Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У лютому 2022 року АТ «Універсал банк» (далі по тексту - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської у м. Києві РДА, в якому просили усунути перешкод у користування власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги вмотивовані тим, що 18.09.2007 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори №001-2915/840-0144 та №001-2915/840-0145. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаними кредитними договорами між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитних договорів, рішенням Оболонського районного суду у справі №2-1199/2010 стягнуто заборгованість за кредитними договорами в сумі 2658029,62 грн. В рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1199/2010 було описано, арештовано квартиру [ADDRESS] . 29.03.2018 р. квартиру було передано стягувачу в рахунок погашення боргу, а 30.03.2018 р. приватним нотаріусом Малаховською І.В. проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «Універсал Банк». В листопаді 2021 р. позивачем було встановлено наявність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі фактично не проживають у квартирі, квартира переобладнана в офісне приміщення та непридатна до проживання. Звертає увагу, що в рамках виконавчого провадження держвиконавцем було перевірено наявність зареєстрованих осіб у приміщенні та встановлено, що станом на 02.01.2018 р. у спірній кватирі зареєстрованих фізичних осіб не було. Факт реєстрації відповідачів у належній позивачу квартирі істотно порушує права останнього, а саме, утруднює розпорядження власністю, що змушує позивача звернутись до суду із даним позовом. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, про що свідчать матеріали справи. Третя особа 1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без їх участі, при ухваленні рішення просив врахувати найкращі інтереси дитини [PERSON] . Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді від 08.02.2022 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін призначено судове засідання. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2007 р.. між ВАТ «Банк Універсальний» та іпотекодавцем [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання квартиру [ADDRESS] . В рамках виконавчого провадження №52040731 держиконавцем Оболонського районного відділу ДВС м. Київ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-199 від 07.04.2011 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 2658029,62 грн 29.03.2018 р. винесено постанову про передачу майна - квартири [ADDRESS] стягувача в рахунок погашення боргу. 30.03.2018 р. квартира [ADDRESS] була зареєстрована за ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується свідоцтвом, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.04.2018 р. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 150 ЖК України, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім`ї. Право члена сім`ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім`ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. При цьому, в п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних у кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно відповіді Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №109/05/50-17 станом на 02.01.2018 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих осіб не було. Відповідно до довідок Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] з 18.01.2018 р. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не є власниками спірної квартири, а право користування відповідачів є похідним від права власності колишнього власника житла. Таким чином, з втратою права власності на спірну квартиру відповідачі втратили і право користування квартирою. При цьому, на час розгляду справи у суду відсутні відомості про визнання недійсними укладених між сторонами правочинів та/або визнання незаконним набуття позивачем права власності на спірну квартиру, як і не надано доказів проживання відповідачів у спірній квартирі. З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , а дозвіл на проживання зареєстрованих в цій квартирі відповідачів позивач не надає, враховуючи те, що реєстрація відповідачів в квартирі колишнього власника позбавляє позивача АТ «Універсал Банк», як нового власника майна, в повній мірі володіти, користуватися і розпоряджатися квартирою, суд вважає, позов про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved