Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У лютому 2021 року позивач - Комунальне підприємство «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач працював в Депо № 2 КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР з 14.11.2017 року по 01.06.2018 року на посаді водія тролейбуса. 25 травня 2018 року приблизно о 07 год. 25 хв. водія [PERSON] , керуючи технічно справним тролейбусом марки ПМЗ-2, який належить позивачу, рухався в Соборному районі м. Дніпра, по проспекту Гагаріна з боку вул. Абхазької в напрямку вул. Болгарської. Під час руху відповідач порушив ПДР та проявляючи неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди для руху у вигляді маршрутного засобу «Мерседес Бенц», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який знаходився попереду на його смузі руху, внаслідок чого в районі електроопори № 678 скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобіль «Мерседес Бенц», р.н. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а пасажир автомобіля [PERSON] , який перебував в салоні - отримав тілесні ушкодження. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2020 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України та призначеного йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500, 00 грн. Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь власника т.з. «Мерседес Бенц», р.н. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 102 826, 60 грн., а також стягнуто з позивача на користь потерпілої [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 104 558, 11 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року вирок скасовано в частині цивільного позову. Призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР задоволено частково. Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь [PERSON] майнову шкоду у розмірі 97 746, 60 грн. та витрати по оплаті експертного дослідження у розмірі 3956, 00 грн. 21.09.2020 року позивачем було повністю сплачено на користь [PERSON] матеріальну шкоду, витрати на проведення експертизи та витрати на виконавче провадження у загальному розмірі 112 210, 86 грн. Позивав вважає, що має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка заподіяла шкоду, а саме до [PERSON] . Посилаючись на норми ст. ст. 3, 15, 16, 22, 1166 ЦК України, ст. 134 КЗпП України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 112210, 86 грн. та судовий збір у розмірі 2270, 00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2021 року справа розподілена судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву до суду не подав. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач не надав відзиву на позовну заяву, не з`явився в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України гарантовано право кожної особи, в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 25 травня 2018 року, приблизно о 07 год. 25 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним тролейбусом марки «ПМЗ-2» бортовий номер [NUMBER] , який належить КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, під час руху в Соборному районі м. Дніпро по проспекту Гагаріна з боку вул. Абхазької в напрямку вул. Болгарської, проявляючи неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди для руху у вигляді маршрутного транспортного засобу «Мерседес - Бенц» з реєстраційним номером [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який знаходився попереду на його смузі для руху, скоїв з ним зіткнення в районі електроопори № 678. Внаслідок ДТП автомобіль «Мерседес - Бенц», р.н. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Крім того, в салоні вказаного автомобіля перебував пасажир [PERSON] , який внаслідок цього ДТП отримав тілесні ушкодження. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500, 00 грн. Позовні вимоги [PERSON] до КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради задоволено частково. Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 102 826, 60 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] до КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР задоволено частково. Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 104 558, 11 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30.04.2020 року вирок скасовано в частині цивільного позову. Призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року позовні вимоги [PERSON] до КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР задоволені частково. Стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 97 746, 60 грн. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. Також стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь [PERSON] судові витрати по оплаті експертного дослідження у розмірі 3 956, 00 грн. Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Як вбачається з платіжних доручень № 1204 від 21.09.2020 року та № 1203 від 21.09.2020 року, позивачем було перераховано на користь Центрального ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) грошові кошти у розмірі 107 690, 26 грн. та 4 520, 60 грн. відповідно. Отже, позивачем було у повному обсязі відшкодовано шкоду потерпілій особі - [PERSON] , тому у КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР виникло право регресної вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Разом із цим, за змістом ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2022 року встановлено, що водій [PERSON] грубо порушив ПДР та проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну та не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, що мало наслідком настання ДТП. Відповідно до п. 3.2.1. Посадової інструкції водія тролейбуса, затвердженої Наказом КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР № 1301 від 30.12.2015 року, водій тролейбуса зобов`язаний суворо дотримуватись ПДР, ПЕТТ, Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України, Правил охорони праці на міському електричному транспорті, ПІВ тролейбуса. Згідно п. 3.4.1. названої інструкції, водій тролейбуса також зобов`язаний забезпечити безпеку дорожнього руху та виконувати вимоги ПДР, ПЕТТ, Правил користування трамваєм і тролейбусом у містах України та ПІВ тролейбуса. Внаслідок порушення відповідачем безпеки дорожнього руху та ПДР, сталося ДТП із тілесними ушкодженнями, тобто це діяння переслідується у кримінальному порядку і підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. За таких обставин, та враховуючи положення ст. 134 КЗпП України, суд вважає, що [PERSON] повинен нести матеріальну відповідальність за заподіяну ним шкоду у повному обсязі, в розмірі прямої дійсної шкоди. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2020 року стягнуто з КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР на користь [PERSON] матеріальні збитки у загальному розмірі 101 702 (сто одна тисяча сімсот дві) гривні, 60 коп. Ця сума складається із матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 97 746, 60 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 3 956, 00 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі ст.130 КЗпП не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Суд вважає прямими матеріальними збитками матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 97 746, 60 грн. Також суд вважає витрати на проведення експертизи у розмірі 3 956, 00 грн. збитками, оскільки проведення експертизи мало місце у кримінальному провадженні і позивач фактично відшкодував ці витрати особі, що є потерпілою від злочину. Таким чином, обґрунтованим розміром відшкодування, на яке має право позивач, є матеріальна шкода у розмірі 101 702, 60 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в порядку регресу. Витрати на виконавче провадження у розмірі 10 508, 26 грн. стягненню не підлягають, оскільки позивач своїми діями допустив, що було відкрито виконавче провадження, а відтак самостійно відповідає за наслідки у вигляді стягнення витрат на проведення виконавчих дій та виконавчого збору. Позивач був обізнаний про те, що ухвалено рішення суду про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 101 702, 60 грн., оскільки брав участь у цій справі, тому міг не чекати примусового стягнення, а добровільно компенсувати потерпілому матеріальну шкоду, виконати це рішення. Проте позивач не виконував рішення суду, у зв`язку з чим [PERSON] змушений був звернутися до виконавчої служби із заявою про його примусове виконання. За таких обставин відповідач не зобов`язаний нести відповідальність за невиконання рішення суду КП «Дніпровський електротранспорт» ДМР, оскільки особа повинна вживати необхідних заходів щодо запобігання збиткам та зменшення їх розміру. Крім того, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження розміру витрат на проведення виконавчих дій та сум виконавчого збору, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про задоволення позову частково та стягнення з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в порядку регресу, у розмірі 101 702, 60 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2056, 62 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial