Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона являється власником 7/10 частин нерухомого майна, яке перебуває у спільній часткові власності, яке знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33426202 від 10.02.2015 року. Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 січня 2022 року затверджена мирова угода, укладена між нею та [PERSON] та [PERSON] , згідно якої за [PERSON] визнано право приватної власності на 2/10 частини даного житлового будинку і за таких обставин її загальна частка становить 9/10 частин, а право відповідача [PERSON] на 1/10 частину нерухомого майна та [PERSON] на 1/10 частину нерухомого майна яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною вартістю 344662.20 грн. - припинено. Кожному з них вона виплатила грошову компенсацію по 34466,20 грн. Зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами перебуває у спільній часткові власності з її донькою [PERSON] , [INFO] , якій належить 1/10 частина майна і яка проживає разом з нею, але її право власності не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. Відповідач [PERSON] зареєстрований але не проживає у вище зазначеному житловому будинку з 2013 року по даний час, що підтверджується обліковою карткою погосподарського обліку та актом обстеження житлово-побутових умов. Він не є членом її сім`ї, інших договорів на проживання з ним не укладено. Реєстрація відповідача [PERSON] в житловому будинку, який перебуває у спільній частковій власності і в якому він не проживає на протязі дев`яти років, створює значні перешкоди в праві користування та розпорядження даним майном, які стосуються отримання субсидій, укладання договорів та ін. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. 13 травня 2022 року третя особа [PERSON] направила до суду позовну заяву, в якій вказала, що їй належить 1/10 частка житлового будинку який знаходиться в [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований але не проживає у вище зазначеному житловому будинку з 2013 року по даний час, що підтверджується обліковою карткою погосподарського обліку та актом обстеження житлово-побутових умов. Він не є членом її сім`ї, інших договорів на проживання з ним не укладено. Реєстрація відповідача [PERSON] в житловому будинку, який перебуває у спільній частковій власності і в якому він не проживає на протязі дев`яти років, створює значні перешкоди в праві користування та розпорядження даним майном, які стосуються отримання субсидій, укладання договорів та ін. Тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте направила суду заяву в якій підтвердила обставини викладені в позові, просила суд позов задовольнити, не заперечує проти задоволення позову третьої особи [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду клопотання, в якому підтвердила обставини викладені в її позові просила суд його задовольнити, не заперечує проти задоволення первісного позову, просить суд справу розглянути без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги первісного позову та позову третьої особи підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33426202 від 10 лютого 2015 року, [PERSON] належить 7/10 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належить 1/10 частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 січня 2022 року затверджена мирова угода, укладена між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] , згідно якої за [PERSON] визнано право приватної власності на 2/10 частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , і за таких обставин її загальна частка становить 9/10 частин, а право відповідача [PERSON] на 1/10 частину нерухомого майна та [PERSON] на 1/10 частину нерухомого майна яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною вартістю 344662.20 грн. - припинено. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов №129 від 02 лютого 2022 року виданого Карапчівською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: син - [PERSON] , 1984 року народження; син - [PERSON] , 1989 року народження, зареєстрований але не проживає; донька - [PERSON] , 2002 року народження; невістка - [PERSON] , 1986 року народження; онуки - [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2011 року народження. Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаному будинку з 2013 року, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved