Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

26.10.2021 позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20888,88 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.07.2021 р. о 16:20 год. на вул. Корольова, 14 в м. Червонограді Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. На місці події між сторонами було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), згідно якого відповідач визнав свою вину у вказаній пригоді. У визначений законом строк позивач повідомив страхову компанію відповідача про ДТП. Внаслідок зазначеної пригоди транспортному засобу позивача було завдано пошкоджень, вартість завданих матеріальних збитків, без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, становить 32 015, 97 грн.. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було нараховано страхове відшкодування у сумі 11 127,09 грн., проте, враховуючи, що розмір франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідача [PERSON] становить 2 600,00 грн., позивачу було виплачено страхове відшкодування у сумі 8 527,09 грн.. Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди завданий автомобілю позивача складає 32 015, 97 грн., відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду у розмірі 23 488,88 грн.. Оскільки розмір страхового відшкодування об`єктивно не покриває вартість відновлювального ремонту, 05.08.2021 позивач звертався до відповідача, однак останній відмовився відшкодовувати у добровільному порядку завдані матеріальні збитки спричинені внаслідок ДТП. Станом на сьогоднішній день завдана відповідачем матеріальна шкода не відшкодована позивачу у повному обсязі, із такою бездіяльністю відповідача позивач категорично не погоджується. 17.01.2022 у справі було відкрито провадження. 03.02.2022 представник відповідача подав відзив, в якому позовні вимоги заперечив. Вказав, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, страхова сума за договором становить 13000 грн.. Позивачу частину коштів на ремонт відшкодувала страхова компанія, та 2600 грн. франшизи сплатив відповідач, що не заперечується позивачем. Вважає недоведеним заявлений позивачем розмір збитку, так як не врахований коефіцієнт фізичного зносу складників автомобіля. Зазначив, що такі вимоги слід пред`являти до страховика відповідача, а не до самого відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, вказаних у ньому. Представник відповідача позов не визнав. Вказав, що відповідачем було відшкодовано позивачу вартість франшизи. Вважає, що заявлена позивачем сума збитків не відповідає дійсності, бо реальні збитки були на меншу суму з врахуванням зносу автомобіля. У разі незгоди із сумо, яку позивача відшкодувала страхова компанія, позивач вправі звертатись до них із даними вимогами, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована на більшу суму. Вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. В силу приписів ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 8 ч.2 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить транспортний засіб «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) від 31.07.2021 р., спільно укладеного сторонами, 31.07.2021 р. о 16:20 год. на вул. Корольова, 14 в м. Червонограді Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортний засіб останнього отримав механічні пошкодження. Відповідно до п.33.2 cт.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду . У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Відповідач як водій транспортного засобу «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] визнав свою вину у вказаній пригоді, про свідчить його підпис у вказаному вище повідомленні про ДТП. Європротокол складений між учасниками ДТП є безумовним доказом настання страхової події, а також і доказом винуватості водія транспортного засобу. Вказаний висновок відповідає правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду що викладена у постанові від 29.10.2018 по справі № 466/6537/16-ц. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом ОСЦПВНТЗ №ЕР-204141479 від 22.05.202. Відповідно до умов даного полісу розмір франшизи становить 2 600,00 грн.. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно п. 22.1 ст.22 даного Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 02.08.2021 позивач повідомив страхову компанію ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про ДТП. Цього ж дня представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) у якому зафіксовано пошкодження транспортного засобу «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] , а саме: передній бампер; передня ліва фара; передня решітка; переднє ліве крило; планка під лівою передньою фарою. Відповідно до ремонтної калькуляції №21-0443616 від 04.08.2021 р., загальна вартість ремонтно-відновлювальних робіт та складових частин, необхідних для усунення пошкоджень автомобіля «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] , отриманих внаслідок ДТП, склала - 32 015,97 грн., яка після вирахування зношення запчастин 70% (20 888,88 грн.), становить 11 127,09 грн.. Згідно із заявою щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 05.08.2021 та розрахунку суми страхового відшкодування до справи №210000443616 від 06.08.2021, була визначена сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті потерпілій стороні в розмірі 11 127,09 грн.. За виключенням розміру франшизи в розмірі 2600 грн., остаточна сума, що підлягає виплаті склала 8 527,09 грн., яка згідно виписки за картковим рахунком [PERSON] від 10.08.2021 про переказ страховиком страхового відшкодування згідно страхового акту № 210000443616 від 06.08.2021 позивачу виплачена у повному обсязі. Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди завданий автомобілю «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] складає 32 015, 97 грн., відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду у розмірі 23 488,88 грн.. Згідно із ч.1, п.1 ч.2, ч.3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За встановленим ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України загальним правилом, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Деліктне зобов`язання між позивачем як потерпілим та відповідачем як особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням проведеним належним чином, а тому відповідач як особа, яка завдала шкоду, зобов`язана відшкодувати позивачу, як потерпілому, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), в розмірі 23 488,88 грн. (32 015,97 грн. вартість відновлювального ремонту - 8 527,09 грн. страхове відшкодування). 22.09.2021 на адресу відповідача направлялась досудова вимога з проханням у добровільному порядку відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 23 488,88 грн., яку відповідач отримав 28.09.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Згідно виписки за картковим рахунком позивача, 18.10.2021 в порядку часткового виконання вказаної вище досудової вимоги, відповідачем було здійснено переказ коштів на картковий рахунок позивача у розмірі 2 600,00 грн.. Таким чином, після отримання досудової вимоги, в порядку виконання приписів п. 36.6 ст. 36 цього Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідачем була компенсована позивачу сума франшизи, яка передбачена договором страхування. В той же час, відповідач не надав жодної відповіді щодо задоволення даної вимоги у повному обсязі. Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди завданий автомобілю «Fiat Doblo» д.н.з. [NUMBER] складає 32 015,97 грн., з яких 8 527,09 грн. компенсовано страховою компанією, а також відповідачем відшкодовано суму франшизи у розмірі 2 600,00 грн., таким чином відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати позивачу [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20 888,88 грн. (32 015,97 грн. вартість відновлювального ремонту - 8 527,09 грн. страхового відшкодування - 2 600,00 франшиза). Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03.10.2018 підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням». Крім того, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17, вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, стст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. До аналогічних висновків прийшли судді Верховного Суду у постановах від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, від 23 січня 2019 року у справі №750/6218/16-ц, від 07 лютого 2019 року у справі №645/3746/16-ц, №591/3152/16-ц від 25.03.2019 року, від 25 березня 2019 року у справі №591/3152/16-ц, від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц, від 18 лютого 2020 року у справі №522/1251/15-ц. Вищевказане свідчить про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача у користь позивача майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20 888,88 грн.. Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, судом ураховано наступне. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.ч.1-3 ст.137 ЦПК України) . Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Представник позивача надав копію договору про надання юридичних послуг від 19.08.2021 з додатком 1, калькуляцію оплати послуг з надання правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера №10 від 19.08.2021, згідно із яким загальна вартість витрат на оплату послуг адвоката становить 3000 грн.. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. згідно із наданої квитанції. Згідно із п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України розмір судового збору у даній справі в силу приписів п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн.. При відкритті провадження у справі позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі його клопотання відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про судовий збір» та ч. 3 ст.136 ЦПК України, враховуючи його майновий стан. Тому в силу приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави 908 грн. судового збору.

Outcome: approved