Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

АТ «Кредобанк», в особі представника - адвоката Мужика Н.Т., звернулось до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором СL-215592 8/23/2019 у розмірі 353 584,95 грн., суму сплаченого судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката Мужик Н.З. у розмірі 13 % від ціни позову, та фіксовану суму у розмірі 1400 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.08.2019 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL - 215592, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит, позичальник зобов`язується у порядку та на умовах передбачених кредитним договором, повернути кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати комісію та інші платежі, в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позивач вказує, що виконав свої зобов`язання належним чином та надав відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку із чим станом на 22.09.2021 року у нього виникла заборгованість перед банком у розмірі 353 584,95 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 284 279, 40 грн., та заборгованості за відсотками 69 305,55 грн. Позивач вказує, що Банк в порядку досудового врегулювання спору звернувся 29.09.2021 до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак вказана вимога залишилась невиконаною. Ухвалою судді від 08.12.2021 відкрито провадження у справі за позовом АТ «Кредобанк» та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.01.2022, яке було відкладено на 11.02.2022, у зв`язку із неявкою відповідача. Цією ж ухвалою судді, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання жодного разу не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Ухвалою суду від 11.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду у судому засіданні на 14.03.2022, яке було відкладено на 28.04.2022, у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, а потім на 02.06.2022, у зв`язку із неявкою учасників справи. Представник позивача АТ «Кредобанк» у судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Мужика Н.Т. до суду надійшла заява, у якій він просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного вище, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23.08.2019 між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-215592, згідно з яким відповідачу було надано кредит у сумі 348 616,95 грн., строком на 60 місяців, терміном до 22.08.2022, зі сплатою 35 відсотків річних за користування кредитом, та відповідно до додатку 1 до кредитного договору графіку платежів за кредитним договором позивач зобов`язався сплачувати по 12 493,00 грн. щомісячно до впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Відповідно до меморіальних ордерів №48917474, №48917476, №48917479, №48917749, №48917751 від 23.08.2019 АТ «Кредобанк» перераховано [PERSON] грошові кошти у загальній сумі 348 616,95 грн. 29.09.2021 АТ «Кредобанк» направлено [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повідомлено, що у [PERSON] станом на 22.09.2021 наявна заборгованість за кредитним договором, яка складає 345 298,2 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CL-215592 від 23.08.2019, [PERSON] станом на 22.09.2021 має заборгованість перед банком у розмірі 353 584,95, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 284 279, 40 грн., та заборгованості за відсотками 69 305, 55 грн. Відповідно до п. 7.1 договору за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за кредитним договором позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Вимогами ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, який відповідачем не спростовано, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 5303,77 грн., сплачений позивачем при подачі позову. Щодо вимоги позивача в частині стягнення на користь АТ «Кредобанк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13% від ціни позову та фіксованої суми у розмірі 1400 грн., суд зазначає наступне. У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, які складаються із 13% від ціни позову та фіксованої суми у розмірі 1400 грн., на підтвердження понесення яких до матеріалів позовної заяви долучено копію договору про надання правової допомоги від 01.09.2021, укладеного між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Аксіліум», копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Мужик Н.Т. серії ЛВ №000550 від 22.03.2017 та копію довіреності №12201. Водночас, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, а також документальне підтвердження їх фактичного понесення позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved