Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] . Після смерті батька відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] . Після відкриття спадщини, із заявами про відкриття спадщини звернулися позивачка [PERSON] , [PERSON] та колишня дружина покійного [PERSON] . Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на спадкове майно. Квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі ордеру від 02.11.1987 року. [PERSON] був власником особового рахунку кооперативної квартири та 27.10.1992 року внесені пайові внески за вказану квартиру, проте право власності оформлено не було. На підставі викладеного, позивачка просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2021 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив задовольнити з викладених підстав. Відповідач про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьки якої - [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) З письмових матеріалів справи вбачається, що 05.06.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації шлюбу подружжю присвоєне прізвище [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.10). Відповідно до копії ордеру на житлове приміщення, квартира [ADDRESS] надана сім`ї [PERSON] , що складається з трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки від 15.02.2017 року пайовий внесок на квартиру був повністю внесений 27.10.1992 році. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 4). Згідно копії спадкової справи №22/2016 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулись [PERSON] (позивачка), [PERSON] (відповідач). Крім того, матеріали спадкової справи №22/2016 містять заяву [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), відповідно до якої остання просить не видавати свідоцтво на ім`я спадкоємців за законом, оскільки буде звертатися в суд за визнанням права власності на Ѕ частину квартири (а.с.91). 21.01.2019 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки: ?не надано правовстановлюючий документ, який би стверджував право власності у спадкодавця на спадкову квартиру, ?відсутня інформація про те, що квартира [ADDRESS] належала померлому на праві власності, ?[PERSON] була подана заява не видавати спадщину після померлого, має намір звертатися до суду за виділенням права власності на Ѕ частку спадкової квартири, придбаної ними в період зареєстрованого шлюбу зі спадкодавцем. Рішення суду з даного питання нотаріусу не пред`явлено, а тому визначити склад спадкового майна є неможливим. Відповідно до положення ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18. Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. З письмових матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , яка зверталася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гавриленко А.М. із заявою, позивачем не була залучена в якості співвідповідача в порядку ч. 1 ст. 51 ЦПК України. Письмові матеріали справи не містять відповідного клопотання. Разом з тим, незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20). Враховуючи те, що [PERSON] має намір звертатися до суду за виділенням права власності на Ѕ частку спадкової квартири, придбаної нею в період зареєстрованого шлюбу зі спадкодавцем. Вказана особа не була залучена співвідповідачем, визначити склад спадкового майна є неможливим, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed