Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 06.03.2018р. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 562кв.м., яка розташована на території товариства садоводів «Енергетик» в м. Черкаси, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серія ЧР №24-2-2-2085 від 07.04.1999р. На час смерті матері позивач проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців немає. [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але постановою нотаріуса від 05.08.2021р. йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. У встановлений шестимісячний строк позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки з листопада 2006р. він проживав разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , оскільки матір була особою похилого віку (73 роки), за станом здоров`я їй складно було вести господарство, про що свідчить договір довічного утримання, за яким позивач забезпечував матір кімнатою в цій квартирі. Позивач вважав, що у разі постійного проживання з матір`ю на момент її смерті, він вважається таким, що прийняв спадщину та може у будь-який час звернутися за отриманням свідоцтва про право на спадщину. Позивач є пенсіонером, знаходиться у зоні ризику, то з введенням на території України карантину з метою інфікування коронавірусом, враховуючи рекомендації вищих посадових осіб держави, весь час перебував на самоізоляції та не відвідував громадські місця. Отже, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку та визначити йому додатковий строк в два місяці з дня вступу рішення в законну силу, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 23.12.2021р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачем подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що позивач у шестимісячний строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а подав її лише у серпні 2021р. Позивач не проживав разом із своєю матір`ю на час відкриття спадщини, не повідомив про наявність поважних причин, які заважали йому подати вчасно заяву про прийняття спадщини до нотаріуса. Відповідь на позов подана не була. В судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача просила задовольнити позовні вимоги, враховуючи доводи позовної заяви. Крім того, додала, що лише після смерті матері, у серпні 2021р., він дізнався, що у власності матері була ще земельна ділянка у СТ «Енергетик». Він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкування, але отримав відмову. Позивач проживав разом із матір`ю, про що свідчить договір довічного утримання; після смерті матері квартиру позивач продав у травні 2018р. Мали місце поважні причини, з яких він не звернувся вчасно до нотаріуса: вважав, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті матері проживав разом із нею; за віком він пенсіонер і перебував у зоні ризику з-за введеного карантину. Судові витрати позивач залишає за собою. В судове засідання представник відповідача не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 29.03.1955р. (актовий запис №381). Крім того, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.03.2018р., [PERSON] померла в м. Черкаси [INFO] (актовий запис №661). Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого 21.11.2006р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Плаха Т.І., укладеним між [PERSON] (відчужувач) та [PERSON] (набувач), відчужувач передає у власність набувачу квартиру [ADDRESS] . Зазначено, що забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у кімнаті, що позначена в технічному паспорті №3, жилою площею 17,2кв.м. у відчужуваній квартирі. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями та службами квартири (п. 2.1 договору). [PERSON] проживала та була зареєстрована у квартирі [ADDRESS] і знята з реєстраційного обліку 13.03.2018р. у зв`язку із смертю. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 12.03.2018р., обтяження на нерухоме майно припинене на підставі свідоцтва про смерть від 06.03.2018р. [PERSON] звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку, площею 562кв.м., яка знаходиться у СТ «Енергетик» в м. Черкаси, і яка залишилась після смерті його матері [PERSON] . Між тим, постановою нотаріуса від 05.08.2021р. у видачі вказаного свідоцтва [PERSON] відмовлено, оскільки останнім не надано документів, що підтверджують спільне проживання з померлою та не підтверджено факт прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів, наданих на виконання ухвали суду від 09.02.2022р., нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори повідомлено, що до нотаріальної контори звернувся лише [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину; інші спадкоємці відсутні; свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не видавались; дані про заповіти відсутні. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України). Як визначено ч. 1 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто . Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (1270 ЦК України). За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України (435-15), звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 3.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22.02.2012 №296/5, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (п. 3.16). Спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви (п.3.17). Як визначено п. 3.18 Порядку, не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо усі спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. Такі заяви спадкоємців мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог, оскільки встановлено, що на час смерті позивач доглядав за матір`ю та фактично проживав разом з нею, про що свідчить договір довічного утримання. Крім того, встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , він у встановленому законом порядку не відмовився від спадщини; після смерті матері у травні 2018р. він відчужив нерухоме майно, яке належало йому на праві власності, враховуючи умови договору довічного утримання. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, оскільки вважав, що фактично її прийняв, оскільки проживав із матір`ю на день її смерті. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, а тому слід встановити [PERSON] додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] (померла [INFO] , актовий запис №661). На думку суду, таке рішення жодним чином не порушує права та інтереси будь-яких осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved