Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

15 вересня 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по відсотках в розмірі 3 479,52 дол. США, що в еквіваленті становить 96 414,37 грн., пеню за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та 3 % річних в загальному розмірі 12 601,82 грн. та судові витрати в розмірі 2 270 грн., вказавши, що 18.01.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір № 222007, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 9 492,08 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням зобов`язань за вказаним кредитним договором ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON] та [PERSON] та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2012 року позов було задоволено. Станом на 22.11.2011 року заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором становила 3263,39 дол. США та пеня в сумі 26,49 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 09.03.2021 року, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем за період з 10.03.2018 року по 09.03.2021 року становить: по нарахованих відсотках - 3479,52 дол. США, що в еквіваленті становить 96 414,37 грн., та 12 156,54 грн. заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків та 3 % річних, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також, судовий збір в розмірі 2 270 грн. Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року по справі відкрито провадження та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 жовтня 2021 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив, в якому вказала, що даний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне: 18.01.2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 222007, згідно п.1.1. даного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 9492, 08 доларів США на строк з 18.01.2007 року по 17.01.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитом. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.01.2012 року, яке набрало законної сили 15.03.2012 року, позов банку про стягнення заборгованості за кредитним договором № 222007 від 18.01.2007 року було задоволено. Представник відповідача зазначає, що лише в 2017 році, в зв`язку з відкриттям виконавчого провадження дізналась про існування вищевказаного судового рішення та, на виконання вимоги виконавця, одразу ж сплатила визначену в такій вимозі суму заборгованості. В зв`язку з цим, постановою про закінчення виконавчого провадження № 33502686 від 18.08.2017 року було закінчено виконавче провадження щодо стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 222007 у розмірі 26 068,34 грн. та щодо стягнення суми штрафу за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави 2 396,75 грн. Отже, звернувшись до суду в листопаді 2011 року з позовом про стягнення із позичальника [PERSON] заборгованості за даним кредитним договором та отримавши судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, позивач фактично реалізував своє право на дострокове пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов`язання на 22.11.2011 року. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, навіть якщо боржник його виконав невчасно, не є підставою для нарахування та стягнення процентів та пені, передбачених даним договором. Також, представник відповідача у відзиві вказує, що у зв`язку з припиненням права позивача на нарахування процентів за кредитом, у позивача відсутні й правові підстави для нарахування неустойки. Оскільки, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому, підтвердження остаточного погашення кредитної заборгованості за судовим рішенням саме 18.08.2017 року, шляхом закінчення виконавчого провадження, і є датою, коли зобов`язання відповідача перед банком за кредитним договором припинилось. Таким чином, позивач має право на стягнення 3% річних лише за період з 15.03.2012 року по 18.08.2017 року. Водночас, в силу спливу строку позовної давності, позивачем таких позовних вимог не було заявлено. Натомість Банк просить стягнути 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту за період з 10.03.2018 року по 01.01.2021 року, тобто за час коли кредитної заборгованості перед позивачем не існувало та не існує, а отже й відсутнє порушене право, що підлягає захисту. Щодо позовної вимоги про стягнення 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, то така позовна вимога також не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю права позивача на нарахування таких процентів після зміни строку кредитування в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таким чином, з огляду на викладене вище, відповідач та його представник вважають, що поданий банком позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. 25 жовтня 2021 року представник позивача АБ «Укргазбанк» подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що за кредитним договором № 222007 від 18.01.2007 року дійсно за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2012 року було погашено заборгованість, проте не 18.08.2017 року, оскільки, постановою Хмельницького апеляційного суду від 18.01.2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.10.2017 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу задоволено частково - скасовано постанову державного виконавця від 18.08.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 33502686. Таким чином, [PERSON] свої зобов`язання за рішенням суду від 17.01.2012 року по сплаті заборгованості за кредитним договором № 222007 від 18.01.2007 року відповідач виконувала протягом певного періоду часу та фактично виконала в лютому 2021 року, що підтверджується випискою, а не 18.08.2017 року. Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення заборгованості не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє Кредитора права на отримання від боржника заборгованості та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Тому, представник позивача вважає, що відповідачем у відзиві не наведено підстав для припинення кредитного договору, договірних відносин та не доведено факту сплати усієї заборгованості 18.08.2017 року. А тому, позовна заява підлягає задоволенню повністю, а вимоги, викладені у відзиві є не обґрунтовані. Представник позивача АБ «Укргазбанк» Драгомерецький І.П. в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, своє відношення до позовних вимог висловили у відзиві на позов. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Так, судом об`єктивно встановлено, що 18.01.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 222007, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 9 492,08 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2012 року (набрало законної сили 15.03.2012 року) позовну заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, та стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 3 262,39 дол. США (в еквіваленті становить 26 041,85 гри.) та 26,49 грн., а також, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф за невиконання умов кредитного договору та договору застави щодо страхування предмета застави - 2 396,75 грн., стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] судовий збір в сумі 284 грн. 80 коп. Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 222007 від 18.01.2007 року, наданого позивачем до позовної заяви, за період з 22.11.2011 року по 09.03.2021 року включно її заборгованість становить: 3 479,52 дол. США, що в еквіваленті становить 96414,37 грн., заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 10.03.2018 року по 09.03.2021 року в сумі 186,48 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне погашення процентів за період з 10.03.2018 року по 09.03.2021 року в сумі 258,80 грн. та 12 156,54 гривень заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3 % річних) за період з 10.03.2018 року по 09.03.2021 року. Проте, суд з таким розрахунком не погоджується з наступних підстав. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки, ПАТ АБ «Укргазбанк» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, тому не підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості по прострочених відсотках за користування кредитом за період з 10.03.2018 року по 09.03.2021 року. Такий висновок суду узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, відповідно до якого право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Також, згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку користування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тому, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, навіть якщо боржник його виконав невчасно, не є підставою для нарахування та стягнення процентів та нені, адже звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Щодо вимог про стягнення неустойки у вигляді пені. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України підставою для застосування таких правових наслідків, як неустойка є порушення зобов`язання. Частина 3 ст. 549 ЦК України передбачає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання, в даному випадку щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом, протягом усього періоду прострочення, якщо інше не зазначено у законі або в договорі. Проте, оскільки після пред`явлення банком до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України право ПАТ АБ «Укргазбанк» нараховувати проценти за кредитом припинились, то право нарахування неустойки припинилась, а тому, вимога щодо стягнення пені також не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення трьох процентів річних. Так, згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як слідує із позовної заяви предметом позову у цій справі, крім іншого, є стягнення трьох процентів річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Виконавче провадження № 33502686 з примусового виконання виконавчого листа № 2-420, виданого 05.07.2012 року, про стягнення 26 068,34 грн. з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» закінчено у зв`язку із погашення заборгованості в повному обсязі (постанова про закінчення виконавчого провадження від 18.08.2017 року). Проте, постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 18.01.2018 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 30.10.2017 року було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скасовано постанову державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому ГТУЮ у Хмельницькій області від 18.08.2017 року про закінчення ВП №33502686. 10.01.2019 року головним державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 33502686 про стягнення з [PERSON] 3 263,39 доларів США (в еквіваленті 26 041,85 грн.) та 26,49 грн. Як вбачається із копій платіжних доручень № 1360, 1358, 1359 від 04.02.2021 року відповідач [PERSON] сплатила: витрати виконавчого провадження в сумі 11 750,49 грн., виконавчий збір 6 276,59 грн. та заборгованість 62 766,36 грн. Даний факт, також, підтверджується копією постанови про закінчення виконавчого провадження № 33502686 від 19.02.2021 року у зв`язку із погашенням заборгованості в повному обсязі. Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Враховуючи, що грошове зобов`язання відповідачки [PERSON] , яке виникло на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2012 року по цивільній справі № 2/218/420/12 фактично було нею виконано 04.02.2021 року, що підтверджується копіями платіжних доручень), тому 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.09.2018 року по 04.02.2021 року (межі позовних вимог з врахуванням строку позовної давності та заявленого представником відповідачки клопотання про застосування такої позовної давності) підлягають стягненню з відповідачки. І зазначений висновок узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, які в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для застосування судом. Оцінивши у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України докази, що надані представниками учасників справи і виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 17.01.2012 року по 12.10.2021 року та враховуючи факт перерахування на рахунок Першого відділу ДВС м. Хмельницький заборгованості в сумі 62 766,36 грн. (платіжне доручення № 1359 від 04.02.2021 року) та межі позовних вимог, суд вважає, що розрахунок 3% річних, що підлягають стягненню із відповідача є наступним: Так, за період з 15.09.2018 року по 04.02.2021 року при сумі боргу 62 766,36 грн. 3% річних становить 4 498 грн. 56 коп. (552 грн. (107 днів 2018 року) + 1882,99 грн. (365 днів 2019 року) + 1882,99 грн. (366 днів 2020 року) + 180,56 грн. (35 днів 2021 року)), яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 93 грн. 67 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved