Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Концерн «МТМ» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води у розмірі 19491,77 гривень та судові витрати у розмірі 2270 гривні. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01.06.2016 року по 31.10.2021 рік надав відповідачу послуги з централізованого опалення, у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідач свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконує, у зв`язку з чим унеможливлює своєчасні розрахунки Концерном «МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Ухвалою від 17.12.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 31.01.2022 року на адресу суду відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено про те, що [PERSON] не є власником квартири або будь-якої її частки за адресою [ADDRESS] . Дійсно, до 30.06.2016 [PERSON] була власником кімнати 5 у квартирі [ADDRESS] , що складало 9/100 частки квартири [ADDRESS] . При цьому на підставі договору дарування частини квартири від 30.06.2016 р. [PERSON] передала у власність, [PERSON] 9/100 частин квартири. Отже заявлені до [PERSON] позовні вимоги по боргах, які виникли після 30.06.2016 р., є незаконними, так як вона не має відношення до вказаної квартири з 2016 р., а відповідно позов в цій частині має бути заявлений до нового власника [PERSON] . Що стосується боргів, які виникли до 30.06.2016 р., то з розрахунку до позову вбачається про наявність нарахованого боргу за період червень 2016 р. на суму 68,72 грн. вартості ГВП. Однак позов поданий до суду 01.12.2021 р. Посилаючись на вимоги ст.ст. 256,257, 259 ЦПК України [PERSON] зазначає про те, що термін позовної давності сплив, а тому позивач не має підстав для стягнення вказаної заборгованості в судовому порядку. Вказану суму боргу в сумі 68,72 грн. відповідач не визнає, по причинам спливу строку позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, згідно вимог позовної заяви, просила суд розглянути справу у відсутність представника позивача, наполягала на позовних вимогах. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та не повідомили суд про причини неявки. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки та розрахунку заборгованості, особовий рахунок [NUMBER] відкритий на ім?я [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості наданим Концерн «МТМ» сума боргу за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у період з червня 2016 року по 31.10.2021 року становить 19491,77 грн. (а.с.5-6). Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] . 30.06.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування частини квартири, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] безоплатно, 9/100 частин квартири за номером [ADDRESS] . Отже з 30.06.2016 року власником квартири є [PERSON] . Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Відповідно до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» у разі відчуження квартири чи нежитлового приміщення новий власник набуває усіх обов`язків попереднього власника як співвласника. З моменту переходу права власності на квартиру попередній власник втрачає права і обов`язки співвласника багатоквартирного будинку, а новий власник набуває прав і обов`язків співвласника такого будинку. Позов до власника [PERSON] позивачем не пред`явлено. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, про відмову у задоволені вимог Концерну МТМ» про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 30.06.2016 року по 31.10.2021 року. Щодо стягнення заборгованості за період 01.06.2016 по 30.06.2016 року суд зазначає наступне. 11.06.2012 року між Концерном МТМ та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води (а.с.7, зворот). Відповідач [PERSON] була власником квартири до 30.06.2016 року. Згідно розрахунку заборгованості наданого представником Концерн «МТМ» у період до 30.06.2016 року наявна заборгованість у розмірі 68,72 грн. Відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності, оскільки позов поданий до суду 01.12.2021 р. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Позивач звернувся із позовом 16.12.2021 р., а відтак з саме з цієї дати розпочався перебіг позовної давності. Заборгованість [PERSON] виникла у період з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року у розмірі 68,72 грн. Загальний строк позовної давності для стягнення заборгованості за вказаний період повинна розраховуватись з грудня 2018 року. Отже, термін позовної давності сплив, тому відсутні підстави для стягнення вказаної заборгованості. З урахуванням сукупності встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed