Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить: 1) встановити факт, що має юридичне значення, тобто факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , яка померла [INFO] , була рідною матір`ю померлої [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] ; 2) визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; 3) визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку (кадастровий номер 6323581200:02:000:0109), загальною площею 6,4560 га, за адресою: Харківська область, Краснокутський район, Каплунівська сільська рада; 4) визнати за за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку (кадастровий номер 6323581201:01:001:0047), загальною площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; 5) визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну ділянку (кадастровий номер 6323581201:01:001:0048), загальною площею 0,2907 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; 6) визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай СВК «Каплунівський», серія [NUMBER] від 01.07.2002 р. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла його рідна бабуся [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з наступного: - житлового будинку [ADDRESS] ; - земельної ділянки (кадастровий номер 6323581200:02:000:0109), загальною площею 6,4560 га, за адресою: Харківська область, Краснокутський район, Каплунівська сільська рада; - земельної ділянки (кадастровий номер 6323581201:01:001:0048), загальною площею 0,2907 га, за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки (кадастровий номер 6323581201:01:001:0047), загальною площею 0,2500 га, за адресою: [ADDRESS] ; - майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай, серія [NUMBER] від 01.07.2002 р., де прізвище спадкодавиці зазначено як [PERSON] . Позивач зазначає, що він та відповідач [PERSON] є єдиними спадкоємцями після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки їх мати - [PERSON] померла раніше - [INFO] . Позивач вказує, що у встановленому порядку звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак при перевірці документів, наданих нотаріусу, було встановлено неоднакове зазначення прізвища спадкодавці у деяких документах, а саме: у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначена - [PERSON] ; у свідоцтві про народження покійної [PERSON] в графі «мати» записано [PERSON] ; у висновку про відмову у внесенні виправлень відділу РАЦС зазначено, що у повному витягу про народження [PERSON] , прізвище матері зазначено як [PERSON] , а в повторному свідоцтві про народження прізвища матері і дитини зазначені як [PERSON] ; державні акти на земельні ділянки видані [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житловий будинок видано [PERSON] ; свідоцтво про право на пай видане [PERSON] . Таким чином, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2020 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавицею. На звернення до відділу РАЦС з питанням внесення змін до актового запису про прізвище спадковиці, позивачу було відмовлено. Зазначає, що він є таким, що прийняв спадщину, а [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на його користь, однак розбіжності в написанні прізвища спадкодавці перешкоджають позивачу оформити спадщину після її смерті. Позивач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Пояснив, що [INFO] померла його рідна бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно. Зазначає, що він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а його брат, відповідач по справі [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавицею. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в матеріалах справи міститься заява від 28.09.2021 року про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Представник третьої Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, в матеріалах справи міститься заява від 17.09.2021 року про розгляд справи без участі третьої особи, за наявними в матеріалах справи документами та при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-яког оучасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за необхідне провести судове засідання за відсутності відповідача та третьої особи. Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого в с.Каплунівка Краснокутського району Харківської області, прізвище, ім`я та по батькові бабусі позивача зазначено російською мовою як « [PERSON] » /том1, а.с. 128/. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.05.2018 року виконавчим комітетом Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, вбачається що, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] /том 1, а.с.138/. Як вбачається з копії свідоцтва про народження матері позивача серії [NUMBER] виданого повторно 18.12.2000 року Краснокутським відділом реєстрації актів громадського стану Харківської області прізвище, ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] », в графі мати зазначено « [PERSON] » /том 1, а.с.140/. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00033337259 від 26.10.2021 року вбачається, що 01.04.1978 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було зареєстровано актовий запис № 333 про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , 1951 року народження /том 1, а.с.196-198/. Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого Червонозаводським відділом ЗАЦС м.Харкова від 14.01.1992 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис № 18, після розірвання шлюбу прізвище дружини зазначено як « [PERSON] » /том 1, а.с.137/. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 05.04.2011 року,\~\~ [PERSON] померла [INFO] /том 1, а.с.136/. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.09.1981 року, [PERSON] народився [INFO] , в графі мати зазначено російською мовою « [PERSON] » /том 1, а.с.139/. Висновком про відмову у внесенні виправлень, наданим начальником відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах юстиції у Харківській області, встановлено, що: 1) в повному витязі щодо актового запису про народження № 54 від 15.12.1951 року складеному на [PERSON] Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області значаться прізвища дитини та матері [PERSON] , в повторному свідоцтві про народження [NUMBER] від 18.12.2000 року, виданому Краснокутським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківської області зазначені прізвища дитини та матері [PERSON] ; 2) в повному витязі щодо актового запису про шлюб № 333 від 01.04.1978 року, складеному Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, на [PERSON] , прізвище нареченої до реєстрації шлюбу значиться як « [PERSON] »; 3) в повному витязі щодо актового запису про смерть бабусі заявника № 04 від; 02.05.2018р., складеному Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області значиться [PERSON] ; 4) в інформації Державного архіву Харківської області від 18.10.218р. за №01-29/33197 зазначено, що в метричних книгах церкви Різдва Богородиці с.Каплунівка Богодухівського повіту Харківської губернії за 1917 рік метричного запису про народження [PERSON] [INFO] немає. Крім того, цим же висновком відмовлено у внесенні змін прізвища дитини та матері на [PERSON] до актового запису про народження № 54 від 15.12.1951 року, складений на [PERSON] Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, до актового запису про шлюб № 333 від 01.04.1978 року, складений на [PERSON] Комінтернівським районний у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, у зв`язку з розбіжністю у документах та відсутністю актового запису про народження бабусі заявника /том 1, а.с.132/. З копії технічного паспорту житлового будинку індивідуального фонду по [ADDRESS] , складеного 02.07.2002 року начальником БТІ Федоренком П.І., вбачається, що технічний паспорт складено на ім`я власника будинку - [PERSON] /том 1, а.с.142-147/. Згідно із копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 062619, серії ЯД № 062618, серії ХР № 019700, останні видані на ім`я [PERSON] /том 1, а.с. 131, 130, 129/. Як вбачається із копії свідоцтва № 23 від 16.07.2002 про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво видане на ім`я [PERSON] /том 1, а.с.134/. Згідно із копією свідоцтва серії [NUMBER] про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) виданого 01.07.2002 року Каплунівською сільською радою, прізвище власника заначено як « [PERSON] » том 1, /а.с.133/. У копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] , датованого 2007 роком, замовник значиться як « [PERSON] » /том 1, а.с.148-160/. У копії посвідчення до медалі серії [NUMBER] від 21.02.2005 року, прізвище, ім`я та по батькові нагороджуваної зазначено як « [PERSON] » /том 2, а.с. 37/. Згідно з копією спадкової справи № 200/2018 року, а також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №66841234 від 13.10.2021 року заведена спадкова справа №200/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] . Крім того, в спадковій справі міститься заява [PERSON] , згідно із якою останній відмовляється від належної йому частини в спадщині за законом на користь онука спадкодавці гр. [PERSON] . Також в матеріалах спадкової справи наявна довідка № 02-32/330 від 22.08.2018 року видана виконавчим комітетом Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, з якої вбачається, що на день смерті [PERSON] проживала сама. Заповіт [PERSON] виконавчим комітетом Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області посвідчено 16.12.2012 року на громадянина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних долях. Реєстраційний № 62, зареєстровано в Спадковому реєстрі № 53652573 /том 1, а.с. 207-215/. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області виконуючої обов`язки держаного нотаріуса Краснокутської держаної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2020 року, гр. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що встановлюють родинні відносини /том 1, а.с. 135/. Відповідно до дублікату заповіту, посвідченого секретарем Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 16.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 62, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке на день її смерті їй належатиме, заповіла [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних долях. Згідно із відміткою старости старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Світлани Курило від 21.02.2022 року, на день смерті заповідача заповіт не скасовувався та не поновлявся /том 2, а.с. 39/. З витягу зі спадкового реєстру (заповіту/спадкові договори) № 68855451 від 27.04.2022 року, вбачається, що у Спадковому реєстрі зареєстровано заповіт [PERSON] , [INFO] , за № 53652573, стан чинний, номер в реєстрі 62, дата посвідчення 16.10.2012 року Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області /том 2, а.с. 38/. Допитана у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що давно знайома з позивачем, підтримує дружні сусідські відносини. Зазначила, що їй відомо про те, що бабусею позивача була [PERSON] , матір`ю позивача - [PERSON] , дівоче прізвище якої було « [PERSON] ». Бабуся позивача проживала сама, з дитинства онуки приїжджали до неї майже кожного тижня. Свідку відомо, що раніше [PERSON] склала заповіт на свою доньку [PERSON] , однак донька померла раніше, 9 років тому, а бабуся померла [INFO] . Онуки - і позивач, і його брат [PERSON] називали [PERSON] бабусею, а [PERSON] мамою. Онуки допомагали бабусі по господарству, фінансово та на городі, привозили їй продукти харчування. Свідок наполягала, що прізвище померлої бабусі було саме « [PERSON] », про існування розбіжностей у написанні прізвища померлої в інших документах свідку невідомо. Допитаний у відкритому судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що родину позивача знає приблизно з 1972 року. Йому відомо, що прізвище бабусі позивача було « [PERSON] », у матері позивача до реєстрації шлюбу також було прізвище « [PERSON] », яке вона після одруження змінила на « [PERSON] ». Зазначає, що бабуся проживала одна, її донька та онуки часто приїздили до неї, практично кожного тижня, допомагали їй по господарству. Онуки називали [PERSON] бабусею, а вона їх онуками. Захороненням [PERSON] займалися онуки позивач та його брат [PERSON] . Про те, що існує розбіжність у написанні прізвища померлої бабусі та матері позивача в деяких документах, свідку невідомо. Згідно із п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із п.п. 7 та 13постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення спадщини. Судом встановлено, що відсутність документального підтвердження родинних відносин між померлою матір`ю позивача [PERSON] та бабусею позивача [PERSON] фактично і юридично позбавляє позивача можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Вирішити питання в іншому, окрім судовому порядку, неможливо. Дослідивши надані позивачем докази, надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку про доведеність вимог [PERSON] та наявність правових підстав в частині задоволення вимог про встановлення факту родинних відносин. В свою чергу, позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після [PERSON] , яка померла [INFO] , не підлягають задоволенню з огляду на наступне. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , бабуся позивача. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, а саме: на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку (кадастровий номер 6323581200:02:000:0109), загальною площею 6,4560 га, за адресою: Харківська область, Краснокутський район, Каплунівська сільська рада; земельну ділянку (кадастровий номер 6323581201:01:001:0047), загальною площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку (кадастровий номер 6323581201:01:001:0048), загальною площею 0,2907 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства згідно зі свідоцтвом про право власності на майновий пай СВК «Каплунівський», серія [NUMBER] від 01.07.2002 р. Згідно із нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини, за правилами ч. 2 ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ч. 1 ст. 1268 ЦК України. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 27.04.2022 померла [PERSON] залишила заповіт посвідчений Каплунівською сільською радою Краснокутського району Харківської області від 16.10.2012 року. З копіїї заповіту вбачається, що [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] , [INFO] (позивачу по справі) та [PERSON] , [INFO] (брату позивача). Як вбачається з копії спадкової справи № 200/2018 до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] , її онук [PERSON] (позивач по справі) в межах шестимісячного строку звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини; його брат [PERSON] звернувся з заявою якою відмовився від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Частиною 1 статті 1297\~ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. (п. 23 Постанови № 7 від 30.03.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Постановою нотаріуса від 01.07.2020 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно після померлої [INFO] [PERSON] через відсутність документів, що встановлюють родинні відносини з померлою. Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цивільної справи № 654/1790/16-ц (постанова від 18.12.2018р.), за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У справі, яка розглядається, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину обґрунтовано тільки тим, що у [PERSON] відсутні документи, що встановлюють його родинні зв`язки з померлою бабусею [PERSON] . Отже, позивач не має жодних перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку після встановлення судом факту родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є рідною бабусею [PERSON] . У зв`язку з зазначеним суд вважає вимогу про визнання права власності на спадкове майно завчасною, оскільки інші підстави відмови у вчиненні нотаріальних дій, згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відсутні. Натомість, звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності позивач по суті просить суд перебрати на себе повноваження нотаріальних органів щодо оформлення спадщини, що не передбачено законом і не віднесено до обов`язків суду. За відсутності перешкод для вчинення нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про права на спадщину суд не може перебирати на себе функції нотаріуса та фактично займатися оформленням права власності на спадкове майно, оскільки Законом України\~«Про нотаріат» передбачено чіткий порядок здійснення нотаріальних дій, зокрема, і щодо перевірки права власності, обтяжень нерухомого майна та виконання вимог щодо сплати передбачених зборів та обов`язкових платежів до державного бюджету. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 4\~ст. 206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем\~визнано позов\~до початку\~розгляду справи\~по суті, а\~судом прийнято\~таке визнання,\~тому як\~таке визнання\~відповідає як\~вимогам цивільного\~законодавства,\~так й\~інтересам сторін\~по справі,\~та не\~суперечить правам\~та інтересам\~інших осіб,\~беручи до\~уваги те,\~що судом задоволено позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, суд на підставі ч. 1 ст. 142\~ЦПК України вважає за доцільне повернути позивачеві з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовною вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно із наявної в матеріалах справи квитанції № 1-590К від 08.06.2021 Відділення АТ «АЛЬФА-БАНК», за подання до суду позовної заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 454,00 грн., та у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України,\~позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 227,00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно, судові витрати зі сплати судового збору понесені позивачем в цій частині залишаються за ним. Щодо оскарження судового рішення. Частиною сьомою ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами робота суду може бути припинена за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду. Законом України № 2112-ХІ «Про внесення змін до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 3 березня 2022 передбачено, що «у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється». Розпорядженням Голови Верховного Суду від 25.03.2022 № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)» відповідно до частини сьомої статті 147\~Закону України\~"Про\~судоустрій і\~статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Харківському апеляційному суду змінено територіальну підсудність судових справ на\~Полтавський апеляційний суд. З огляду на викладене рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги. На підставі наведеного та

Outcome: partial