Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

29 вересня 2021 року Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) засобами поштового зв`язку направило до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до відповідача [PERSON] , третя особа Державна казначейська служба про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, який надійшов до суду 05 жовтня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2021 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2021 року у задоволенні клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2022 року [PERSON] у задоволенні заяви про зупинення провадження по справі було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2022 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2022 року у задоволенні заяви про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції представникові відповідача було відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року у задоволенні клопотання про проведення судового засіданні в режимі відеоконференції позивачеві було відмовлено. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та додаткових поясненнях щодо розміру витрат на правничу допомогу, посилався на те, що відповідач [PERSON] з 26 грудня 2005 року по 18 грудня 2017 року обіймала посади державного, старшого державного, головного державного виконавця. У період часу з 04 травня 2011 року по 11 квітня 2016 року обіймала посаду старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, з 19 грудня 2017 року начальника Межівського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, з 20 грудня 2017 року заступником начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. З 2013 року у Ленінському ВДВС Дніпропетровській області на примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження № 37242938 відносно боржника [PERSON] , до складу якого входило три виконавчих провадження: № 36994380 з примусового виконання виконавчого листа № 2-809/2011 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованості за кредитним договором у розмірі 175\~104 грн. 80 коп., 1\~820 грн. судових витрат, № 37054468 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 від 16 березня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 93\~913 грн. 02 коп. та № 371462530 з виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 від 16 січня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 469 грн. 57 коп. У ході виконання зведеного виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] державним виконавцем Єремєєвою О.О. було підготовлено та передано відповідні документи, необхідні для примусової реалізації нерухомого майна домоволодіння [ADDRESS] , яке належало боржникові. На електронних торгах 22 грудня 2014 року домоволодіння було придбано [PERSON] , яким перераховано на розрахунковий рахунок Ленінського ВДВС Дніпропетровського МЮУ грошові кошти у розмірі 229\~325 грн. 25 коп., а також організаторові електронних торгів ДП «Інформаційний центр» МЮ України грошові кошти у загальному розмірі 12\~069 грн. 75 коп. 05 лютого 2015 року державним виконавцем Єремєєвою О.О. було складено акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна домоволодіння [ADDRESS] . Після отримання акту про проведені електронні торги з метою реєстрації права власності на придбане ним домоволодіння [PERSON] звернувся до нотаріуса. Постановою нотаріуса від 25 лютого 2015 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що на час проведення електронних торгів майно належало не боржникові [PERSON] , а іншій особі. 24 березня 2016 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Ленінського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ДП «Інформаційний центр» МЮУ та Держави в особі Державної казначейської служби України про визнання електронних торгів недійсними та відшкодування шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, з держави в особі Державної казначейської служби України на користь [PERSON] стягнуто 241\~395 грн., інфляційні збитки за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139\~526 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. Судовими рішеннями було встановлено, що порушення прав [PERSON] відбулося саме з вини старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. На виконання зазначеного рішення 21 травня 2019 року відбулося безспірне списання коштів державного бюджету у розмірі 385\~921 грн. 32 коп. Безспірне списання коштів державного бюджету стало підставою порушення дисциплінарного провадження. З метою повної та об`єктивної перевірки виконання посадових обов`язків державним службовцем [PERSON] , встановлення умов та причини вчинення дій, що сприяли заподіянню матеріальної шкоди та визначення наявності вини, характеру та тяжкості дисциплінарного проступку, комісією були досліджені обставини та перевірені факти в частині накладення арешту на майно боржника [PERSON] у зведеному виконавчому провадженні № 37242938 та передачі майна на реалізацію. Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що [PERSON] не винесла постанови про накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] , не зважаючи на приписи ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідачем систематично (неодноразово) 15 березня 2013 року, 01 квітня 2013 року, 17 травня 2013 року, 11 червня 2013 року, 08 липня 2013 року та 12 серпня 2013 року не було винесено постанови про накладення арешту на домоволодіння, належне боржникові. Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1588-к від 29 квітня 2021 року управлінням було порушено дисциплінарне провадження відносно заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра [PERSON] , під час здійснення якого комісією було досліджено правомірність дій та бездіяльність державного службовця, яка полягає у недотриманні відповідачем посадових обов`язків та норм законодавства про виконавче провадження та наявності матеріальної відповідальності за спричинену Державному бюджету шкоди, ступінь вини у заподіянні такої шкоди. Також склад цивільного правопорушення встановлено судовим рішенням № 205/2460/16-ц. Відповідач мала статус державного службовця, тому відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходження та припинення, визначення правового статусу державного службовця, регулюються ЗУ «Про державну службу», тому твердження відповідача про застосування спірних правовідносин положень Бюджетного кодексу та ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не заслуговують на увагу. Дії відповідача є неправомірними, оскільки вчинені з порушенням встановленої законодавством процедури та порядку проведення торгів з реалізації майна боржника, що мали причинно-наслідковий зв`язок між діями та спричиненням матеріальної і моральної шкоди у загальному розмірі 385\~921 грн. 32 коп. та визначений ступінь вини державного виконавця Єремєєвої О.О. у розмірі 50 %. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року з ПАТ «АК «Новий» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра було стягнуто 135\~446 грн. 64 коп., які 17 серпня 2020 року Новокодацьким ВДВС м. Дніпра було перераховано до Державного бюджету України. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року з АТ «ПроКредит Банк» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра стягнуто 72\~255 грн. 58 коп., які 07 травня 2020 року перераховані ВДВС до Державного бюджету України. Таким чином, до Державного бюджету України було перераховано суму у загальному розмірі 207\~702 грн. 22 коп. Невідшкодованими залишаються збитки, завдані Державному бюджету України державним виконавцем Єремєєвою О.О. та начальником ВДВС Никитюком І.П., у загальному розмірі 178\~219 грн. 10 коп. З урахуванням ступеню вини відповідача, враховуючи приписи ч. 3 ст. 81 ЗУ «Про державну службу» та залишку невідшкодованих збитків Державному бюджету у розмірі 178\~219 грн. 10 коп., сума грошових коштів, яка має бути стягнутою з [PERSON] в порядку регресу становить 89\~109 грн. 55 коп. 04 серпня 2021 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено пропозицію № 09-72/3126 про відшкодування до 13 серпня 2021 року шкоди у розмірі 89\~109 грн. 55 коп., яку відповідачем залишено без задоволення. З приводу розрахунку суми витрат відповідача на правову допомогу у загальному розмірі 5\~448 грн., який складається із витрат складання відзиву на позовну заяву у розмірі 3\~632 грн. та складення клопотання про зупинення провадження по справі, зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, оскільки адвокат Чабаненко А.Л. є представником в аналогічній справі за позовом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, у якій представником було подано аналогічний за змістом відзив на позовну заяву та аналогічне клопотання про зупинення провадження по справі, що свідчить про відсутність необхідності у затраті великої кількості часу для складання процесуальних документів по даній справі. Просили суд стягнути з [PERSON] в порядку регресу на користь Державного бюджету України грошові кошти у розмірі 89\~109 грн. 55 коп., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~270 грн. стягнути на користь Південно-Східного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначивши, що з 26 грудня 2005 року вона працювала в органах державної виконавчої служби м. Дніпра. На теперішній час вона звільнена з посади заступника начальника Новокодацького ВДВС з припиненням державної служби. На примусовому виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра дійсно перебувало зведене виконавче провадження № 37242938 стосовно боржника [PERSON] . При цьому, виконавчий лист № 2-1778/2011 перебував на виконанні у Красногвардійському ВДВС Дніпропетровського МУЮ, постановою державного виконавця Шаргородської С.А. від 17 січня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 36043421. Матеріали виконавчого провадження було направлено до Новокодацького ВДВС м. Дніпра, які надійшли 07 березня 2013 року та містили постанову про арешт майна боржника № 36043421 від 17 січня 2013 року, на підставі якої до Державного реєстру було внесені відомості про обтяження на нерухоме майно, тобто, на момент прийняття відповідачем до виконання виконавчого документу вже існувало обтяження у вигляді арешту. ЗУ «Про виконавче провадження» не містить імперативної вказівки дублювати (повторно) виносити постанову про накладення арешту на майно боржника. Арешт, накладений державним виконавцем Красногвардійського ВДВС 17 січня 2013 року, було скасовано постановою Красногвардійського ВДВС від 31 липня 2013 року, хоча, виконавче провадження перебувало на примусовому виконанні в Новокодацькому ВДВС м. Дніпра, через що і стало можливим відчуження нерухомого майна, яке належало боржникові [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, з держави на користь [PERSON] було стягнуто 385\~921 грн. 32 коп. При цьому, Новокодацьким ВДВС м. Дніпра було успішно вжито заходів про повернення до Державного бюджету грошових сум. На підставі подання дисциплінарної комісії від 14 червня 2021 року було видано наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2389-к від 25 червня 2021 року, яким закрито дисциплінарне провадження. Дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо складення подання дисциплінарної комісії від 14 червня 2021 року та наказ відбули оскаржені начальником Новокодацького ВДВС м. Дніпра Никитюком І.П. Судові рішення по справі № 205/2460/16-ц не мають преюдиційного значення, передбаченого ч. 4 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідач не була учасником справи, жодних обставин щодо [PERSON] у судових рішеннях встановлено не було. Позивач некоректно тлумачить і спотворює зміст судового рішення, оскільки [PERSON] персонально не згадується. Пропозицію про відшкодування шкоди вона ніколи не отримувала. Позивач пропустив строк звернення до відповідача з даними вимогами. Зазначила, що ризик виникнення шкоди був мінімальним, оскільки на нерухоме майно вже було накладено арешт постановою Красногвардійського ВДВС. Більшість коштів була повернута саме завдяки зусиллям [PERSON] та начальника ВДВС [PERSON] . Просила відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу. Третя особа Державна казначейська служба України свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомила, письмових пояснень на позовну заяву не надала, будь-які заяви чи клопотання до суду не надходили. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Державної виконавчої служби Дніпропетровської області № 194-к від 28 грудня 2005 року [PERSON] призначено на посаду державного виконавця ДВС у Ленінському районі з 26 грудня 2005 року на період відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку [PERSON] (т. 1 а.с. 49). Наказом Державної виконавчої служби Дніпропетровської області № 700-к від 19 липня 2006 року [PERSON] переведено на вакантну посаду державного виконавця ДВС у Ленінському районі м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 50). Відповідно до наказу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 80-к від 22 березня 2007 року [PERSON] було призначено на посаду державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (т. 1 а.с. 52). Наказом Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 770-к від 10 травня 2011 року [PERSON] призначено на посаду старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ (т. 1 а.с. 53). Згідно з наказом № 1561-к від 18 квітня 2016 року [PERSON] призначено на посаду головного державного виконавця Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 55). Наказом начальника Головного територіального управління МЮУ № 3336-к від 19 грудня 2017 року [PERSON] призначено на посаду начальника Межівського районного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 57). На підставі наказу Головного територіального управління МЮУ № 3338-к від 20 грудня 2017 року [PERSON] переведено на посаду заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 58). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 37-41), залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року (т. 1 а.с. 42-45) та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року (т. 1 а.с. 46-48), визнано недійсними електронні торги від 22 грудня 2014 року з реалізації домоволодіння [ADDRESS] між Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ та [PERSON] , стягнуто з держави в особі Державної казначейської служби України суму у розмірі 241\~395 грн., індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139\~526 грн. 32 коп., моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн., вирішено питання судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1588-к від 29 квітня 2021 року було порушено дисциплінарне провадження відносно заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] з метою визначення ступеню вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку, затверджено склад дисциплінарної комісії (т. 1 а.с. 59, 60). За результатами подання дисциплінарної комісії за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєвої О.О. було досліджено обставини і перевірено факт накладення арешту на майно боржника та передачу його на реалізацію і встановлено, що на примусовому виконанні у Ленінському ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало зведене виконавче провадження № 37242938 відносно [PERSON] , до якого входило виконавче провадження № 36994380 з примусового виконання виконавчого листа № 2-809/2011 про стягнення на користь ПАТ «АКБ «Новий» заборгованості за прострочені відсотки у розмірі 175\~104 грн. 80 коп. та 1\~820 грн. судових витрат, виконавче провадження № 37054468 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 про стягнення на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 93\~913 грн. 02 коп. і виконавче провадження № 37146230 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 про стягнення на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 469 грн. 57 коп. Виконавче провадження № 36043421 перебувало на примусовому виконанні в Красногвардійському ВДВС. Постановою державного виконавця від 17 січня 2013 року було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС від 27 лютого 2013 року виконавче провадження було закінчено та направлено за належністю до Ленінського ВДВС. Матеріали виконавчого провадження містять інформаційну довідку № 80323 від 21 січня 2013 року, в якій зазначено, що боржникові [PERSON] на праві приватної власності належить буд. [ADDRESS] . На підставі постанови державного виконавця Шаргородської С.А. від 17 січня 2013 року на все нерухоме майно [PERSON] зареєстровано обтяження. При винесенні державним виконавцем постанови від 15 березня 2013 року про приєднання до зведеного виконавчого провадження № 37242938, [PERSON] мала винести постанову про накладення арешту на домоволодіння [ADDRESS] , яке належало боржникові. Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 березня 2013 року № 1709209 та № 1709355 право власності на домоволодіння зареєстровано за боржником, підстава обтяження постанова державного виконавця Шаргородської С.А. від 17 січня 2013 року. Відомості про накладення арешту на все майно [PERSON] в ході проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 37054468 не зазначені. Старшим державним виконавцем в ході примусового виконавчого документа і підготовки документів для передачі майна домоволодіння [ADDRESS] , яке належало боржникові, 17 травня 2013 року було складено акт опису і арешту майна, проте, відповідна постанова про арешт майна винесена не була. 11 червня 2013 року до Ленінського ВДВС надійшла відповідь КП «ДМБТІ» ДОР з копіями документів, що підтверджують право власності на домоволодіння [ADDRESS] . 08 липня 2013 року до Ленінського ВДВС надійшла інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій зазначено, що право власності на зазначене домоволодіння зареєстровано за [PERSON] . Всупереч вимогам ч. 4 ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» постанову про арешт майна відповідачем винесено не було. Начальником Ленінського ВДВС до Управління ВДВС було направлено заявку на реалізацію арештованого майна з копіями документів. Згідно з відомостями, зазначеними в інформаційній довідці від 14 лютого 2015 року, право власності на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02 серпня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., зареєстровано за [PERSON] , право власності на іншу Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 03 серпня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., зареєстровано за [PERSON] , заборона відчуження майна в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня. Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Єремєєвої О.О. від 12 серпня 2013 року накладено арешт на майно боржника і оголошено заборону на його відчуження. 22 грудня 2014 року ДП «Інформаційний центр» МЮУ було проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна домоволодіння [ADDRESS] , яке належить [PERSON] . Переможцем торгів було визначено [PERSON] 05 лютого 2015 року державним виконавцем було складено Акт про проведення електронних торгів по реалізації арештованого майна. Постановою державного нотаріуса від 25 лютого 2015 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що на час проведення електронних торгів, арештоване майно боржникові [PERSON] не належало (а.с. 61-77). Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року з ПАТ «АКБ «Новий» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра стягнуто грошові кошти у розмірі 135\~446 грн. 64 коп., які було перераховано на користь ПАТ «АКБ «Новий» на виконання виконавчого листа 2-809/2011 (т. 1 а.с. 161-166). Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року з АТ «ПроКредит Банк» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра стягнуто грошові кошти у розмірі 72 255 грн. 58 коп., які було перераховано АТ «ПроКредит Банк» на виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 (т. 1 а.с. 168-174). Наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2389-К від 25 червня 2021 року дисциплінарне провадження у відношенні заступника начальника Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєвої О.О. було закрито у зв`язку із закінченням строків застосування дисциплінарного стягнення (т. 1 а.с. 142-159). 30 липня 2021 року позивачем на адресу електронної пошти [PERSON] було направлено пропозицію № 09-72/3126 від 29 липня 2021 року про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 ЗУ «Про державну службу», завдану Державному бюджету України у розмірі 89\~109 грн. 55 коп. (т. 1 а.с. 33). 04 серпня 2021 року позивачем на адресу [PERSON] було направлено пропозицію № 09-72/3126 від 29 липня 2021 року про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 ЗУ «Про державну службу», завдану Державному бюджету України у розмірі 89\~109 грн. 55 коп. (т. 1 а.с. 26-28, 29-30, 31-32). На підставі наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 4153-К від 21 жовтня 2021 року [PERSON] було звільнено за угодою сторін з припиненням державної служби з 25 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 140). Частиною 1 статті 1166\~ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідно довести наявність усіх елементів складу правопорушення: протиправність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір (постанова Верховного суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14). В силу приписів ч. 1 ст.\~1173\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до положень ст.\~1174\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з ч. 4 ст.\~1191\~ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду. Регрес право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Тобто, у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту. Частинами 2, 3 ст.\~80\~ЗУ «Про\~державну службу» визначено, що держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: державного службовця, який заподіяв шкоду; посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю. В силу ч. 1 та ч. 2 ст.\~81\~вказаного Закону державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» закріплено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03 жовтня 2001 року у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2018 року та постановою Верховного Суду від 14 лютого 2019 року, було встановлено, що саме державним виконавцем Єремєєвою О.О. не виконані вимоги ч. 4 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції 1999 року), тобто, з вини державного виконавця не було накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS] […], за таких обставин суд приходить до висновку про порушення державним виконавцем встановленої процедури та порядку проведення торгів щодо реалізації майна боржника [PERSON] , з чим також погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій. На підставі вказаного рішення було встановлено, що шкоду [PERSON] завдано неправомірними діями посадової особи органу державної влади під час виконання нею службових обов`язків, а саме діями відповідача [PERSON] , та з Державного бюджету України у рахунок відшкодування такої шкоди на користь [PERSON] було стягнуто шляхом списання з єдиного казначейського рахунку кошти в сумі 385\~921 грн. 32 коп. Так, у відповідності до ч.ч. 4, 5 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішеннями господарського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року та 29 липня 2019 року було стягнуто суми у загальному розмірі 207 702 грн. 22 коп. в рахунок відшкодування шкоди (збитків), які завдані незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області та стягнуто вказані суми з ПАТ «АКБ «Новий» та АТ «ПроКредит Банк» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області. Таким чином, невідшкодованими залишаються збитки Державного бюджету у розмірі 178\~219 грн. 10 коп. За таких обставин, шкода, заподіяна посадовою особою органу державної влади, в даному випадку держаним виконавцем, та її відшкодування регулюється нормами цивільного законодавства, а посилання відповідача на норми Бюджетного кодексу України на поширення до вирішення цього спору норм є безпідставними. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС було накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] , тому вона не мала обов`язку накладати арешт повторно на домоволодіння [ADDRESS] , та саме скасування постанови Красногвардійським ВДВС про накладення арешту на майно [PERSON] зумовило можливість відчуження нерухомого майна боржником, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця, в провадженні якого на примусовому виконанні перебуває виконавчий документ, вжити заходів щодо неможливості відчуження майна, належного боржникові. При цьому, оскільки виконавче провадження на примусовому виконанні в Красногвардійському ВДВС не перебувало, про хід виконавчого провадження державний виконавець не знав і не міг бути обізнаним, виконавче провадження в Красногвардійському ВДВС було закінчено, законних підстав для відмови у скасуванні арешту не було, а вказане лише є бажанням відповідача уникнути відповідальності, переклавши свою недбалість на державного виконавця іншого органу виконавчої служби. Таким чином, зважаючи на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача старшого державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра Єремєєвої О.О. з Державного бюджету України на користь [PERSON] були витрачені грошові кошти у розмірі 385\~921 грн. 32 коп., які були йому відшкодовані Державою в особі Державної казначейської служби України, 207\~702 грн. 22 коп. з яких було повернуто стягувачами, тому грошові кошти у розмірі 89\~109 грн. 55 коп., враховуючи невідшкодовану частину у загальному розмірі 178\~219 грн. 10 коп. та ступінь вини відповідача, підлягають стягненню з відповідача у регресному порядку на користь Державного бюджету. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 270 гривень (а.с. 25), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved