Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

30 грудня 2021 року позивачка [PERSON] надіслала до суду позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачка та відповідач перебували у стосунках, вiд яких народилася спільна дитина - малолітня [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день лише позивач належним чином займається вихованням та забезпеченням дочки всім необхідним, а саме: забезпечує її належним вживанням раціону їжі, займається її здоров`ям, забезпечує необхідним одягом, лікуванням, оскільки вiдповiдач покинув позивачку з дитиною на 11 день після її народження. Відповідач жодним чином не бере участі в утриманні дочки; ігнорує потреби дитини і позивачки. Зі свого боку позивач прикладає всіх зусиль для забезпечення потреб дочки, однак необхiднi кошти для повноцінного харчування, купівлі сезонного одягу, медичного обстеження, ліків у разі хвороби та інших потреб, проте батько фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та повноцінного утримання дитини. Крім того, позивачка зазначає, що наразі не має самостійного доходу, тому батько дитини має їй компенсувати втрату можливості повноцінно реалізувати себе у громадському житті, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності, а також з урахуванням потреб матерi, з якою проживає дитина, яка не досягла трирічного віку, позивачка вважає за доцільне стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) відповідача щомісячно до досягнення дочкою трирічного віку. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 09.03.2022. Розгляд справи 09.03.2022 не відбувся. Наступне судове засідання призначено на 08.06.2022. У судове засідання 08.06.2022 позивачка не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Відповідач з`явився, не заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дитини, однак просив суд відмовити в позові в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони у шлюбі не перебувають. Позивачка та відповідач мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження вiд 16 грудня 2021 року, серія [NUMBER] , виданим Деснянським вiддiлом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому батьком зазначено - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України)визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 СК України. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатними, відомостей про наявність на його утриманні інших осіб матеріали справи не містять, а також те, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Частиною першою статті 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Як зазначено у ст. 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Однак у матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача доходів певного розміру, будь-якого матеріального активу як джерела виплати аліментів на утримання дружини, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що у відповідача наявна можливість сплачувати аліменти на позивачку до досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки утримання неповнолітньої дитини є обов`язком відповідача як особи, яка вказана батьком дитини у свідоцтві про народження останньої, а виплата допомоги дружині за змістом норми ст. 76 СК України пов`язана з наявністю у нього можливості надавати матеріальну допомогу, підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки відповідно до положень ч. 4 ст. 76 СК України відсутні. А тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. Отже, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial