Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

03.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 липня 2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №270. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . З лютого 2019 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Син повністю знаходяться на утриманні позивача. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частини на кожну з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. До початку проведення судового засідання позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 липня 2017 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №270 (а.с.6). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 2018 року Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, підтверджено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі (а.с.7). Згідно копії довідки № 119 від 03.09.2021 року, виданою виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області , вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає з [PERSON] (а.с.8). При визначенні розміру аліментів враховується відсутність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів та ін., мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15. 05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Враховуюче вищевикладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому існують законні підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного, ст. 79, ч. ч. 1, 3 ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року,

Outcome: approved