Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Представник позивача Львівського обласного центру зайнятості Іванчук О. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Львівського обласного центру зайнятості матеріальне забезпечення в розмірі 12\~947, 83 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 03.09.2020р. до Мостиської РФ ЛОЦЗ звернувся відповідач [PERSON] із заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю, на підставі якої та у відповідності до вимог чинного законодавства про зайнятість населення останньому з 03.09.2020р. надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю згідно ч.ч.1, 3, 4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» залежно від страхового стажу в розмірі 70 % середнього доходу. Вказала, що відповідач [PERSON] перебував на обліку у Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний у період з 03.09.2020р. по 24.02.2021р., а 24.02.2021р. припинено реєстрацію [PERSON] як безробітного у зв`язку з встановленням факту подання ним недостовірних даних та документів (п.8 ч.1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення»), за результатами звірки з даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ПФУ) з`ясовано, що [PERSON] виконує роботи (надає послуги) за договором цивільно-правого характеру у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія ПЗУ Україна». Ствердила, що Мостиською РФ ЛОЦЗ проведено перевірку достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих відповідачем до служби зайнятості під час реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітного. В результаті відповідного розслідування, зокрема Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 24.02.2021р. №6 встановлено, що відповідач [PERSON] надавав послуги за цивільно-правовим договором (договором доручення №AGN.17.91100.9520.DD від 06.04.2017), укладеним з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ПЗУ Україна» на невизначений строк. Предметом цього договору було вчинення за винагороду фактичних та юридичних дій, пов`язаних з укладенням та/або виконанням договорів страхування. Про наявність чинного цивільно-правового договору відповідач [PERSON] особисто консультанта Мостиської РФ ЛОЦЗ не повідомляв. Зазначила, що відповідач [PERSON] відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» відносився до категорії зайнятого населення та не мав права набувати статусу безробітного і отримувати допомогу по безробіттю. Сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню відповідачем за період з 03.09.2020р. по 24.02.2021р., становить 12\~947,83 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було скеровано повідомлення №01-72/21 про добровільне відшкодування коштів у сумі 12947,83грн., однак станом на дату подання позовної заяви зазначені кошти відповідачем не повернуто. Представник позивача Львівського обласного центру зайнятості Іватьо І.Я. в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що при зверненні до Мостиської РФ ЛОЦЗ із заявою про надання статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю відповідач [PERSON] подав ряд особистих необхідних документів та заповнив відповідну заяву, у якій не вказав відомостей про укладення ним з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ПЗУ Україна» цивільно-правового договору (договору доручення №AGN.17.91100.9520.DD від 06.04.2017). Чинним законодавством не передбачено вимоги про регулярне (до прикладу щомісячне) проведення перевірок достовірності даних, які стали підставою для надання особам статусу безробітного та виплати допомоги по безробіттю, відтак такі перевірки проводяться не щомісячно, а періодично. Тому, представники Мостиської РФ ЛОЦЗ не мали можливості відразу при зверненні [PERSON] встановити зазначену обставину про належність його до категорії зайнятого населення. Крім того, станом на 03.09.2020р. у них ще не було та не могло бути відповідної інформації за серпень 2020р. В подальшому, за результатами звірки з ПФУ, виявлено, що відповідач [PERSON] під час перебування на обліку як безробітний отримував ще виплати відповідно до умов цивільно-правового договору у Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія ПЗУ Україна», після чого було проведено відповідне розслідування, за наслідками якого складено Акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 24.02.2021р. №6, яким встановлено, що відповідач [PERSON] надавав послуги за цивільно-правовим договором (договором доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017), укладеним з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ПЗУ Україна», який діє по теперішній час, тобто такий, перебуваючи на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ мав ще і укладений діючий договір про надання послуг за винагороду. У зв`язку з виявленим фактом, Мостиським РФ ЛОЦЗ винесено наказ про повернення коштів, виплачених безробітному [PERSON] за період перебування на обліку з 03.09.2020р. по 24.02.2021р., яких відповідач по даний час так і не повернув. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що своєї вини у виникненні даного цивільного спору не вбачає з тих підстав, що при зверненні до Мостиської РФ ЛОЦЗ із заявою про надання йому статусу безробітного та про призначення виплати допомоги по безробіттю він не пам`ятав про цивільно-правовий договір (договір доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017), укладений з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Визнав, що він допустив «дану оплошність, бо не взяв до уваги та не вказав про наявність зазначеного договору», однак представники Мостиської РФ ЛОЦЗ все-таки повинні були відразу встановити даний факт, оскільки відомості про договір наявні у всіх реєстрах, відтак позивач не мав взагалі йому призначати виплати допомоги по безробіттю або ж відразу припинити йому виплату такої допомоги. Ухвалою судді від 09.12.2021 року позовну заяву Львівського обласного центру зайнятості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] 03.09.2020р. звернувся до Мостиського РФ ЛОЦЗ із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю. При цьому, у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного, такий підтвердив, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення». Наказом Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 03.09.2020р. №НТ200903, - [PERSON] було надано статус безробітного відповідно до ст.43 Закону України «Про зайнятість населення». Згідно наказу Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості від 03.09.2020р. №НТ200903 відповідачу [PERSON] призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з 03.09.2020 року відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.22 та ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» у розмірі 70% середнього доходу. В ході перевірки достовірності даних, які були підставою для надання особі відповідача статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення шляхом звіряння наданої ним інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів, в тому числі в реєстрі застрахованих осіб, встановлено факт подання ним недостовірних даних, зокрема неповідомлення ним про факт надання оплачуваних послуг згідно договору доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р., укладеного з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Матеріалами справи, зокрема витягами з РЗО про отримання соцвиплат, підтверджено факт отримання відповідачем [PERSON] у листопаді та грудні 2020р. виплат відповідно до умов цивільно-правого договору, назва роботодавця ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». 13.01.2021р. Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості, відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62 від 13.02.2009р., п.26 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою КМУ №1266 від 26.09.2001р., в ході перевірки (звірки) достовірності даних про перебування у трудових відносинах на підприємствах громадянами, які перебувають на обліку як безробітні, скеровано лист до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з метою отримання інформації про перебування відповідача [PERSON] у відносинах з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». 24.02.2021р. Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості складено Акт №6 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Згідно висновків, викладених у Акті, встановлено факт перебування [PERSON] у трудових відносинах з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно цивільно-правового договору, зокрема надання ним послуг згідно договору доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р. та одночасне перебування такого на обліку у Мостиській районній філії Львівського обласного центру зайнятості. Згідно дослідженого в судовому засіданні договору доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р., укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] (повіреним) відомо, що за умовами вказаного Договору страхова компанія доручає, а повірений зобов`язується\~вчиняти за винагороду фактичні або юридичні дії, пов`язані з укладенням та/або виконанням договорів страхування від імені та на користь страхової компанії; протягом дії договору страхова компанія зобов`язана ретельно і належно нараховувати і виплачувати повіреному винагороду за укладення договорів страхування; винагорода, яка належить повіреному, є доходом в розумінні ст.163 Податкового Кодексу України; розміри винагороди вміщені у Додатку №1 до Договору; умовою отримання повіреним винагороди за укладеним ним договором є отримання страховою компанією страхових платежів за такими договорами; зазначений договір укладено на невизначений строк. Даний договір підписаний відповідачем [PERSON] . Наказом від 24.02.2021р. №НТ210224 відповідачу [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію [PERSON] як безробітного. Отже, відповідач [PERSON] на період звернення до Мостиської районної філії Львівського обласного центру зайнятості перебував у цивільно-правових відносинах з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» згідно цивільно-правового договору, зокрема надавав оплатні послуги згідно договору доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р. За час перебування на обліку у Мостиській РФ ЛОЦЗ відповідач [PERSON] отримав допомогу по безробіттю у сумі 12947,83 грн. Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно зі ст.3 вказаного закону, кожен має право на вільно обрану зайнятість. За змістом частини 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч.1\~ст.45\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення»,\~реєстрація безробітного\~в територіальному\~органі центрального\~органу виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~зайнятості населення\~та трудової\~міграції,\~припиняється у\~разі:\~зайнятості особи;\~встановлення факту\~подання особою\~недостовірних даних\~та документів,\~на підставі\~яких було\~прийнято рішення\~про надання\~їй статусу\~безробітного,\~призначення (виплати)\~матеріального забезпечення\~на випадок\~безробіття та\~надання соціальних\~послуг; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Згідно з пунктом 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України № 613 від 15 червня 2015р., виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою КМУ № 198 від 20 березня 2013р. (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості). Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ № 198 від 20 березня 2013р., центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Згідно Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62 від 13.02.2009р., розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли: подані застрахованою особою документи дають їй право на одержання допомоги по безробіттю відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" ( 1533-14 ); особа, яка одержує допомогу по безробіттю та не може бути працевлаштована у зв`язку з відсутністю на ринку праці підходящої роботи, виявила бажання отримати залишок належної їй допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності; центром зайнятості розглядається питання про направлення особи, яка має вищу освіту і перебуває на обліку як безробітна, на перепідготовку для отримання другої вищої освіти за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд); під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідач [PERSON] у заяві про надання статусу безробітного від 03.09.2020р. проінформував, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» та що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі що не забезпечує себе роботою самостійно; що він ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та що несе відповідальність за достовірність поданих ним відомостей. Тобто, відповідно до статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» та заяви про надання статусу безробітного, відповідач [PERSON] був попереджений, що підтверджується його особистим підписом під заявою, що у разі отримання допомоги по безробіттю незаконним шляхом він повинен буде повернути її, а в разі відмови від добровільного повернення отриманих коштів позивач має право стягнути цю суму у судовому порядку. Отже, неповідомлення відповідачем обставини, що впливає на умови виплати йому допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», свідчить про невиконання ним своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 цього Закону є підставою для стягнення суми виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття. Суд не приймає до уваги доводів відповідача [PERSON] , що у період перебування його на обліку як безробітного він фактично не отримував винагороди від ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», оскільки факт отримання чи неотримання відповідачем коштів в якості винагороди не змінює його обов`язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення. Такий обов`язок відповідача передбачений ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, відповідач [PERSON] , частково не погоджуючись з пред`явленими до нього позовними вимогами та намагаючись перекласти відповідальність на працівників Мостисьої районної філії Львівського обласного центру зайнятості, які, на його переконання, мали можливість та повинні були вже у день його звернення з заявою про надання статусу безробітного, встановити факт наявності укладеного ним цивільного-правового договору, в судовому засіданні, що мало місце 16.05.2022р. визнав, що у даній ситуації саме він «допустив оплошність, бо не взяв до уваги тієї цивільно-правової угоди зі страховою компанією». Відповідно до підпункту 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою КМУ № 198 від 20 березня 2013р., центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Отже, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов`язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Тобто, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та є достатньою підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Саме про таке застосування норм права зазначено в правовому висновку, викладеному в постанові Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 367/2095/17. Враховує суд також положення ч.1 ст.1212 ЦК України, якими передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже, відповідачем [PERSON] фактично було неправомірно отримано допомогу по безробіттю за період з 03.09.2020р. по 24.02.2021р. в сумі 12947,83 грн., що підтверджено матеріалами даної цивільної справи. 24.02.2021р. Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості виданий наказ №13 про повернення [PERSON] неправомірно отриманих коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття у встановленому порядку відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 26.02.2021р. Мостиська районна філія Львівського обласного центру зайнятості направила відповідачу лист-вимогу за №01-72/21 про необхідність повернення незаконно отриманих коштів. На письмову вимогу позивача, відповідач по справі не відреагував, на час розгляду справи в суді вищевказане матеріальне забезпечення не повернув. Вказані обставини підтверджуються: заявою [PERSON] про надання (поновлення) статусу безробітного від 03.09.2020р.; заявою [PERSON] про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю від 03.09.2020р.; витягами із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] ; копією Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №6 від 24.02.2021р.; розрахунком суми допомоги по безробіттю, нарахованої [PERSON] ; копією Договору доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р., укладеного між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] ; витягами з РЗО про отримання соцвиплат; іншими матеріалами справи. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, відповідач [PERSON] під час звернення та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний, належав до категорії зайнятого населення, відомості про факт надання ним оплатних послуг за договором доручення №AGN/17/91100.9520.DD від 06.04.2017р. представникам центру зайнятості не подав, однак був ознайомлений під особистий підпис з правами і обов`язками безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначається матеріальне забезпечення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість і законність позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь Львівського обласного центру зайнятості безпідставно отриманого матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття в сумі 12\~947,83 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №4237 від 18.10.2021р. позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270 грн. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений такими судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved