Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його баби - [PERSON] , 1910 року народження , який померла [INFO] у с. Обухівка Бердичівського району, терміном два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,3475 га на території Маркушівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1820883600:04:000:0005, яка належала спадкодавиці на підставі Державного акта серії ЖТ № 137625, виданого 06.06.2005 року на підставі розпорядження голови Бердичівської райдержадміністрації від 28.12.2002 року № 276. Позивач вказує, що інших спадкоємців у померлої немає. Позивач стверджує, що за життя баба не склала заповіт, а державний акт на землю отримала за декілька місяців до смерті, ніхто із родичів не повідомив йому про наявність спадкового майна, у зв`язку із цим не звернувся у шестимісячний строк для прийняття спадщини. Однак, 29.09.2021 приватний нотаріус Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчук В.А. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку, передбаченого чинним законодавством для прийняття спадщини. Позивач вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, оскільки йому не було відомо про належність спадкодавиці спадкового майна , зокрема Державного акту на земельну ділянку. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 30.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та витребувано від приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області Богатирчука В.А. копію матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 08.12.2021 року до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №88/2021. Ухвалою суду від 18.01.2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника Райгородоцької сільської ради. У заяві відповідач також вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник позивача - адвокат Потапова Т.М. підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Додатково вказала, що у 1999 році позивач виїхав із села, в якому проживала спадкодавець. Також пояснила, що ще у 2015 році, зі слів позивача, останній намагався через свого представника оформити спадщину, однак підтвердити це не має можливості, оскільки в матеріалах спадкової справи, що надійшла до суду, такі відомості відсутні. В подальшому, у 2021 році, позивач вирішив самостійно звернутися до нотаріуса за оформленням спадкових прав, однак отримав відмову. Вважає, що строк пропущено з поважних причин, оскільки майно було виявлено випадково та позивачу не було відомо про його наявність. ІІІ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 Цивільного кодексу України встановлює черговість прийняття спадщини за законом. Згідно із частинами першою, третьою, п`ятою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ та ОЦІНКА СУДУ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були рідними онуком та бабою, що підтверджується змістом копій свідоцтв про народження [PERSON] та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадянпро державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відносно [PERSON] (а.с. 9,13). [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , 1910 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2017 (а.с. 10). 29.09.2021 позивач звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 25). Постановою приватного нотаріуса від 29.09.2021 №199/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки кадастровий номер 1820883600:04:000:0005, площею 3,3475 га , яка розташована на території Маркушівської сільської ради Житомирської області, яка належала спадкодавиці, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини (а.с. 14, 33). Відповідно до висновку експерта № 15526 за результатами лінгвістичного (мовознавчого) дослідження прізвищеві форми [PERSON] та [PERSON] , засвідчені в різних документах на позначення тієї самої особи [PERSON] , лінгвістично ідентичні, оскільки становлять фонетичні варіанти того самого прізвища. Первинна формка [PERSON] , вторинна [PERSON] (а.с. 16). Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними . Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У такому разі, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19, та інших. Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17, від 22 травня 2019 року у справі №351/2403/17, постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. У позовній заяві позивач зазначив, що йому не було відомо про належність спадкодавиці спадкового майна, зокрема Державного акту на земельну ділянку. Лише 29.09.2021 позивач зміг прибути до нотаріуса та подати документи від власного імені для оформлення спадкових прав на нерухоме майно. Також представник позивача посилається на те, що у 2015 році позивач намагався оформити свої спадкові права. Однак, суд критично відноситься до таких доводів позивача, та його представника, оскільки вказані обставини не свідчать про наявність поважних причин у розумінні ст. 1272 ЦК України. Разом з тим, позивач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно прийняти спадщину після смерті його баби. Також, суд враховує, що позивач звернувся до суду з позовом через 16 років після відкриття вказаної спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Однак, судом встановлено, що визнання позову відповідачем суперечить вищезазначеним вимогам законодавства, у зв`язку із чим суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Інших доводів щодо наявності поважних причин, які зумовили пропуск строку для прийняття спадщини позивач у позові не навів та доказів на їх обґрунтування не надав. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач не надав та не довів наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому позов про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed