Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 квітня 2018 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 08/04/18 щодо захисту її прав, представництва інтересів та надання правової допомоги. На виконання договору виникла необхідність в отриманні певної інформації від ОСББ «Приморська 19», виконавчий орган якого на той час очолював Самойленко В.О. 08.05.2018 відповідачем було отримано адвокатський запит №04/05 від 07.05.2019 з доданими належним чином посвідченої копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру, в якому позивач просив відповідача надати інформацію та копії відповідних документів. Зазначений адвокатський запит було направлено до голови правління ОСББ «Приморська 19» за допомогою сервісу експрес доставки поштових повідомлень «Нова пошта». Згідно відмітки про отримання в накладній №59000335719857, адвокатський запит відповідачем було отримано 08.05.2018. Однак, в п`ятиденний строк, передбачений ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповіді на адвокатський запит позивач не отримав. У зв`язку із викладеним позивач звернувся до Ради адвокатів Одеської області із заявою про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.212-3 КУпАП, на підставі якої членом ради адвокатів Одеської області Козловим О.О. складений протокол, згідно якого Голова правління ОСББ «Приморська 19» Самойленко В.О. порушив вимоги ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме не надав інформацію та копії документів на адвокатський запит. На підставі зазначеного протоколу Южним міським судом Одеської області було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП головою правління ОСББ «Приморська 19» Самойленко В.О. та винесено постанову від 04.12.2018. Постановою Одеського апеляційного суду від 12.02.2019 було скасовано постанову Южного міського суду Одеської області та прийнято нову постанову, якою визнано Самойленко В.О. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. Оскільки до цього часу ОСББ «Приморська 19» в особі голови правління Самойленко В.О. інформації та копій документів на адвокатський запит не надано, позивач змушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. 25.11.2020 ухвалено заочне рішення по даній справі, яким задоволено позов та зобов`язано ОСББ «Приморська 19» надати інформацію на адвокатський запит за №04/05 від 07.05.2018. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26.04.2021 задоволена заява ОСББ «Приморська 19» про перегляд заочного рішення по даній цивільній справі, скасовано заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 25.11.2020 по цивільній справі №519/354/19, цивільну справу №519/354/19 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засіданні позивач не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2018 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 08/04/18 щодо захисту її прав, представництва інтересів та надання правової допомоги (а.с.5). На виконання договору виникла необхідність в отриманні певної інформації від ОСББ «Приморська 19». 08.05.2018 відповідачем було отримано адвокатський запит №04/05 від 07.05.2019 з доданими належним чином посвідченої копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордеру, в якому позивач просив відповідача надати інформацію та копії документів, а саме: протоколу Загальних зборів членів ОСББ «Приморська 19» щодо підняття розміру тарифу на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової територій ОСББ «Приморська 19» та опитувальних листів з підписами членів; розрахунку тарифу на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території ОСББ «Приморська 19»; договорів ОСББ «Приморська 19» з енергопостачальними та підрядними організаціями; актів виконаних робіт за договорами; звіту по виконаним роботам ОСББ «Приморська 19»; податкових накладних, чеків та квитанцій за 2017 рік; табелю обліку робочого часу персоналу ОСББ «Приморська 19»; виписки банківських рахунків (поточного та резервного) по руху грошових коштів; розрахунково-платіжних відомостей по заробітній платні робітників ОСББ «Приморська 19»; звіту про використання грошових коштів, що видані під звіт (рахунок 372) ОСББ «Приморська 19»; звіту голови правління ОСББ «Приморська 19» за 2017 рік; акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ «Приморська 19» за період з 01.01.2017 по 31.12.2017. Зазначений адвокатський запит було направлено до голови правління ОСББ «Приморська 19» за допомогою сервісу експрес доставки поштових повідомлень «Нова пошта». Згідно відмітки про отримання в накладній №59000335719857, адвокатський запит відповідачем було отримано 08.05.2018 (а.с.6-7). В строк, передбачений ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповіді на адвокатський запит позивач не отримав. 04.12.2018 Южним міським судом Одеської області було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Приморська 19» Самойленко В.О., та винесено постанову про закриття провадження по справі (а.с.8-10). Постановою Одеського апеляційного суду від 12.02.2019 було скасовано постанову Южного міського суду Одеської області та прийнято нову постанову, якою визнано Самойленко В.О. винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.212-3 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.11-17). Відповідно до ст.20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) та збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою. Відповідно до ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Ордер, встановленої форми, є обов`язковим для прийняття усіма органами, установами, організаціями на підтвердження правомочності адвоката на вчинення дій, передбачених статтею 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Правовідносини, що виникли між сторонами справи регулюються Конституцією України та Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI. У відповідності до пп.1, 2 п.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Статтею 2 зазначеного Закону закріплено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування. Згідно зі ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Статтею 20 вказаного Закону визначені права адвоката, серед яких мається право на звернення з адвокатським запитом. Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Статтею 55 Конституції України гарантовано право людини і громадянина на судовий захист. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 3 ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» унормовано, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем були порушені вимоги ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в частині не надання відповіді на адвокатський запит. У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених у справі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано витяг з договору про надання правової допомоги від 10.03.2019 (в редакції від 19.02.2020), додаткова угода №1 до договору про надання правової допомоги від 10.03.2019 (в редакції від 19.02.2020), акт приймання виконаних робіт (послуг) №01/27 від 27.01.2022, квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 27.01.2022 на суму 7125 грн. Таким чином, позивачем понесені витрати щодо сплати судового збору в сумі 768,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в сумі 7125 грн. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, підлягають задоволенню частково, оскільки в акті приймання виконаних робіт (послуг) зазначена допомога за складання письмових заперечень на клопотання відповідача про закриття провадження по справі, але матеріали справи не містять даних письмових заперечень. На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5625 грн., а всього в сумі 6393,40 грн

Outcome: approved