Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] , діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що вона єрідною бабусею [PERSON] , [INFO] , батьками якого є: батько, її син [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає по [ADDRESS] та мати - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована по [ADDRESS] . Дитина та його батько, [PERSON] проживають разом з нею в її будинку, але фактично здійснює нагляд за малолітнім онуком вона, бо [PERSON] участі у вихованні сина не бере, періодично зловживає алкогольними напоями та вчиняє конфлікти в сім`ї. Мати дитини в с.Кормань більше року не проживає, його здоров`ям не цікавиться, матеріально не забезпечує та участі у його фізичному та духовному розвитку не бере, тобто вона самоусунулася від своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної, загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. За весь період часу перебування [PERSON] в с.Кормань Дністровського району Чернівецької області його вихованням, розвитком, утриманням займається вона, його бабуся, а також вона отримує допомогу від родички дитини [PERSON] , яка виявила бажання взяти піклування над ним, так як він залишився без батьківської опіки. Вважає, що відповідачі своєю поведінкою самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо свого малолітнього сина [PERSON] , а тому повинні бути позбавлені батьківських прав по відношенню до нього. Просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно їхнього малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , передавши його під опіку [PERSON] , а також стягнути з відповідачів на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її присутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглянути справу без його присутності, відзив на позов не подав. Відповідачка [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, проте у судове засідання не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. Представник служби у справах дітей Сокирянської міської ради Гладкий О.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечила, просить передати малолітнього [PERSON] під її опіку. Підстав, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З досліджених судом письмових доказів судом встановлено наступні обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.01.2019 року Виконавчим комітетом Корманської сільської ради Чернівецької області. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.11.2021 року за №512, виданої Корманським старостинським округом Дністровського району Чернівецької області встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] та бабусею [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 04.11.2021 року за №216 вбачається, що [PERSON] проживає у будинку своєї матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою, разом із сином [PERSON] та матір`ю [PERSON] . У вихованні сина участі не бере, періодично зловживає алкогольними напоями та зчинює конфлікти в сім`ї. Мати дитини в населеному пункті с.Кормань більше року не проживає. Усунулася від своїх батьківських обов`язків, а саме: не цікавиться його здоров`ям, не забезпечує матеріально та не бере участь у його фізичному та духовному розвитку. Крім того, згідно акту обстеження умов проживання, складеного 01.12.2021 року комісією у складі: начальника служби у справах дітей - Мельник І.Б., завідувача відділення Центру соціальних служби - Бабій А.В., інспектором ЮП - Мельника Ю.О., діловода Корманського старостинського округу [PERSON], також встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим часто потрапляє до лікарні. Мати дитини покинула її давно, не телефонує, не приїжджає та ніякої допомоги не надає. На теперішній час бабуся доглядає за онуком, але через стан здоров`я їй важко. Хлопчик активний, потребує батьківської уваги. Відповідно до характеристики про участь батьків у вихованні та дошкільному житті [PERSON] , виданої директором Корманського НВК Базелюк Т. від 04.11.2021 року за №70, малолітній [PERSON] зарахований в молодшу групу дошкільного підрозділу Корманського НВК з 01.09.2021 року, дитину в садочок постійно приводить і забирає бабуся. Дитина з радістю йде в садочок. Він слухняний, комунікабельний, знаходить спільну мову з дітками. Навички самообслуговування володіє добре (самостійно їсть, одягається та роздягається). Хлопчик завжди одягнений чисто та охайно. У дошкільному житті та вихованні дитини бере участь тільки бабуся. Батько жодного разу не цікавився дитиною, а про матір хлопчика взагалі нічого невідомо. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 01.12.2021 року встановлено, що вона самостійно здійснює нагляд за своїм онуком [PERSON] , її син [PERSON] та мати її онука [PERSON] не цікавляться його життям. Остання залишила дитину в 2019 році, майже одразу після його народження вона поїхала в м. Київ та більше до нього не з`являлася, фінансово не підтримувала, не цікавилася ним, не приїжджала до нього. Батько дитини після народження [PERSON] спочатку належно виконував свої батьківській обов`язки, але потім з часом почав вживати алкогольні напої та на даний час продовжує зловживати алкогольними напоями, ніде не працює і сам підтверджує той факт, що не може утримувати свого сина. Вона погоджується на те, щоб батьків її онука [PERSON] позбавили батьківських прав та віддали його під опіку його рідної тітки [PERSON] , оскільки у такому випадку у дитини буде можливість у нормальних умовах жити, навчатись та розвиватись. Висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, виданого 17.11.2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги», дитина [PERSON] , [INFO] , житель с.Кормань визнаний здоровим. Виконавчий комітет Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області 28.12.2021 року прийняв рішення №275, яким вирішив затвердити висновок Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У висновку Сокирянської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Виконавчий комітет Сокирянської міської ради, як орган опіки та піклування зазначив, що з метою соціального захисту малолітнього [PERSON] та його права на повноцінний розвиток, створення належних умов для психологічної адаптації, виховання та розумового розвитку, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадян [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по відношенню до їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 04.04.2022 року за №80391356, за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА [PERSON] , [INFO] , з 21.06.2012 року по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , соціальний заклад. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи положення ст.ст.10-13 ЦПК України при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-12 від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У 6 принципі Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959р., учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні норми закріплені у Сімейному кодексі України, зокрема, згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.1 ст.9 Конвенції вказано, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно до ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як зазначено в Узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року суду слід витребовувати від органу опіки та піклування письмовий висновок відповідно до ч.5 ст. 19 СК України, а також суд може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.ч.3,4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки судом з достовірністю встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться матеріальним, моральним та духовним життям сина, його розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно ч.ч.1,2 ст.20 Конвенції дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Відповідно до ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Згідно ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч.3 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність встановлення над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , опіки, призначивши опікуном його тітку [PERSON] , [INFO] , щодо якої не встановлені обставини, передбачені ст.212 СК України. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ст.182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст.183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідачі є особою працездатного віку, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів (з кожного) на утримання дитини підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору (за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав) у розмірі 992,40 грн., а саме по 496,20 грн. з кожного. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві позовні вимоги (про встановлення опіки, стягнення аліментів) в загальному розмірі 1984, 80 грн., а саме по 992,40 грн. з кожного. На підставі ст.ст. 3, 9, 18, 20, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150, 155, 164-167, 180-183, 191, 212, 243-244 Сімейного кодексу України, ст.60 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved