Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , станом на 01.02.2022 року був власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.2000 року, яке видано згідно з розпорядженням від 06.09.2000 року за №197 та зареєстрованого у реєстрову книгу за № Ж- і 046. яке було також зареєстровано в ОМБТІРОН 25.09.2000 року за №367пр стр.23 р.408. При оформлені спадщини після смерті матері [PERSON] в лютому 2022 року [PERSON] випадково стало відомо, що Другим ВДВС Малиновського районного управління юстиції 10.02.2004 року постановою б\\н було накладено арешт на об`єкт обтяження, а саме на його 1/5 частину квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта містяться відомості про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8192509) зареєстровано: 14.11.2008 року 15:32:14 за № 8192509 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора.65026.Одеська область, м. Одеса, вул. Ланжеронівська,26; підстава обтяження: Постанова, б\\н,10.02.2004, Другий ВДВС Малиновського районного управління юстиції; Об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, состав: частка, розмір частки 1/5, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса : [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис інша причина відсутності коду. Додаткові дані: архівний номер: №4178329ОDESSA1.Архівна дата: 17.02.2004; Дата виникнення: 17.02.2004. № реєстри: 463-2004, внутр. № 301583223F554314850. [PERSON] зробив запит до Одеського нотаріального архіву, який листом №574/01-18 від 10.02.2022 року надав копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2004 року, яка була винесена державним виконавцем Воронецькою О.В. відділу державної виконавчої служби Другого Малиновського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1364 виданого 06.02.2003 року Іллічівським райсудом м.Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] . З метою забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] ніколи не перебував у шлюбі з [PERSON] . З 14.11.1987 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) , про що зроблено актовий запис за № 2601 та свідчить свідоцтво про шлюб та перебуваю у шлюбі і по цей час. [PERSON] звернувся із запитом до Малиновського районного суду м. Одеси про надання копії рішення Іллічівського райсуду міста Одеси від 06.02.2003 року за № 2-1364/03 суду на підставі якого було накладено арешт на моє майно. Отримавши відповідь з Малиновського районного суду міста Одеси я був проінформований, що під № 2-1364/03 зареєстрована інша справа, про що свідчить довідка від 23.02.2022 року. А згідно обліково-статистичним даним та алфавітним покажчикам за 2003 рік (Іллічівський райсуд м.Одеси) зареєстрована цивільна справа №2-3088/03 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ознайомившись з отриманим рішенням Іллічівського районного суду міста Одеси від 05.02.2003 року за № 2-3088/03року , [PERSON] остаточно зрозумів, що виникла помилка. Мова напевно йде про людину, яка має однакове із позивачем прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , однак мають різну дату народження. [PERSON] народився [INFO] , а учасник цивільної справи про стягнення аліментів, боржник по справі інший [PERSON] народився [INFO] . У позивача не було сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . У в шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народився син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач уклав шлюб з [PERSON] ( [PERSON] після укладення шлюбу), про що зроблено актовий запис за № 2601 та свідчить свідоцтво про шлюб та перебуває у цьому шлюбі і по цей час, а інший [PERSON] розірвав шлюб 24.09.2002 року з [PERSON] за рішенням Іллічівськогф райсуду м.Одеси. 04.02.2022 року [PERSON] звернувся до Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) із заявою про скасування арешту. Листом № 6270 від 11.02.2022 року Другий Малиновський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) повідомив, що у відповідності до бази Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості щодо виконавчого провадження при примусовому виконанні якого накладено арешт постановою, б/н. 10.02.2004 року, другим ВДВС Малиновського РУЮ. У відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» № 699/30567 від 09.06.2017 року, а саме п.2 розділу XI зазначено строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки. Таким чином виконавче провадження при примусовому виконанні якого накладено арешт постановою б/н, 10.02.2004 року, другим ВДВС Малиновського районного управління юстиції знищено, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати підстави та обставини накладення арешту. Таким чином , з питань звільнення майна з-під арешту, мені необхідно звернутися до відповідного суду, оскільки у Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) відсутні підстави для задоволення моєї заяви. На теперішній час у [PERSON] , [INFO] не має ні перед ким будь-яких боргових зобов`язань, що підтверджується інформацією з єдиного реєстру боржників. Наявність вказаного обтяження на нерухоме майно у вигляді арешту перешкоджає в здійснені своїх прав та обов`язку власника квартири, що змушує звернутися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. За таких обставин [PERSON] змушений звернутися до суду з позовною заявою про звільнення майна з - під арешту, оскільки іншого способу не існую щодо захисту прав та інтересів. На підставі викладеного, позивач просить: Скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , Тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 8192509, зареєстровано: 14.11.2008 року 15:32:14 за № 8192509 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора.65026.Одеська область, м. Одеса, вул. Ланжеронівська.26.(048) 705-13-17:705-13- 18; 705-13-19; 705-13-20; 705-13-2; підстава обтяження: Постанова б\\н. 10.02.2004. Другий ВДВС Малиновського районного управління юстиції; Об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, склад: частка, розмір частки 1/5, стан: добудоване, статус: жиле, адреса : [ADDRESS] : власник: [PERSON] . Причина відсутності коду: архівний запис інша причина відсутності коду. Додаткові дані: архівний номер: №4178329ОDESSA1.Архівна дата: 17.02.2004; Дата виникнення: 17.02.2004. № реєстри: 463-2004, внутр. № 301583223F554314850. В судове засідання представник позивача подав заяву, згідно якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином. Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до судового засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином відповідно до поштового повідомлення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовній вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] , станом на 01.02.2022 року є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.2000 року, яке видано згідно з розпорядженням від 06.09.2000 року за №197 та зареєстрованого у реєстрову книгу за № Ж- і 046. яке було також зареєстровано в ОМБТІРОН 25.09.2000 року за №367пр стр.23 р.408. При оформлені спадщини після смерті матері [PERSON] в лютому 2022 року [PERSON] випадково стало відомо, що Другим ВДВС Малиновського районного управління юстиції 10.02.2004 року постановою б\\н було накладено арешт на об`єкт обтяження, а саме на його 1/5 частину квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта містяться відомості про арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8192509) зареєстровано: 14.11.2008 року 15:32:14 за № 8192509 реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора.65026.Одеська область, м. Одеса, вул. Ланжеронівська,26; підстава обтяження: Постанова, б\\н,10.02.2004, Другий ВДВС Малиновського районного управління юстиції; Об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, состав: частка, розмір частки 1/5, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса : [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис інша причина відсутності коду. Додаткові дані: архівний номер: №4178329ОDESSA1.Архівна дата: 17.02.2004; Дата виникнення: 17.02.2004. № реєстри: 463-2004, внутр. № 301583223F554314850. [PERSON] зробив запит до Одеського нотаріального архіву, який листом №574/01-18 від 10.02.2022 року надав копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2004 року, яка була винесена державним виконавцем Воронецькою О.В. відділу державної виконавчої служби Другого Малиновського районного управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1364 виданого 06.02.2003 року Іллічівським райсудом м.Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] . З метою забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . [PERSON] ніколи не перебував у шлюбі з [PERSON] . З 14.11.1987 року він перебуває у шлюбі з [PERSON] (після укладення шлюбу [PERSON] ) , про що зроблено актовий запис за № 2601 та свідчить свідоцтво про шлюб та перебуваю у шлюбі і по цей час. [PERSON] звернувся із запитом до Малиновського районного суду м. Одеси про надання мені копії рішення Іллічівського райсуду міста Одеси від 06.02.2003 року за № 2-1364/03 суду на підставі якого було накладено арешт на моє майно. Отримавши відповідь з Малиновського районного суду міста Одеси я був проінформований, що під № 2-1364/03 зареєстрована інша справа, про що свідчить довідка від 23.02.2022 року. А згідно обліково-статистичним даним та алфавітним покажчикам за 2003 рік (Іллічівський райсуд м.Одеси) зареєстрована цивільна справа №2-3088/03 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Ознайомившись з отриманим рішенням Іллічівського районного суду міста Одеси від 05.02.2003 року за № 2-3088/03року , [PERSON] остаточно зрозумів, що виникла помилка. Мова напевно йде про людину, яка має однакове із позивачем прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] , однак мають різну дату народження. [PERSON] народився [INFO] , а учасник цивільної справи про стягнення аліментів, боржник по справі інший [PERSON] народився [INFO] . У позивача не було сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] . У в шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) народився син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того, позивач уклав шлюб з [PERSON] ( [PERSON] після укладення шлюбу), про що зроблено актовий запис за № 2601 та свідчить свідоцтво про шлюб та перебуває у цьому шлюбі і по цей час, а інший [PERSON] розірвав шлюб 24.09.2002 року з [PERSON] за рішенням Іллічівськогф райсуду м.Одеси. 04.02.2022 року [PERSON] звернувся до Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) із заявою про скасування арешту. Листом № 6270 від 11.02.2022 року Другий Малиновський ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) повідомив, що у відповідності до бази Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості щодо виконавчого провадження при примусовому виконанні якого накладено арешт постановою, б/н. 10.02.2004 року, другим ВДВС Малиновського РУЮ. У відповідності до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» № 699/30567 від 09.06.2017 року, а саме п.2 розділу XI зазначено строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, становить три роки. Таким чином виконавче провадження при примусовому виконанні якого накладено арешт постановою б/н, 10.02.2004 року, другим ВДВС Малиновського районного управління юстиції знищено, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати підстави та обставини накладення арешту. На теперішній час у [PERSON] , [INFO] не має боргових зобов`язань, що підтверджується інформацією з єдиного реєстру боржників. Наявність вказаного обтяження на нерухоме майно у вигляді арешту перешкоджає позивачу в здійснені своїх прав та обов`язку власника квартири, що змушує звернутися до суду за захистом порушених прав та законних інтересів. Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. Як передбачено статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як зазначено в Постанові ВСУ, від 16.11.2016 року, у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Стаття 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права». Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Відповідно, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції» про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Зі змісту ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч.ч.1,2 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зі змістом ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Також, підставою для зняття арешту майна є рішення суду (такої ж думки притримуються і суди при розгляді подібних спорів з таким же предметом і таким же суб`єктивним складом осіб). Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Згідно норм ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: approved