Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивує тим, що є власником зазначеного житлового будинку, у якому зареєстрована, але з лютого 2021 фактично не проживає колишня дружина [PERSON] . Відповідачка добровільно залишила житло, втратила будь-який зв`язок із ним, жодних витрат по його утриманню, ремонту і обслуговуванню житла, оплаті комунальних послуг тощо не несе, у будинку відсутні її особисті речі та документи, проживає по [ADDRESS] , в добровільному порядку знятись із реєстраційного обліку не бажає. З покликанням на порушення своїх прав як власника майна, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, адвокат Гриньо М.І. подав до суду письмову заяву, у якій просив про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримав, з мотивів, наведених у ньому. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, подала суду письмову заяву, в якій позов визнала, просила про розгляд справи у її відсутності. У підготовче засідання учасники судового процесу не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання, а тому суд, з урахуванням поданих сторонами заяв, вирішив здійснювати розгляд справи у їхній відсутності. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 383\~ЦК України передбачено, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім"ї. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачу [PERSON] , що підтверджується копіями Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27409635 від 22.09.2010, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 24722244 від 14.09.2010 (а.с. 9, 10-12). Із відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.03.2022, довідки Городоцької міської ради Львівської області від 10.01.2022, вбачається, що у спірному житловому будинку зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15, 35). Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16.07.2021 між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб (а.с. 16-17). З позовної заяви, долучених до справи актів обстеження місця проживання № 1 від 10.01.2022, № 17 від 04.02.2022 вбачається, що [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS] , однак, в ньому не проживає без поважних причин з лютого 2021 року (а.с. 18, 19). Власник відповідно до положень ст.\~319\~ЦК України володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Оскільки, відповідачка вибула із належного [PERSON] житлового будинку, в якому зареєстрована, більше одного року без поважних причин у ньому не проживає, в будинок не навідується, витрат на утримання житла не несе, втратила будь-який зв`язок із спірним будинком, має місце постійного проживання, що підтверджується довідкою Городоцької міської ради Львівської області № 618 від 18.11.2021 (а.с. 20), іншим житлом забезпечена, позивач, як власник житла, вправі вимагати визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а отже, суд приходить переконання про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України та ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачка [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 496 грн. 20 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в т.ч., витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). Витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу мають належне підтвердження квитанцією до прибуткового касового ордера № 02, Актом приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 02 від 08.02.2022, Договором про надання правової допомоги від 04.02.2022 на загальну суму 5000 грн. Разом з тим, стягнення з відповідачки в користь позивача правової допомоги підлягають задоволенню частково, зокрема, в розмірі 2000 грн., що складає в себе юридичні консультації, а також підготовку і складення позовної заяви до суду, з огляду на те, що представник позивача адвокат Гриньо М.І. участі в судових засіданнях не брав, відповідачка до розгляду справи по суті позов визнала.

Outcome: approved