Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

у квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з відповідачів в солідарному порядку сплачені кошти за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 52 848,83 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що у 1981 році батьком позивача [PERSON] було укладено договір найму на квартиру [ADDRESS] та зареєстровано сім`ю з чотирьох чоловік: [PERSON] (власник особ. рахунку), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка). У 1993 році в зазначеній квартирі зареєстровані дочка [PERSON] , а у 2001 році - друга дочка [PERSON] . У 1994 році в квартирі зареєстровані дружина сина [PERSON] - [PERSON] з дітьми [PERSON] і [PERSON] . У 2002 році сина [PERSON] було знято з реєстрації за адресою проживання, у зв`язку з переїздом сім`ї до помешкання за адресою: [ADDRESS] , яке належить йому на підставі договору дарування від 15 вересня 1999 року. У 2005 році [PERSON] було знято з реєстрації за адресою проживання на підставі свідоцтва про смерть. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2009 року у справі № 2-226/09 колишню дружину сина [PERSON] - [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою за за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] було знято з реєстрації. У 2015 році син позивача [PERSON] змінив адресу проживання. Переїхав за адресою: [ADDRESS] , квартира належить йому на праві власності. . У 2016 році син позивача [PERSON] змінив адресу проживання. Переїхав за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира належить позивачу, який передав її у користування сину на 25 років. У січні 2018 року [PERSON] було знято з реєстрації за зазначеною вище адресою на підставі свідоцтва про смерть. Зазначає, що у період перебування у лікарні, колишня дружина [PERSON] змінила замки в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де мешкав позивач, чим обмежила доступ до його майна. З огляду на це, з 01.09.2017 року позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] і з цього часу бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг та виконує інші зобов`язання, що випливають із договору найму житлового приміщення. За період з березня 2018 року по березень 2021 року було нараховано послуг на загальну суму 92486,20 грн, яку позивач сплатив. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не оплачують витрати по утриманню житла з мотивів не проживання у спірній квартирі. Надавши розрахунок ціни позову позивач вважає, що має право на солідарне стягнення коштів з відповідачів в сумі 52848,83 грн, а саме: з [PERSON] - 13212,31 грн, з [PERSON] - 13212,31 грн, з [PERSON] - 26424,21 грн (у т.ч. за неповнолітньго сина [PERSON] ). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 02.07.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. (а.с. 93-94). Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, Відповідачі не скористалися своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву. Справа неодноразово переносилася. Відповідачка [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Просила розглянути справу без її участі. Третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» надіслала клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, а справу просила вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа ОСББ «Теремки-1» надіслала заяву, в якій просить розглядати справу без їхньої участі, оскільки додаткової інформації щодо позову не має. У судовому засіданні сторони відсутні. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ордером № 77016 від 12 лютого 1981 року, виданим на підставі рішення Московської районної ради народних депутатів від 12.01.1981, [PERSON] (власник особового рахунку) та членам його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), надано право на вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 20). Відповідно до довідки КП «Голосіївжитлосервіс» вих. №1011 станом на 23 березня 2015 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 6 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з [PERSON] (а.с. 18). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 19). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб № 12639593 від 03.07.2020 року [PERSON] зареєстрована за зазначеною вище адресою з 30.07.1985 року (а.с. 92). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу з питань реєстрації місця проживання /перебування фізичних осіб № 12639533 від 03.07.2020 року [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою з 20.04.1994 року (а.с. 91). Згідно з довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 21.01.2021 року [PERSON] зареєстрований за зазначеною вище адресою з 20.04.1994 року (а.с. 152). Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правилами надання населенню послуг з газопостачання. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями вищевказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. У разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. Додержання вимог вказаних Правил при користуванні квартирами приватного житлового фонду та їх утримання зобов`язує ст. 179 ЖК України. За приписами ст. 64 ЖК УССР наймач житла та члени його сім`ї мають рівні права і обов`язки. Наймач та його повнолітні, дієздатні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житла. Наприклад, щодо сплати комунальних платежів. Це означає, що кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до частини 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Через відсутність відзиву відповідачів суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову. Судом встановлено та не було спростовано відповідачами, що оплату комунальних послуг у період з березня 2018 року здійснював [PERSON] одноособово, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій (а.с. 32-89). На підтвердження позовних вимог [PERSON] надано, зокрема, власноручно складений розрахунок, відповідно до якого ним за період з березня 2018 року по березень 2021 року сплачено суму коштів за житлово-комунальні послуги за сімох осіб, які зареєстровані та/або проживають за адресою: [ADDRESS] , в загальному розмірі 92486,20 грн. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] повинні сплатити по 13 212,31 грн, [PERSON] - 26424,21 грн (у т.ч. за неповнолітньго сина [PERSON] та [PERSON] добровільно сплатили свою частку боргу, а тому будь-яких претензій до них позивач не має. (а.с. 149-151). Разом з тим, суд звертає увагу, що докази, які б підтверджували факт реєстрації та/або проживання в квартирі неповнолітнього [PERSON] у матеріалах справи відсутні, а тому суд критично ставиться до вимоги позивача про стягнення частки боргу на утримання майна і за нього. Перевіривши надані позивачем копії квитанцій про оплату комунальних послуг, суд встановив, що документально підтвердженою сумою витрат по оплаті житлово-комунальних послуг, яку поніс позивач за період з квітня 2018 року по травень 2020 року, є сума 53 344,08 грн. Так, сума сплачених коштів за 2018 рік становить 13 972,59 грн, за 2019 рік - 21 674,30 грн, за 2020 рік - 17 697,19 грн. При цьому, суд не відносить до витрат на утримання житла сторін оплату за користування послугами телебачення «Воля-кабель», оскільки ці витрати відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не відносяться до витрат на утримання житла, а доказів на згоду відповідачів на підключення вказаної послуги позивачем не надано, тому правові підстави для покладення їх на них відсутні. Також не беруться до уваги надані [PERSON] квитанції про оплату житлово-комунальних послуг по утриманню квартир, які знаходяться за іншими адресами, оскільки вони не стосуються предмета доказування у цій справі. Доказів, які б підтверджували оплату послуг за період з червня 2020 року по березень 2021 року суду не надано. Виходячи із встановлених судом обставин стосовно того, що усі витрати з утримання квартири було здійснено позивачем та за відсутності таких витрат з боку відповідачів, у позивача виникло право на зворотну вимогу (регрес) до відповідачів у розмірі 1/6 частині від сплаченої суми, тобто у частці, що припадає на них. Отже, розмір грошових коштів, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь позивача, в якості оплати комунальних по утриманню житлового приміщення, становить 53 344,08 / 6 = 8 890,68 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial