Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 26.05.2022 було задоволено частково позовні вимоги позивачки [PERSON] та стягнуто з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, в решті позовних вимог відмовлено. 31.05.2022 від адвоката Вишковської В.І. надійшло клопотання з проханням ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 4500 грн. Мотивує заяву тим, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Оскільки, справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, судові дебати не проводились, без участі сторін, не було можливості подати докази на підтвердження витрат на правову допомогу, але у позові було зазначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу. Витрати, які понесла [PERSON] становлять 4500 грн. та підтверджуються укладеним договором про надання правової допомоги від 21.03.2022 №98-22, ордером, розрахунком витрат та квитанцією. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі. Від відповідача надійшли письмові заперечення щодо задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу, вважає їх завищеними, у квитанції стоїть дата 30.05.2021, а в акті наданих послуг 30.05.2022, в договорі 21.03.2022. Отже, квитанція є неналежним доказом щодо оплати послуг за договором. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що клопотання про ухвалення додаткового рішення, підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги №98-22 від 21.03.2022 з адвокатом Вишковською В.І. Фактичні судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги склали 4500 грн., відповідно до укладеного договору про надання правової допомоги від 21.03.2022 №98-22, ордеру від 04.04.2022, розрахунку витрат від 30.05.2022, акту приймання-передачі від 30.05.2022 та квитанції до наданого розрахунку (а.с.68-74). У квитанції №4 до прибуткового касового ордеру від 30 травня 2021 року вказано суму 4500 грн. на підставі надання правової допомоги згідно договору №98-22 від 21.03.2022. Таким чином, суд вбачає, що при написанні дати у квитанції було допущено технічну описку, а саме вказано 2021 рік і суд не розцінює дану квитанцію як не належний доказ, оскільки надання правової допомоги [PERSON] підтверджено також договором від 2022 року, актом приймання-передачі від 30.05.2022, розрахунком, тобтро має помилка в написанні року, оскільки правовідносини існували в 2022 році, а не 2021. Відносно посилання відповідача на завищену вартість послуг, суд зазначає, що сторони в цивільно-правовму порядку узгодили вартість послуг, адвокат надала послуги, а клієнт їх отримав та погодився із наданим розрахунком, що підтверджується їх підписами у складеному розрахунку. У суда відсутні підстави піддавати сумніву складений розрахунок, тому суд розцінює його як достовірний. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. ч.2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, зважаючи, що позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 2500 грн., а судом задоволено позовні вимоги в розмірі 1500 грн, в процентному відношенні становить 60% від ціни позову (1500*100/2500). Отже, розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачка у процентному співвідношенні становить 2700 грн (4500*60/100). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання адвоката Вишковської В.І. про винесення додаткового рішення по справі 559/739/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved