Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа територіальна громада села Сидорівка в особі Журавненської селищної ради Львівської області в якій просить встановити факт її постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила 08.03.2006 та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сидорівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 2,0623 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія I-ЛВ №039599 від 11.02.2003 та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів за №201. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сидорівської сільської ради, загальною площею 2,0633. [PERSON] на день смерті був зареєстрований в будинку по [ADDRESS] з сім`єю: дружина - [PERSON] , дочка - [PERSON] (проживала без реєстрації). Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Сидорівської сільської ради посвідчувався заповіт від 18.04.2004 та зареєстрований у реєстрі під № 96. Згідно заповіту від 18.04.2004, [PERSON] заповів житловий будинок в [ADDRESS] - дочці [PERSON] , земельний пай площею 2,0623 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЛВ № 039599 від 11.02.2003, заповів у рівних частинах внуку [PERSON] та дочці [PERSON] , а грошові вклади заповів: 1/2 частину- дочці [PERSON] , 1/4 частину - дочці [PERSON] та 1/4 частину [PERSON] . Окрім позивачки, спадкоємцями першої черги спадкування за законом були дружина покійного - [PERSON] та дочка покійного [PERSON] . Онуки [PERSON] та [PERSON] отримали можливість спадкувати за правом представлення, оскільки їхній батько [PERSON] помер швидше за діда - [PERSON] . Оскільки позивачка постійно проживала із батьком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. Даний факт підтверджується Витягом зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , після смерті якої її дочка [PERSON] звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого заведено спадкову справу №187/2014, а 19.08.2014 їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відносно земельної ділянки площею 0,6060 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЛВ № 0395598, що належала [PERSON] . Згодом позивачка вирішила юридично оформити спадщину. Оскільки Державний акт на право приватної власності на землю втрачено, тому представник позивачки адвокат Яременко І.О. звернувся із адвокатським запитом у відділ Управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність у [PERSON] земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згодом стало відомо, що згідно книги реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Сидорівській сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення XVI сесії Жидачівської районної ради від 14.11.2001 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю на [PERSON] , серії І-ЛВ №039599 від 11.02.2003. Реєстраційний номер 201. Площа земельної ділянки 2,0623 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03.12.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Сидорівської сільської ради, що належали померлому і є спадковим майном. Окрім того, позивачка не може документально підтвердити факт її постійного проживання із батьком на час відкриття спадщини. Для визнання права позивачки на спадкове майно потрібно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, позивачка не може оформити прийняту нею спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, через його втрату. Факт постійного проживання позивачки із [PERSON] на час відкриття спадщини підтверджується довідкою Журавнівської селищної ради №288 від 09.11.2021, де вказано, що на час смерті [PERSON] з ним проживала без реєстрації його дочка [PERSON] . Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулася із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 20.12.2021 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10.02.2022./а.с.31-32/ Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 10.02.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 03.03.2022 /ас.с.56-57/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.03.2022 у зв`язку з неявкою сторін справу розглядом було відкладено на 12.04.2022 /а.с.59/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 12.04.2022 за клопотанням представника позивачки справу розглядом було відкладено на 16.05.2022 /а.с.66/. Розгляд справи по суті відбувся 16.05.2022 за участю представника позивачки. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні 16.05.2022 представник позивачки адвокат Яременко І.О. заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги визнають та не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачки. Представник третьої особи територіальної громади села Сидорівка в особі Журавненської селищної ради Львівської області подав заяву про розгляд справи без його участі, також повідомляє про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] проживала разом із своїм батьком [PERSON] до дня смерті останнього в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частинами 1та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом довідки відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.11.2021 № 97-13-0.22-166/375/21, згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Сидорівській сільській раді зареєстрований сертифікат серії ЛВ №039599 від 11.02.2003 на [PERSON] . Реєстраційний номер 201. Площа земельної ділянки 2,0623 га умовних кадастрових гектари /а.с.18/. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 09.03.2006, [PERSON] помер [INFO] /а.с.12/. Згідно довідки Журавненської селищної ради №288 від 09.11.2021, [PERSON] до дня смерті і на день смерті, яка наступила [INFO] , був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] в даному будинку були проживали: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] (без) /а.с.13/. Відповідно до заповіту посвідченого 18.11.2004, [PERSON] на випадок своєї смерті земельний пай площею 2,0623, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЛВ №039599 виданого Сидорівською сільською радою 11.02.2003 заповів в рівних частинах внукові [PERSON] та дочці [PERSON] /а.с.13/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 29.08.1962 [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] одружилися 08.03.1975, після чого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.11/. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи/та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67580141 від 02.12.2021інформація щодо [PERSON] відсутня /а.с.15/ Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Сидорівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 29.03.2012, [PERSON] померла [INFO] /а.с.16/. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.08.2014 спадкоємцем майна [PERSON] є її донька [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з: земельної ділянки /а.с.17/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацької А.О. від 03.12.2021 № 122/02-31 позивачці [PERSON] роз`яснено право звернення до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно /а.с.20/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. В судовому засіданні встановлено, що факт спільного проживання позивачки [PERSON] із [PERSON] на час смерті останнього, підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] на час смерті останнього, позивачці необхідно для юридичного оформлення спадщини після смерті свого батька. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] є особою в чию користь [PERSON] складено заповіт, а також спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право власності на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved