Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] , в особі представника адвоката Кравченко О.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 07.06.2014 між позивачем і відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07.06.2014, актовий запис №226. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на життя подружжя втратило почуття любові одне до одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися у травні 2019 року та з цього часу спільне господарство не ведеться, відповідач проживає окремо. З огляду на викладене, зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб, оскільки можливості примирення немає, вважає, що сім`я розпалася остаточно, а подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Ухвалою суду від 31.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, призначено судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, разом з тим у розписці про отримання судової повістки представник позивача просила суд розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом в установленому законом порядку шляхом надсилання судових повісток рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.\~247,\~280,\~281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07 червня 2014 року, актовий запис №226, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 11.06.2015 року, актовий запис №524. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами на даний час припинені у зв`язку з втратою почуття любові та взаємоповаги внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти, що унеможливлює подальше спільне проживання. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим та подальше сумісне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. За таких обставин є підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 908 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved