Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст заявлених вимог У червні 2022 року [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Макіївка, Донецька область, Україна. В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що [PERSON] , є донькою померлої [PERSON] . Заявник зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем мешкання та смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, визначеною Верховною Радою України. Саме з тієї ж підстави, також неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Заявник звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо отримання свідоцтва про смерть, яке б мало юридичну силу на території України. Однак їй було відмовлено, тому заявник вимушена звернутись з цією заявою до суду за захистом своїх законних інтересів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2022 року вказану заяву прийнято до провадження та відкрито провадження по справі. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте при зверненні до суду разом з заявою було подано клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій додатково зазначив, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово-окупованій території України підтримує в повному обсязі, та просить суд її задовольнити. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що громадянка України [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] заявник після укладення шлюбу змінила прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » Заявник зазначила, що [INFO] [PERSON] померла на тимчасово окупованій території України в місті Макіївка, Донецької області. З матеріалів справи вбачається, що документами, що підтверджують факт смерті [PERSON] на території, непідконтрольній державній владі України, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року №254-УІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями»: - Свідоцтво про захоронення серія АА 056688 від 13.08.2021 року; - Свідоцтво про смерть № [NUMBER] , видане 11.08.2021 року так званим «Міським відділом РАЦС Макеївського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «Донецької Народної Республіки»; -Лікарське свідоцтво про смерть № 1769, видане 11.08.2021 року так званою Республіканським бюро судово-медичної експертизи. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] , оскільки вищевказані документи, є недійсними і не створює правових наслідків. Зі змісту відмови у проведенні державній реєстрації смерті вбачається, що документи, представлені заявником, свідчать про те, що надане свідоцтво про смерть не відповідає умовам діючого законодавства, та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»: «Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків». Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015р. №254-VІІІ «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Макіївка, Донецької області з 17 березня 2015 року та на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за внесеними змінами від 05.04.2015 року, підставою для проведення державної реєстрації смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акту цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть форма №106/о), форма якого затверджена наказом МОЗУ від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у місті Макіївка, Донецька область, Україна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON] . Згідно з вимогами ч. 4 ст. 317 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved