Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві приватної власності зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями. Відповідач в даному будинку більше року не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. На сьогоднішній день наявність реєстрації відповідача в будинку позбавляє його, як власника житла, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач\~ в призначене судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю проживання та реєстрації та за адресою фактичного місця проживання. На підставі ст.ст. 280-284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку (а.с.8). Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів та довідкою КОБТІ (а.с.9, 10). Відповідно до довідки № 258, яка видана Первозванівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області\~ 11.04.2022, відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З акту на підтвердження факту не проживання від 08.04.2022 слідує, що [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). В силу вимог ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які пов`язані з фактом реєстрації місця проживання відповідача за адресою будинку, що належить позивачу. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Аналіз положень статей 383, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач не є членом сім`ї власника житла, не користується житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності позивачу, а його реєстрація у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди в реалізації права вільно здійснювати права власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 992, 40 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України,

Outcome: approved