000 грн. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 23.07.2018 року, сума майнового збитку, спричинена з технічної точки зору власнику автомобіля марки «Skoda Fabia» з реєстраційним номером [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 152743,46 грн. Згідно з висновком експерта від 06.06.2019 року, матеріальна шкода, яка завдана власнику вказаного автомобіля складає 152743,46 грн. Ринкова вартість даного автомобіля у пошкодженому стані після ДТП складає 63202,29 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 176726,36 грн. Оскільки витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП він згоден із визнанням транспортного засобу знищеним, а тому відшкодуванню підлягає сума у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Таким чином ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА» має сплатити на його користь страхову суму у розмірі 100\~000,00 грн., а винний у ДТП відповідач [PERSON] має сплатити на його користь різницю між страховим відшкодуванням та сумою збитку у розмірі 52743,46 грн. Крім того діями відповідача [PERSON] , йому була завдана й моральна шкода, яку оцінює у 10000,00 грн. Вказані кошти просить стягнути з відповідачів, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1627,43 грн.. та витрати за проведення експертного авто товарознавчого дослідження у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 27.05.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. В ході розгляду справи позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги, на які представником відповідача [PERSON] були надані відзиви. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.10.2021 року було прийнято уточнену позовну заяву від 07.10.2021 року та в подальшому визначений розгляд справи з урахуванням вказаних уточнених вимог. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 18.10.2021 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] подав до суду відзив на позов, яким просив у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими, оскільки відповідно до висновку експерта № 131/19 від 06.06.2019 року - ринкова вартість автомобіля «Skoda Fabia» з реєстраційним номером [NUMBER] у пошкодженому стані після ДТП складає 63202,29 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 176726,36 грн., тобто ремонт є економічно не обґрунтованим, оскільки перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому прирівнюється до вартості автомобіля на момент дослідження, і вважається фактично знищеним, а якщо транспортний засіб вважається знищеним: нині його власнику має відшкодуватися різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП, а не повністю розмір, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Отже\~ \~ \~ТДВ \~«СК «ДОМІНАНТА»\~ \~уклавши \~ \~з \~ \~відповідачем \~ \~ договір\~ \~ страхування\~ \~ його\~ \~ цивільно\~ правової\~ \~ \~відповідальності,\~ взяло\~ \~ на\~ себе\~ \~ \~обов`язок \~ \~ у\~межах \~ \~ страхової\~ \~суми \~ відповідати\~ \~за \~шкоду,\~ завдану\~ \~ страхувальником\~ \~ третій\~ \~особі,\~ й\~ оскільки\~ \~ліміт \~ \~відповідальності \~ [PERSON] \~ \~ складає\~ 100\~000,00\~ грн.,\~ \~ринкова \~ вартість\~ \~автомобіля \~ \~«Skoda Fabia» з реєстраційним номером [NUMBER] до ДТП складає 152743,46 грн., його ринкова вартість після ДТП складає 63202,29 грн., а різниця складає 89541,17 грн., що не виходить за ліміт відповідальності. До того ж позивач навіть не передав залишки транспортного засобу, особі яка застрахувала свою цивільну відповідальність, тобто відповідачу. Також моральна шкода є необґрунтованою та не доведена належними і допустимими доказами. Позивач \~ [PERSON] \~ \~та \~ його\~ \~ представник\~ [PERSON] \~ \~ відповідь на відзив не надавали. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності за матеріалами справи. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, його представники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи в їх відсутності, у задоволенні позовних вимогах просили відмовити. Представник відповідача ТДВ «СТ «ДОМІНАНТА » до суду не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа [PERSON] до суду не з`явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги з урахуванням їх уточнення в останній редакції 07.10.2021 року, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 07 червня 2018 року, о 12-20 годині на перехресті нерівнозначних доріг з вул. Магістральна м. Кривого Рогу відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Ниссан Блюберд » номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] не надав дорогу та допустив зіткнення з автомобілем марки «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «SKODA\~FABIA»\~номерний знак\~ [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2018 року винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася, набрала законної сили 10.07.2018 року. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Згідно з положеннями\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Такі правові висновки зроблені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в постанові від 03.10.2019 у справі № 761/22987/14-ц (провадження № 61-25311св18). Тому суд вважає, що не підлягає доказуванню той факт, що 07 червня 2018 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього\~руху [PERSON] , отже саме він є особою винною у пошкодженні транспортного засобу «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] яким керував позивач, що стороною відповідача не оспорюється. Автомобіль «SKODA\~FABIA»\~номерний знак\~ [NUMBER] яким\~ позивач\~ \~здійснював керування\~ \~ \~під \~ час\~ \~ДТП на\~ \~ \~підставі \~ свідоцтва\~ \~про \~ \~реєстрацію \~ \~транспортного \~ \~засобу \~ \~ [NUMBER] \~належить третій особі [PERSON] . Згідно пункту 2.2\~Правил дорожнього руху\~України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Таким чином, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа є володільцем транспортного засобу і буде нести відповідальність за завдання шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у справі № 606/435/16-ц від 08 квітня 2020 року. Згідно\~ст. 102 ч.2, ч.3 ЦПК України, предметом висновку експерта може бути дослідження обставин які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Згідно висновку № 184/18 від 23.07.2018 року експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку складеного експертом автотоварознавцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] , становить 152743,46 грн. (а.с.11-42 Том 1). Згідно висновку експерта № 131/19 від 06.06.2019 року по визначенню матеріального збитку складеного експертом автотоварознавцем О.В. Рейнюк по даній цивільній справі, матеріальна шкода, яка завдана власнику автомобіля «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] в результаті ДТП, яка мала місце 07.06.2018 року, складає 152743,46 грн. Ринкова вартість автомобіля «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] у пошкодженому (аварійному ) стані після ДТП, яка мала місце 07.06.2018 року, складає 63202,29 грн. (а.с. 69-109 Том 1). За проведення вказаної оцінки майна позивачем було сплачено 3000,00 грн. (а.с. 67 Том 1). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ниссан Блюберд » номерний знак [NUMBER] на момент ДТП (07.06.2018 року) була застрахована в ТДВ «СК «ДОМІНАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування № АМ/1586286 . Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн, франшиза - 1 000 грн. Строк дії полісу з 07.09.2017 року по 06.09.2018 року. Згідно\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України). Згідно\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Конституційним Судом України у Рішенні від 1 грудня 2004року №18-рп/2004 року надано тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечатьКонституціїі законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник\~особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки\~особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року (далі\~Постанова № 4 від 01.03.2013 року) роз`яснено, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч.3 та ч.4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно\~правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства\~суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,\~із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~(далі - Закон N 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон N 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 цього Закону\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей\~9,\~22 - 31,\~35,\~36 Закону N 1961-IV\~настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога. Як було встановлено судом та не оспорюється сторонами, цивільно-правова відповідальність за шкоду заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземних транспортних засобів власника транспортного засобу «Ниссан Блюберд » номерний знак [NUMBER] , була застрахована у ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», згідно полісу АМ/1586286, з лімітом відповідальності в 100 000 грн. 00 коп., у зв`язку з чим [PERSON] має право на відшкодування завданих йому збитків: в межах лімітів відповідальності страховика за рахунок ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», тобто у розмірі 99000,00 грн., а саме: 100 000 грн. (ліміт відповідальності страховика згідно Полісу №АМ/1586286) - 1000 грн. (франшиза згідно Полісу №АМ/1586286). Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1192 ЦК України\~визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України\~Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди\~від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил\~статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV,транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі\~і застосуванні\~норми права\~до спірних\~правовідносин суд\~враховує висновки\~щодо застосування\~відповідних норм\~права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Статтею 30\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~транспортних засобів" передбачено, що транспортний засіб уважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно не обґрунтованим. Ремонт вважається економічно не обґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Суд у даному питанні відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~ враховує наступну правову позиції, яка була неодноразово висловлена касаційним судом. Якщо пошкоджений\~ТЗ не\~може бути\~відновлено або\~вартість його\~відновлювального ремонту\~з урахуванням\~зношеності та\~втрати товарної\~вартості перевищує\~його ринкову\~вартість на\~момент пошкодження,\~розмір шкоди\~визначається за\~ринковою вартістю\~транспортного засобу\~на момент\~пошкодження.\~У разі\~якщо власник\~транспортного засобу\~не згоден\~із визнанням\~транспортного засобу\~фізично знищеним,\~йому відшкодовується\~різниця між\~вартістю транспортного\~засобу до\~та після\~ДТП,\~а також\~витрати з\~евакуації транспортного\~засобу з\~місця цієї\~пригоди.\~Якщо ж\~ТЗ визнано\~фізично знищеним,\~відшкодування шкоди\~виплачується у\~розмірі,\~який відповідає\~вартості транспортного\~засобу до\~ДТП та\~витратам з\~евакуації транспортного\~засобу з\~місця ДТП. \~Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Такі правові висновки висловлені в постановах КЦС у складі Верховного Суду: від 14 березня 2018 року у справі № 337/5881/14-ц (провадження № 61-1586св18); від 15 березня 2018 року у справі № 564/2464/14-ц (провадження № 61-5059св18); від 4 квітня 2018 року у справі № 758/8578/15-ц (провадження № 61-8962св18); від 18 квітня 2018 року у справі № 361/3094/15-ц (провадження № 61-700св18); від 13 червня 2018 року у справі № 444/577/16-ц (провадження № 61-6285св18); від 31 жовтня 2018 р, справа № 343/2372/15-ц (провадження № 61-8947св18); від 12 грудня 2018 р, справа № 466/7010/16 (провадження № 61-7447 св18); від 18 грудня 2018 р, справа № 524/561/16-ц (провадження № 61-21355св18); від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609св18). Згідно\~статті 22 ЦК України: 1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Відповідно до згаданої Методики: п.7.17. Якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. п.7.18. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Судом не встановлювалася вартість утилізації пошкодженого автомобіля, який не був визнаний експертом фізично знищеним в результаті ДТП але фактично визнався таким позивачем про що він вказав в уточненій позовній заяві від 07.10.2021 року. Аналізуючи викладені обставини суд вважає необхідним зазначити, що у випадку, погодження позивача з визнанням автомобіля фізично знищеним, він має передати залишки транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду, і тим самим він набуває право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Але з наданих доказів судом не встановлено, що автомобіль SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] позивач передав відповідачу, тобто залишив його собі. В ході розгляду справи ухвалою суду від 04.12.2019 року по даній цивільній справі було призначено судово авто товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експерту товарознавцю Чивчиш О.П., проте експертом 12.02.2020 року було повідомлено суд про неможливість дачі висновку судової авто товарознавчої експертизи оскільки автомобіль «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] не було надано для проведення авто товарознавчої експертизи. Експертом у повідомленні зазначено, що зі слів позивача [PERSON] стало відомо, що даний автомобіль було реалізовано. Крім \~ того\~ \~ судом\~ \~досліджені \~ фото\~таблиці \~що \~були \~ додані\~ \~експертом \~ авто\~товарознавцем \~ Рейнюком\~ \~ О.В.\~ \~до \~експертних \~ висновків\~ \~№ \~184/18\~ \~та \~№ \~131/19,\~ на\~ які\~ \~судом \~звернуто \~увагу,\~ а\~саме що\~ досліджуваний\~ \~експертом \~ автомобіль\~ \~«SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] має пошкодження його передньої частини, все інше виглядає цілим, тобто загалом як на вигляд даний автомобіль є цілим та має часткове пошкодження та не виглядає як залишками транспортного засобу. Тому у такому випадку позивач має право на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 89541,17 грн., виходячи з наступного розрахунку: 152743 грн. 46 коп. (ринкова вартість транспортного засобу «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] , станом на момент пошкодження (до дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.06.2018 року) встановлена згідно Висновку експерта №131/19)\~ 63202 грн. 29 коп. (ринкова вартість транспортного засобу «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] , після дорожньо-транспортної пригоди, у аварійному стані, встановлена згідно Висновку експерта №131/19) - 100000 грн. (ліміт відповідальності страховика згідно Полісу №АМ/1586286) + 1000 грн. (франшиза згідно Полісу №АМ/1586286), а відтак ліміт відповідальності страховика не перевищує розмір заподіяної [PERSON] майнової шкоди. А тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 52743,46 грн. Як \~ вже\~ \~вище \~ зазначалося,\~обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20) роз`яснено дії суду у випадках, коли страхова компанія позбавлена ліцензії, виключена з МТСБУ, перебуває у стадії припинення (банкрутства), фактично не здійснює діяльність. Ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»встановлено, що у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Підпунктом «а» пункту 41.2статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене з відповідача ТДВ\~СК«Домінанта» на користь позивача підлягає до стягнення відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 89541,17 грн. як різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що не перевищує ліміту визначеного полісом АМ/1586286. В ході розгляду даної справи на підставі ухвали суду від 05.03.2020 року за згодою обох сторін було призначено судово - авто товарознавчу експертизу без технічного огляду автомобіля «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] , за даними що містяться в матеріалах даної цивільної справи. Так згідно висновку експерта № Д5/05/20 від 20.05.2020 року по результатам проведення судової авто товарознавчої експертизи по цивільній справі № 211/2123/19, складеного експертом автотоварознавцем О.П. Чивчиш,, матеріальна шкода, яка завдана власнику автомобіля «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] в результаті ДТП, яка мала місце 07.06.2018 року, складає 146725,48 грн. Ринкова вартість автомобіля «SKODA FABIA» номерний знак [NUMBER] у пошкодженому (аварійному ) стані після ДТП, яка мала місце 07.06.2018 року, складає 59089,06 грн. (а.с. 187-236 Том 1). Судом вивчено даний висновок, але оскільки позивач у своїй уточненій позовній заяві в останній редакції від 07.10.2021 року та представник відповідача у своєму відзиві від 27.10.2021 року на вказану уточнену позовну заяву, посилаються на висновок експертного авто товарознавчого дослідження № 131/19 від 06.06.2019 року, тому суд при винесенні рішення бере до уваги висновок експерта № 131/19 від 06.06.2019 року. Також є встановленим, і те що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що завдана діями відповідача [PERSON] , як особою, що визнана винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля яким керував позивач, оскільки згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає доведеним, що в результаті пошкодження автомобіля позивач зазнав душевних страждань, тобто йому було заподіяно моральної шкоди, тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, позивач має право на відшкодування йому відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5\~000,00 грн. Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач у позовній заяві частково знайшли своє підтвердження у суді, тому суд приходить до переконання про можливість часткового задоволення позовних вимог. При ухваленні судового рішення суд вирішує питання про компенсацію судових витрат. Так загальна сума судових витрат, що доведена позивачем становить 5295,83 грн. (оплата судового збору - 2295.83 грн., оплата послуг експерта авто товарознавця за складання висновку 3000,00 грн.). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог майнового характеру про відшкодування матеріальної шкоди, а також часткове задоволення позовних вимог немайнового характеру про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що до стягнення з відповідачів відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню судовий збір в сумі 1333,64 грн., (666,82*2) та судові витрати про проведеня експертизи від 06.06.2019 року в сумі 3000,00 грн. (1500*2), а всього по 2166,82 грн. з кожного. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial