Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

09 березня 2022 року директор дитячого будинку «Оріана» Костири І.О., яка діє на підставі наказу відділу освіти Бориславського міськвиконкому звернулась до Бориславського міського суду з позовною заявою, як законний представник неповнолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] виховується у дитячому будинку «Оріана», її мати [PERSON] самостійно виховувала трьох дітей, батько дітей [PERSON] фактично від народження не займається вихованням дітей. Мати дітей [PERSON] мала схильність до вживання алкогольних напоїв, житло в якому проживала сім`я була з частковими зручностями, крім цього зазначає, що відповідачка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Відповідач [PERSON] немає ні постійного проживання, ні постійного доходу, немає можливості виховувати та матеріально утримувати дочку, крім цього відповідач достроково звільнений з місць позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185 КК України. За звернення відповідачки [PERSON] дочка [PERSON] відповідно до рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради №139 від 06.08.2020 була влаштована до дитячого будинку «Оріана», 15.04.2021 рішення виконавчого комітету дитина повернута в біологічну сім`ю за звернення матері. Згідно з рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 09.12.2021 [PERSON] було влаштовано до дитячого будинку «Оріана», так як житлово - побутові умови проживання її сім`ї є не задовільні, електрику та газопостачання відключено за борги. Відповідачі фактично самоусунулись від виховання дочки [PERSON] , не дбають про її фізичний та матеріальний розвиток, матеріально не забезпечують. Згідно з рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 09.12.2021 за №339 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів. У зв`язку з викладеним вище, просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 10.03.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.04.2022 року. Ухвалою суду від 04.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 16.05.2022. 16.05.2022 в судовому засіданні було оголошено перерву до 27.05.2022. У судовому засіданні позивач директор дитячого будинку «Оріана» [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , оскільки батьки дитини нею зовсім не опікуються, не бачила жодного разу щоб батько дитини [PERSON] відвідував її, мати дитини [PERSON] зовсім не займається нею, має схильність до алкогольних напоїв, дитина матеріально не забезпечена. Надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила що іноді вживає спиртні напої, півтора роуи вже ніде не працює, просила не позбавляти її батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, шляхом направлення за зареєстрованими місце проживання судових повісток, крім цього оголошення про виклик відповідача було розміщено на офіційному сайті судової влади України. Представник третьої особи в судовому засіданні позов про позбавлення батьківських прав відповідачів підтримала. Пояснила, що дитиною батьки не займаються, мати [PERSON] немає ніякого впливу, оскільки дитина до матері не прислухається, інколи мати забирає дитину на декілька днів до себе, а дитина втікає до батька. Суд, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, зокрема сімейних правовідносин щодо невиконання батьками обов`язків щодо належного піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2021, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського МУЮ Львівської області. Відповідно до рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області №139 від 06.08.2020 року за зверненням відповідачки [PERSON] неповнолітня [PERSON] була тимчасово влаштована в дитячий будинок «Оріана» м. Борислава терміном на 1 рік. 15 квітня 2021 року рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області за зверненням відповідачки [PERSON] неповнолітня [PERSON] була повернута в біологічну сім`ю. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 12.11.2021 за адресою проживання сім`ї [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] виявлено, що сім`я проживає у квартирі, яка складається із трьох кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, балкону. Квартира брудна, занедбана, потребує ремонту, відсутнє газо та електоро постачання, меблі поламані, відсутні продукти харчування, всюди розкидані речі, відчутний неприємний запах. Комісією зроблені висновки, що дитині [PERSON] 2006 року народження не створено належних умов для проживання та розвитку. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 17.11.2021 розглядалось питання про виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] , та влаштування дитини в дитячий будинок «Оріана» м. Борислава, на якому комісія вирішила: рекомендувати виконавчому комітету як органу опіки та піклування затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] [INFO] . Як вбачається із висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування № 339 від 09.12.2021 року, який затверджений рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 09.12.2021 - відповідачі [PERSON] та [PERSON] самоусунулись від виховання дитини, не дбають про її фізичний та моральний розвиток, матеріально не забезпечують. Батько [PERSON] від народження не проживає разом з сім`єю, достроково звільнений з місць позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 185 КК України, мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя, мала схильність до алкогольних напоїв. Житлово - побутові умови в яких проживала мати [PERSON] з дитиною [PERSON] , є незадовільні та не можуть забезпечити потреб дитини для нормального проживання, розвитку та виховання. З цього вбачається, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками щодо виховання дитини, не усвідомлюють відповідальність за її виховання та розвиток. Фактично ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Окрім того, умови проживання створюють небезпеку для здоров`я та нормальної життєдіяльності дитини. Тому вважають, що позбавлення батьківських прав відповідачів є доцільним та відповідає інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від своєї сім`ї, відповідачка [PERSON] , не працює, веде аморальний спосіб життя. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не займаються її матеріальним забезпеченням, тому свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що підтверджено в судовому засіданні показаннями позивача, відповідачки, третьою особою, та рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради від 09.12.2021 "Про надання висновку до суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] " Відтак, з огляду на вище викладене, судом встановлено факт винної поведінки відповідачів [PERSON] та [PERSON] , тобто факт свідомого ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, оскільки вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її здоров`я, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання, не спілкуються з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, оскільки проживають тривалий час окремо від дитини, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, оскільки не бажають виконувати своїх батьківських обов`язків. До вказаного висновку суд прийшов, проаналізувавши наведені вище докази на відповідність їх критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов`язками матері та батька. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі ухилення останніх від виконання обов`язків по вихованню дитини, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Чинним сімейним законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Так, згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Судом забезпечено учасникам справи принцип процесуальної рівності сторін і надано можливість кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається. Так, у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №209/2821/15-ц (провадження №61-2357св18), від 21.11.2018 року у справі №201/6232/17 (провадження №61-41214св18) визначено поняття ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та зазначено про необхідність встановлення судом доведеності факту винної поведінки відповідача у спорі вказаної категорії. Верховним Судом роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Така поведінка відповідачів [PERSON] та [PERSON] не змінилася і за час судового розгляду справи про позбавлення їх батьківських прав, тобто вказана обставина свідчить про те, що поведінку батьків у кращу сторону змінити неможливо, і у їхніх діях наявна вина. Позбавлення батьківських прав, які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Верховним Судом роз`яснено, що так як позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка має серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини, встановлені статтею 166 СК України, то позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, суд прийшов до переконання, що права неповнолітньої дитини [PERSON] на належне піклування з боку батьків про фізичний і духовний розвиток дитини - порушені. Факт ухилення відповідачів без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини знайшов своє підтвердження та позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до їхньої дитини буде відповідати інтересам дитини. Будь-яких доказів протилежного та доказів на підтвердження обставин, які перешкоджали б відповідачам у виконанні ними своїх обов`язків по відношенню до дитини суду не надано. За вимогами ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Крім цього, ч.3 ст.166 СК України встановлено обов`язок суду при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 березня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. При зверненні до суду з зазначеним позовом позивачем не сплачено судовий збір, оскільки відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Таким чином, підлягає стягненню з кожного відповідача судовий збір в розмірі 992,40 грн., відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved