Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

в позові вказано, що 03.09.1994 року сторони уклали шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей, які на сьогоднішній день є повнолітніми. Спочатку були хороші сімейні відносини, однак з часом вони почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин сторін. З вересня 2021 припинили ведення спільного господарства. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Примирення неможливе. Позивач просив шлюб розірвати. Позивачка просила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Клопотань щодо реалізації прав до суду не надано. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п.27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за відсутність відповідача в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Сторони уклали шлюб 03.09.1994, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03.09.1994 зроблено запис за №1161, що підтверджується наданим позивачкою свідоцтвом про укладення шлюбу. В п. 2 ст. 104 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В п. 3 ст. 105 СК України вказано, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.5 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позивачкою доведено перед судом наявність правових підстав для розірвання шлюбу. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved