Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу та встановлення факту, відповідно до нотаріально посвідченого договору від 23.05.2022 року. Вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 02 червня 2006р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 547. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені. За таких обставин, заявники дійшли згоди, що шлюб необхідно розірвати. Також, між заявниками досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дітей того з батьків, який проживатиме окремо, про що між сторонами укладено договір від 23 травня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований в реєстрі за №41. Заявники у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Подали до суду заяви про підтримання заявлених вимог, якими також просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що від заявників надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявників, на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що заяву слід задовольнити, з таких підстав. Сторони уклали шлюб, зареєстрований 02 червня 2006р відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 547. Від шлюбу сторони мають двох дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що заявники фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітніх дітей, про що вони уклали договір 23 травня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований в реєстрі за №41. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів щодо примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частин другої, восьмої, дев`ятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору, місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року по справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 року по справі №339/143/20, яку суд в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що між [PERSON] (Батько) та [PERSON] (Мати) був укладений та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований в реєстрі за №41, Договір від 23.05.2022 року про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину. Наведений Договір укладений стосовно місця проживання спільних дітей: -неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси 06 квітня 2007 року, актовий запис №220; -малолітньої доньки - [PERSON] [INFO] . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 14 травня 2022 року, актовий запис №459. Згідно п. 1.3 Договору місцем проживання Дітей Батьки визначили місце проживання Батька. Розділом 2 Договору Батьки передбачили порядок здійснення батьківських прав. Розділом 3 Договору Батьки передбачили права та обов`язки сторін. Розділом 4 Договору Батьки визначили аліментні зобов`язання. Таким чином, судом встановлено відсутність спору між Батьками стосовно місця проживання дітей. Виходячи зі змісту нотаріально посвідченого договору від 23.05.2022 року, неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] та малолітня донька - [PERSON] , залишаються проживати із Батьком [PERSON] , [INFO] . Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у випадку виникнення між ними спору, пов`язаного з місцем проживання дітей, вони мають право ставити питання про визначення місця проживання дітей у судовому порядку, відповідно до чинного законодавства. Аналогічні положення закріплені у п. 5.6 нотаріально посвідченого договору від 23.05.2022 року, зареєстрованого в реєстрі за №41.

Outcome: approved