Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою, яку представник підтримав у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Організацією похорон займалися його донька [PERSON] разом із своєю матір`ю [PERSON] , з якою спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.08.2013 року. Протягом останніх двох років [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , хоча і був зареєстрований за іншою адресою. Заявник, як донька померлого [INFO] [PERSON] , є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає, жодна особа із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не зверталася, спадкова справа не заводилася. З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Репетун О.Є. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на день смерті останнього; у встановлений законодавством шестимісячний строк, тобто до 19.11.2021 року, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася. Тому заявник просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини. Ухвалою суду від 14.02.2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання з викликом сторін. Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Репетун О.Є., повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не сповістила, будь-яких пояснень з приводу заявлених вимог не надала, що не перешкоджає розгляду справи у її відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, свідків та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Суми, про що 29.10.2022 року складено відповідний актовий запис №804, а її батьками є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно від 02.02.2018 року (а.с.8). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9), спадкова справа після смерті останнього не заводилася (а.с.12). З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Репетун О.Є. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , проте постановою нотаріуса від 16.12.2021 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини шляхом постійного проживання із спадкодавцем на день смерті останнього; у встановлений законодавством шестимісячний строк, тобто до 19.11.2021 року, [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталася (а.с.11). За твердженням заявника, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав разом із донькою [PERSON] , за місцем реєстрації останньої, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, крім іншого, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 23 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, за правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). За правилом ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Як вбачається з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 року по справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зокрема, такі дані встановлюються письмовими доказами і показаннями свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] достеменно підтвердила факт спільного проживання [PERSON] , який помер у 2021 році, разом із донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зазначила, що відносини між батьком та донькою були теплими, вони проживали разом, вели спільне господарство. [PERSON] також мав койко-місце у кімнаті гуртожитку за іншою адресою, але там не мешкав. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] та [PERSON] хоча і перебували в розлученні, проте продовжували жити разом у квартирі [ADDRESS] ; [PERSON] приймав участь в оплаті житлово-комунальних послуг, сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] ; мав реєстрацію за іншою адресою, однак весь час знаходився із родиною; помер у травні 2021 року, його похованням займалися [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в суді зазначила, що після розірвання шлюбу рішенням суду у 2013 році [PERSON] повернувся до родини і вони продовжили проживати разом за адресою: [ADDRESS] . Зауважила, що [PERSON] мав койко-місце у кімнаті гуртожитку по [ADDRESS] , проте там не мешкав; почав хворіти та помер [INFO] . Після смерті останнього залишилися кошти заробітної плати, недоотримані ним за місцем роботи в АТ «Сумське НВО» за життя. Донька [PERSON] сприйняла смерть батька болісно, інших дітей він не мав. Таким чином, зважаючи на викладене та беручи до уваги покази свідків, суд приходить до висновку про наявність ствердних і достеменних підстав для встановлення факту постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом із своєю донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини, оскільки підтвердження даного факту поза судовим шляхом неможливо, а від його встановлення залежить можливість реалізації заявником спадкових прав після смерті батька, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved