Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилалася на те, що у період з 11.03.2000 року по 17.02.2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім. [PERSON] є студентом I курсу денної форми навчання ОНАХТ факультету комп`ютерної інженерії, програмування та кіберзахисту СВО бакалавр. Термін навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2025 року. У зв`язку із навчанням їх син потребує матеріального утримання від обох батьків. Крім того відповідач взагалі матеріально дитині не допомагає, більше того, у нього є заборгованість по сплаті аліментів, відповідно до договору про участь у вихованні дитини та сплати аліментів на дитину до його повноліття від 19.03.2012 року, укладено між ними. В зв`язку із чим нотаріусом Журавель М.В. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з відповідача аліментів на дитину за період з 11.12.2011 року по 11.12.2018 року. [PERSON] матеріально забезпечений, оскільки на нього зареєстроване право власності на буд. [ADDRESS] , а також він є власником майна у формі внеску в статутний фонд ТОВ «Буковина Агрнотехніка» в розмірі 999\~900 грн., що свідчить про спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання. Тому, просила стягнути з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою суду від 27.04.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява в якій позов підтримала, та просила розглянути справу без їхньої участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі та [PERSON] позовні вимоги визнає повністю. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 11.03.2000 року по 17.02.2010 року, підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.15). Від шлюбу у сторін є син: [PERSON] , [INFO] , який на даний час є повнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження (а.с.11). Відповідач [PERSON] записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював. [PERSON] виповнилось 20 років, на даний час він є повнолітнім. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані\~Сімейним кодексом України. Повнолітня дитина [PERSON] , відповідно до довідки №1954/Ф12 від 23.02.2022 року Одеською національною академією харчових технологій є студентом 1 курсу денної форми навчання ОНАХТ факультету комп`ютерної інженерії, програмування та кіберзахисту СВО бакалавр (а.с.11). Беручи до уваги вище викладене, суд виходить із наступного. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою статті 141\~СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Так, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України\~(далі -СК України). Згідно ч. 2ст.\~51\~Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Статтею 199\~Сімейного кодексу\~України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно\~ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом ст. 201 Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187,189-192і194-197цього\~Кодексу. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови ПВСУ №\~3\~«Про\~застосування\~судами окремих\~норм\~СКУ\~при\~розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства\~та\~стягнення аліментів»\~від\~15\~травня\~2006\~року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185\~СК\~України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам`ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно,що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"(п. 17). Враховуючи те, що відповідач є працездатною особою та має фізичну можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання, суд вважає, що аліменти можуть бути стягнуті в твердій грошовій сумі. У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Судом встановлено, що з відповідача відповідно до договору про участь у вихованні дитини та сплати аліментів на дитину до його повноліття від 19.03.2012 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. В зв`язку із чим нотаріусом Журавель М.В. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] аліментів на дитину за період з 11.12.2011 року по 11.12.2018 року (а.с.22-23). Позивачкою доведено, що [PERSON] , 2001 року народження є сином відповідача, який набув повноліття та не досяг віку 23 років, він навчається та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням. Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, позов про стягнення аліментів на час навчання підлягає задоволенню. Визначаючи розмір аліментів судом враховується також те, що повнолітній [PERSON] навчається на денній формі, працевлаштуватися він не має змоги у зв`язку з навчанням. Судом також враховується і матеріальне становище позивачки [PERSON] , а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору. Стаття 191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України та ч. 2 ст. 142 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved