Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про припинення його обов`язку щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у вигляді щомісячної сплати на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1700,00 грн., та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1700,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 12.10.2021 року і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2008 року він уклав шлюб з відповідачкою, від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . 15.07.2018 року була подана позовна заява про стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1700 грн., позов було задоволено. 15.09.2021 року він звернувся у відділ Львівської міської ради «Служба у справах дітей» Личаківського району з листом щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . [PERSON] з травня по серпень 2021 року перебувала на заробітках у Голландії та Польщі, передавши доньку на виховання та проживання до своїх батьків, попередньо повідомивши, що в кінці вересня 2021 року знову поїде на роботу за кордон. Батьки дружини не зацікавлені у догляді за [PERSON] , він за згоди доньки та батьків дружини, взяв доньку на виховання та проживання до себе. З травня 2021 року дитина проживає з ним та він самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.02.2022 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення обов`язку щодо утримання дитини, стягнення аліментів передано за територіальною підсудністю на розгляд Пустомитівського районного суду Львівської області. Ухвалою від 13.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом осіб. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подала, участь представника не забезпечила. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить на наступних висновків. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 13.07.2018 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.06.2008 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 14.06.2018 року виконавчим комітетом Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. В матеріалах справи наявні квитанції про надіслання [PERSON] коштів від [PERSON] в розмірі 1700,00 грн. та як вказав позивач у позовній заяві, дані кошти - аліменти на утримання доньки [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.09.2021 року, складеного комісією в складі, затвердженого наказом департаменту міської агломерації від 01.06.2021 №12-з, [PERSON] , проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання від 21.09.2021 року для проживання [PERSON] , 2008 року народження, створені належні умови для проживання та виховання. Умови добрі, дитина має окрему кімнату, омебльовану, є спальне місце, письмовий стіл, шафа для одягу та книг, одяг по сезонах, шкільні підручники та шкільне приладдя. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини як зазначив позивач, а проживає зі своїм батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком- позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 12.10.2021 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі позивач зазначив, що сумлінно сплачував аліменти в розмірі 1700,00 грн. щомісяця та відповідач зобов`язаний на рівні із ним матеріально забезпечувати дитину. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня становить - 2618 гривень. Приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка перебуває на утриманні батька, беручи до уваги, що відповідач у справі не подала доказів неможливості стягнення аліментів в розмірі вказаному позивачем, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає за можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1700,00 грн. на дитину щомісяця до повноліття дитини. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 12.10.2021 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved