Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про стягнення на його користь судових витрат на правничу допомогу в розмірі 20000 грн., понесених в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди, в порядку ст.137 ЦПК України, які підтверджуються: договором, актом виконаних робіт, квитанціями про оплату, які були подані у справі разом з відзивом. До заяви додав дублікати квитанцій про сплату коштів за правничу допомогу за кожне засідання. Ухвалюючи вищевказане рішення, судом не стягнуто з відповідача судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, оскільки остаточну заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу було подано вже після ухвалення рішення, тобто 06.04.2022р. У судове засідання заявник [PERSON] не з?явився, але при цьому подав до суду заяву про розгляд заяви за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з?явилася, при цьому зателефонувала і повідомила, що не має можливості прибути в судове засідання, у зв?язку з чим просила розгляд справи проводити без її присутності. У зв`язку з цим та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до п.3 ч.1, ч.2,3,5 ст.270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. У відповідності до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. При ухваленні 01 квітня 2022 року Жашківським районним судом Черкаської області рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди, у задоволенні позовних вимог позивача було відмовлено, проте не було вирішено питання про стягнення судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~З матеріалів вищевказаної цивільної справи, зокрема з ордера серії КС №727736 від 15.08.2021р. вбачається, що між [PERSON] та\~адвокатом Шпируком\~Володимиром Георгійовичем\~було укладено\~договір про надання правничої допомоги від 15.08.2021р. \~ \~ \~ \~У заяві [PERSON] \~просить стягнути\~на його\~користь сплачені\~адвокату Шпируку\~В.Г.\~судові витрати\~на правничу\~допомогу в\~розмірі 20000\~грн.,\~надавши на\~підтвердження даних\~витрат дублікати\~квитанцій:\~№Р24А1454441351С4320\~від 20.08.2021р.\~на суму\~8000\~грн.\~00\~коп.;\~№0.0.2503498102.1\~від 01.04.2022р.\~на суму\~3000\~грн.\~00\~коп.;\~№Р24А1699332446С0937\~від 12.11.2021р.\~на суму\~3000\~грн.\~00\~коп.;\~№Р24А1813208452С1571\~від 16.12.2021р.\~на суму\~3000\~грн.\~00\~коп.\~та копію\~чека №TS203863\~від 08.10.2021р.\~на суму\~3000\~грн.\~00\~коп.,\~згідно яких\~платником витрат\~за правничу\~допомогу [PERSON] \~є [PERSON] ,\~а не\~ [PERSON] ,\~який укладав\~договір про надання правничої допомоги від 15.08.2021р. з адвокатом Шпируком В.Г. у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Тобто, з наданих квитанцій не можливо встановити, що [PERSON] здійснювала оплату за правничу допомогу, діючи саме в інтересах [PERSON] , а не у власних інтересах. Отже,\~надані заявником\~квитанції про\~сплату витрат\~за правничу\~допомогу не\~є належними\~доказами у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди, тому суд не бере їх до уваги. Як передбачено ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). На підставі ч.3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed