Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення з відповідача [PERSON] аліментів, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 грн. щомісяця - на стягнення аліментів у частці від заробітку, а саме : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, вирішивши питання розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві позивачем зазначено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2012 року по 07 вересня 2015 року. До реєстрації вказаного шлюбу у сторін по справі народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року у справі №2/679/556/2015 було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] - стягнуто з останнього аліменти на утримання неповнолітньої дитини, дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 07 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року в цивільній справі №572/731/18 за позовом [PERSON] було збільшено розмір аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] : визначено розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. щомісяця. У вказаному розмірі аліменти стягуються і на даний час. Позивач вказує, що чинне законодавство не містить норми, яка б забороняла змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а тому, враховуючи, що на даний час є офіційно працевлаштований за кордоном, отримує стабільний заробіток, що дає змогу визначити розмір стягуваних з нього аліментів у частці від заробітку. Отже, враховуючи покращення матеріального стану відповідача, а також ті обставини, що він не приймає участі у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дитини, які значно збільшуються з віком дитини, позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються на її користь з відповідача. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що відповідач зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину, крім цього, має для цього можливість, так як є працевлаштованим. Позивач пояснила в судовому засіданні, що матеріальні витрати на дитину значно збільшились, через що вона просить змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів. Відповідач у судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі, пояснив, що заперечує проти зміни розміру аліментів, що стягуються з нього на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, оскільки не є працевлаштованим, через що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. [PERSON] суду подано відзив на позов [PERSON] , в якому він вважає вимоги позивача необґрунтованими та не доведеними. Відповідач вказує, що не є працевлаштованим, отримуючи грошові кошти виключно за рахунок тимчасових заробітків на території України, так як протягом тривалого часу в зв`язку із карантинними обмеженнями не мав змогу працевлаштуватись за кордоном. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що підстав для зміни розміру стягуваних з нього аліментів немає. Наданий відповідачем суду відзив із додатками долучені судом до матеріалів справи. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Правовідносини між сторонами виникли із сімейних відносин в частині утримання батьками неповнолітньої дитини та з приводу обов`язків подружжя по утриманню. Вказані правовідносини регулюються нормами СК України. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивача, які підлягають до задоволення. Позивач зазначала, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Вказані обставини відповідачем не заперечувались. Досліджена судом копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (серії [NUMBER] від 05 січня 2013 року), доводить, що її батьками є сторони по справі : [PERSON] та [PERSON] (прізвище позивач змінила з « [PERSON] » на « [PERSON] » внаслідок реєстрації шлюбу з [PERSON] , що мало місце 23 серпня 2016 року і доводиться наданою суду копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23 серпня 2016 року). На момент звернення позивача із цим позовом до суду дитина є неповнолітньою. Судом встановлено, що неповнолітня дитина дійсно проживає разом із матір`ю - [PERSON] . Вказані обставини не заперечуються відповідачем. Таким чином, стороною доведено, що неповнолітня дитина сторін по справі проживає із матір`ю, отже, перебуває на її утриманні. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 23 травня 2018 року встановлено, що вказаним судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] , збільшений розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь позивача за рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 жовтня 2015 року, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , розмір яких визначено у твердій грошовій сумі - 1300 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Саме у вказаному вище розмірі стягуються аліменти з відповідача на користь позивача, що не заперечується в суді сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Так, відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В обґрунтування заперечень щодо позовних вимог позивача, відповідачем було вказано, що він не працює, в тому числі не має працевлаштування за кордоном, що доводиться наданими відповідачем доказами, а саме : копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] , а також трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 01 вересня 2002 року на ім`я відповідача. Відповідно до вказаних вище доказів, відповідач дійсно не є працевлаштованим (виплату по безробіттю припинено 15 липня 2013 року), крім цього, останні роки не перетинав кордон України. Також, сторони визнають, що заборгованості зі сплати аліментів на користь позивача відповідач не має, на підтвердження своєчасності оплати аліментів у визначеному судом розмірі [PERSON] надано суду копію квитанції від 18 квітня 2022 року про оплату ним коштів в рахунок аліментів [PERSON] . Отже, відповідач вказує на те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі, вказаному останньою. Однак, судом враховано, що позивач просить стягнути з відповідача аліменти у частці від заробітку, визначивши розмір аліментів, як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісяця. Вказаний розмір аліментів, відповідно до змісту ст.183 СК України, не є завищеним та буде забезпечувати належний рівень життя неповнолітньої дитини. Крім цього, згідно із постановою Верховного Суду №759/10277/18 (провадження №61-22317св19) від 11 березня 2020 року - обирати спосіб стягнення аліментів є виключним правом одержувача аліментів. Однак, відповідно до ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. В ході судового розгляду даного позову не встановлено наявності у відповідача інших утриманців або наявності інших обставин, що перешкоджають стягненню на даний час з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини, через що є можливим визначення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, у частці від заробітку останнього. Таким чином, враховуючи досліджені судом докази, з огляду на обґрунтування вимог позивачем, яка вказувала на необхідність зміни стягуваних з відповідача аліментів, потребами неповнолітньої дитини, які з віком зростають та потребують додаткових витрат, суд вважає вимоги [PERSON] обґрунтованими, а тому такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181, 192 СК України,

Outcome: approved