Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття [PERSON] , а потім у розмірі ј частки заробітної плати до повноліття [PERSON] . Мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014. Шлюб між ними не розірвано, проте, з початку квітня 2021 року проживають окремо. Від шлюбу мають спільних дітей. Діти проживають разом з нею. Усі обов`язки щодо утримання дітей вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дітей. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому надавати матеріальну допомогу дітям. Інших дітей у відповідача не має. Ухвалою суду від 13.12.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб між сторонами не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 06.08.2021 за вих. № 23041-000502907-037-05, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації відповідача. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 06.08.2021 за вих. № 23041-000502915-037-05, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , тобто за місцем реєстрації позивачки. Позивачка вказує, що діти фактично мешкають з нею, та відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Зазначене підтверджується п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і він може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідно до\~ст. 191 цього Кодексу, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги обов`язок батька утримувати своїх дітей до їх повноліття, повноцінно забезпечувати їх інтереси, судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей, щомісячно у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, оскільки позивачкою не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, а тому визначений розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial