Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного судувід 16 березня 2016 року у справі № 607/64 l/16-цбув розірваний. Від спільного проживання з відповідачем, у них народилася дитина [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 5 червня 2019 року прийнято рішення №543 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю», відповідно до змісту зазначеного висновку орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дичини [PERSON] [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За твердженням позивачки, відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, або будь-якої іншої участі у вихованні спільної доньки. Зазначає, що дитина перебуває на повному її утриманні та матеріальному забезпеченні. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з мотивів викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи. Представник третьої особи Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо питання доцільності позбавлення батьківських прав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.03.2016 справа №607/641/16-ц. У сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції 12 квітня 2011 року, актовий запис №819. Матеріали справи свідчать, що виконавчим комітетом Тернопільської міської ради 05 червня 2019 року прийнято рішення № 543 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю». З надано позивачем висновку органу опіки та піклування щодо визначення проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю вбачається серед іншого, що 04.04.2019 року працівниками служби у справах неповнолітніх та дітей, фахівцем Тернопільського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді проведеного обстеження умов проживання за адресою : [ADDRESS] , двокімнатна квартира знаходиться на 9 поверсі 11-ти поверхового будинку, в якій зроблено сучасний ремонт. Для дитини відведено окрему кімнату, яка облаштована сучасними меблями, наявне спальне місце, є шафа для одягу, письмовий стіл, комп`ютер, створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. З зазначеного виставку встановлено, що [PERSON] та донька [PERSON] проживають разом, відповідно до довідки ОСББ «Ваш затишний дім» від 11.03.2019року за адресою [ADDRESS] , власником зазначеного нерухомого майна є позивачка. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради 08 серпня 2021 року № 647 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав» затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Довідкою ТОВ «Освіта для майбутнього» від 02.02.2021 року № 2021/02/02 підтверджено той факт, що за періоди навчання допоміжних послуг у сфері освіти з вересня 2018 року по даний час, батько [PERSON] не навідував свою дочку, не цікавився її академічними послугами. Також зазначено, що відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» від 04.02.2021 №107 підтверджено той факт, що [PERSON] не був присутній при медичних оглядах доньки. Поряд з цим поясненнями [PERSON] та [PERSON] підтверджено той факт, що батько [PERSON] протягом тривалого часу жодного разу не відвідував доньку, не бере ніякої участі у житті дитини та не допомагає фінансово. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 04.08.2021 року за №647 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яким констатовано, що батько дитини на засідання комісії не з`явився та не повідомив причин своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений та не надіслав жодних письмових пояснень. Також не виконує обов`язати щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що [PERSON] не виконуються обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу, а розгляд справи здійснюється уже два роки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання доньки, й жодного разу не з`явився на виклик до суду з метою пояснення мотивів. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з дітьми позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси неповнолітньої доньки, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved