Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до Кобеляцького районного суду з позовом, у якому прохав стягнути з відповідачки на його користь загальну суму заборгованості за договором позики 162 231,20 грн., в тому числі, основний борг 140000,00 грн., пеня 21000,00 грн. та 3% річних 1231,33 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Позов вмотивований тим, що 01 грудня 2020 року, між ним та відповідачкою укладено усний договір позики за яким позивач передав відповідачці грошові кошти в розмірі 5000 доларів СІІІА, що в еквіваленті до національної валюти станом на день написання розписки становило 140000 гривень, з погодженим строком повернення до 10.07.2021. Підтвердженням укладання договору є власноруч підписана розписка, грошові кошти були передані відповідачці у момент підписання розписки. Розмір одержання процентів умовами не передбачено, однак розпискою визначений обов`язок відповідачки у разі неповернення боргу виплатити пеню в розмірі 1% суми позову за кожен тиждень прострочення виплати. Оскільки на день подання позову борг не був повернутий, станом на день подання позову пеня становила собою грошову суму в розмірі 21000 гривень 00 копійок за 15 тижнів. 17 грудня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання 16.05.2022 сторони не з`явилися. 16.05.2022 представником позивача подана до суду заява, у якій остання прохає розгляд справи проводити без участі сторони позивача, та повідомляє, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відзиву на позов та будь-яких інших документів від відповідача не отримував. Відповідно до п.2 ч.7 та п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судова повістка, направлена на зареєстровану адресу місця проживання відповідачки, повернута у зв`язку з відсутністю адресата з проставленням у поштовому повідомленні дати 27.04.2022 про вчинення відмітки про відсутність особи за адресою, а тому, в розумінні п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки відповідачці є 27.04.2022. Зважаючи на зазначене відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою від 16.05.2022 постановлено здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши наявні матеріали справи та доводи позовної заяви суд робить такі висновки. Відповідно до розписки від 01 грудня 2020 року, виконаної рукописно на аркуші паперу в м. Полтава, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Кобеляцьким УС УДМС України в Полтавській області 19.08.2014, зареєстрована та проживає в с. Бережнівка Кобеляцького району Полтавської області, одержала в позику 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що складає в еквіваленті 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, у [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 18.06.1997 року, та зобов`язалася повернути суму грошових коштів у гривні, що є еквівалентом 5000 доларів США за курсом НБУ на дату повернення до 10 липня 2021 року. У разі не дотримання цього зобов`язання, зобов`язалася виплатити пеню в розмірі 1% від зазначеної суми за кожен тиждень прострочення виплати (а.с. 4, 20). Разом з тим, у зазначений у договорі термін відповідачка суму позики не повернула. Згідно зі ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України визначає що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 1049 ЦК України визначає що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частина 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, підтримані Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 78 ЦПК України визначає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Враховуючи що відповідачкою не було вчасно виконано умови договору позики, у зв`язку з чим було порушено права позивача, останній має право на стягнення з відповідачки суми боргу за договором з врахуванням 3 % річних та пені у розмірі. Позивачем висунена вимога про стягнення з відповідачки грошової суми в розмірі 162231 гривня 20 копійок, що складається з: - 140000 гривень 00 копійок основної суми боргу відповідно до розписки (договору); - 1231 гривні 33 копійок трьох відсотків річних за 107 днів з моменту прострочення зобов`язання; - 21000 гривень 00 копійок пені за 15 тижнів прострочення зобов`язання відповідно до умов розписки (договору). Зазначені розрахунки позивачем здійснено з помилкою. Так, загальна сума, заявлена до стягнення, становить 162231 гривня 33 копійки (140000+1231,33+2100=162231,33). Позов заявлено на суму 162231 гривня 20 копійок, що вочевидь є арифметичною помилкою та не впливає на межі позовних вимог, які суд оцінює як 162231,33 грн. Строк виконання основного зобов`язання настав 10 липня 2021 року, отже три проценти річних та пеню необхідно рахувати з 11 липня 2021 року. Станом на день подання позовної заяви на поштове відділення, тобто, 25.10.2021, прострочення склало 107 днів, що відповідає 15 повним тижням. Розмір позики відповідно до розписки складає 140000 гривень 00 копійок. Виходячи з розміру простроченої суми заборгованості (140000 гривень 00 копійок), помноженої на 3 та кількості повних днів прострочення (107 днів) та поділених на кількість днів в році та на 100, розмір 3% річних складає 140000х3х107/365/100 = 1231 гривня 23 копійки (із заокругленням до сотих: 140000х3=420000; 420000*107=44940000; 44940000/365=123123,29; 123123,29/100=1231,23). Виходячи з розміру суми заборгованості, помноженої на 1 та кількості тижнів прострочення (15 тижнів) та на 100, розмір пені, визначений розпискою (договором) складає 140000х1х15/100 = 21000 гривень 00 копійок (140000х1=140000; 140000х15= 2100000; 21000/100= 21000) Виходячи з наведеного, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню: - 140000 гривень 00 копійок основного боргу, як і було заявлено позивачем; - 21000 гривень 00 копійок пені, як і було заявлено позивачем; - 3% річних в розмірі 1231 гривня 23 копійки, а не 1231 гривня 33 копійки, як обраховано позивачем. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати що складаються із судового збору, покладаються на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи. За подання цього позову сплаті на момент його подання підлягав судовий збір в розмірі 1622 гривні 31 копійка. Позов задоволено на суму 162231 гривень 23 копійки при заявленні його на суму 162231 гривні 33 копійки, тобто, на 99,99994 % 99,99994 % суми судового збору становить (із заокругленням до сотих) 1622 гривні 30 копійок. Таким чином, з відповідачки на користь держави слід стягнути 1622 гривні 30 копійок судового збору. Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, заявлених у позові, суд зазначає, що відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки позивачем здійснена про це відповідна заява при поданні позову, позивач має подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення цього рішення. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1047, 1048 1049, 1050 ЦК України, та

Outcome: partial