Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона проживає в житловому будинку по [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок відносився до типу колгоспного двору, свідоцтво про право власності на будинок видане на ім`я [PERSON] . [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Позивач подала нотаріусу Носівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Оскільки житловий будинок відносився до типу колгоспного двору, позивач змушена була в судовому порядку оформлювати право власності на 1/2 спадкового будинку після смерті чоловіка. 21\~\~\~ квітня\~\~\~\~ 2020\~\~\~ року рішенням Носівського районного суду Чернігівської області за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У 2021 року позивач звернулася до ЦНАП Носівської міської ради з метою реєстрації права власності на вищевказаний будинок, однак їй було повідомлено, що зареєструвати право власності на увесь будинок неможливо, оскільки\~ 1/2 частини будинку й досі відноситься до типу колгоспного двору, для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач просила судовим рішенням\~\~\~ визнати\~\~\~ за\~\~\~ нею\~\~\~ як\~\~\~ членом колишнього колгоспного двору право власності на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради в судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року, яке\~\~\~ набрало\~\~\~ законної сили 06 серпня 2020 року встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а. с. 5-6). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. Вищевказаним рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 100 кв. м, житловою площею 55,8 кв. м з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що з метою реєстрації свого права власності на увесь спірний житловий будинок позивач зверталася до ЦНАП Носівської міської ради, однак їй було відмовлено в реєстрації права власності, оскільки житловий будинок як майно колгоспного двору належав його учасникам на праві спільної сумісної власності, тому реєстрація права власності за неможлива, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державного реєстратора Носівської міської ради № 63748610 від 02 червня 2022 року (а. с. 32). Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 7-9). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved