Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом, в обґрунтування вимог якого зазначила, що вона є власником 5/6 частин земельної ділянки площею 0,0533 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1125, для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на ту обставину, що нею також набуто право власності на житловий будинок за вказаною адресою на даній земельній ділянці, на підставі статті 120 ЗК України, позивачка просить визнати за нею право власності на 1/6 частину зазначеної земельної ділянки. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.11.2021 року вбачається, що позивачка є власником 5/6 частин земельної ділянки площею 0,0533 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1125, для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Також, за Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.05.2021 року встановлено, що позивачка є власником садового будинку [ADDRESS] (а.с. 16). При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду селище Глеваха розташоване в адміністративних межах Фастівського району. Вирішуючи справу по суті вимог, суд враховує такі норми законодавства. Відповідно до частин першої статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення; у разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Крім того, згідно із нормою частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України; істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Одночасно, суд враховує правові висновки, що викладено у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року по справі № 6-2цс15 відповідно до яких, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти; це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Із наданої позивачем на підтвердження своїх доводів довідки Громадської організації «Садівницький масив «Глеваха-3» № 5/28/05/22 від 28.05.2022 року вбачається, що інші фізичні та юридичні особи не подавали до товариства документів щодо права власності на земельну ділянку площею 0,0533 га, кадастровий номер 3221455300:01:007:1125, для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Отже, суд має підстави для висновку про те, що інша 1/6 частина вказаної земельної ділянки не за ким не зареєстрована та не належить до земель державної або комунальної власності. Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (садовий будинок), розміщений на земельній ділянці, яка не належить до земель державної або комунальної власності, суд приходить до висновку, що одночасно до позивача перейшло і право власності на таку земельну ділянку. Оскільки, позивачка зареєструвала належне їй право власності на 1/5 частину вказаної земельної ділянки, а 1/6 її частина не зареєстрована, то майнові права позивачки підлягають захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/6 частину зазначеної земельної ділянки. За таких обставин, позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved