Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

20 січня 2022 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, третя особа на боці позивача, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору: Корюківська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно та просить: визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на: земельну ділянку площею 2,6131 га рілля, кадастровий номер 7422484500:08:000:0677 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Козилівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області. В судове засідання позивач не прибула, в позові просила розгляд справи провести без її участі. Від відповідача в судове засідання подано письмову заяву про слухання справи без їх участі, позовну заяву визнають повністю. Від третьої особи в судове засідання заперечень не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. По справі встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] в с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, де на даний час і проживає, що підтверджується її паспортом [NUMBER] , виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 20.07.1999 р. 06 травня 1972 року позивач вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » про що Козилівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про укладення шлюбу серпня [NUMBER] . [INFO] чоловік позивача [PERSON] у віці 70 років помер, про що виконавчим комітетом Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть (серія [NUMBER] ) та складено 17.03.2020 року відповідний актовий запис за № 24. За життя покійний Чоловік був членом колективного сільськогосподарського підприємства на території Козилівської сільської рада, тому до спадкового майна належить земельна ділянка (колишня земельна частка (пай), власність на яку підтверджувалася державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 783896, загальною площею 2,61 га, рілля для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартість на момент смерті 37807,75 грн. Саме на дане майно після смерті чоловіка відкрилась спадщина. Відповідно до довідки Холминської селищної ради (№ 231 від 17 березня 2021 р.) на момент смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , яка проживає і по теперішній час. На сьогоднішній день фактичним власником спадкового майна є позивач - дружина покійного - [PERSON] . Тому вона звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надала докази прийняття нею спадщини після покійного, але в документах вона не знайшла державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на покійного чоловіка. Нотаріус, оглянувши документи проконсультувала її, що за відсутності правовстановлюючих документів відмовиш мені у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Письмової відмови державний нотаріус не надав, проінформував, що ці обставини є загальновідомі фактами, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за відсутні правовстановлюючих документів. Нажаль документи були втрачені, тому для вирішення даного спірного питання позивач змушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання покійними документів на земельну ділянку позивач звернулася з заявами до Міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй иалаш відповідну інформацію (З І-25-0.201-559/177-21 від 17.03.2021). Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об`єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності, та доручення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З викладеного видно, що позивач є спадкоємцем, тобто власником майна померлого і має право успадкувати державний акт на право власності на земельну ділянку, так як відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1225 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивача про визнання за ним права власності на спадкове майно, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, а так як позивачем при подачі позову до суду було сплачено 50% судового збору, тому сплачений позивачем судовий збір слід залишити за нею.

Outcome: approved