Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

[PERSON] 29.03.2022 звернувся з позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., просив визнати недійсним та скасувати розпорядження голови\~Городоцької РДА\~№721\~від 02.12.2002\~в частиніпередачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,1823 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №056993 виданий 26.12.2002 на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №322, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку та визнати за ним, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] що помер [INFO] , право на земельну частку\~(пай)\~площею1,28\~ум.кад.га,\~що на\~підставі сертифіката\~про право\~на земельну\~частку (пай)\~ЛВ №144617\~від 21.04.1997,\~зареєстрованого в\~книзі записів\~сертифікатів за\~№403,мотивуючи тим, що після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на майно спадкодавця, так як він проживав із ним на час його смерті, то вважав, що фактично прийняв спадщину, то звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті [PERSON] . В інший спосіб, як звернутись з означеним позовом до суду він оформити спадщину не може, просив позов задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явився, 20.05.2022 подав заяву у якій позов підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 05.05.2022 міський голова подав пояснення, у яких позов фактично визнав, просив про розгляд справи за відсутності їх представництва. Треті особи Головне управління Держгеокадастру у Львівській обл. та Львівська районна адміністрація до суду не з`явились, причин неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи повідомлялись належно ( а.с. 29,30, 33,34). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є її нотаріально посвідчена 23.03.2022 заява, згідно якої вона повідомила, що спадщини після смерті своїх батьків не приймала, спадщину прийняв її брат [PERSON] , з цих підстав вона його позовні вимоги підтримує повністю та просить задоволити, просила про розгляд справи за її відсутності ( а.с.-12). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після його смерті, слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до\~ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Пункт 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» від\~16.04.2004\~№ 7\~передбачає,\~що член\~колективного сільськогосподарського\~підприємства,\~включений до\~списку,\~що додається\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю,\~набуває права\~на земельну\~частку (пай)\~з дня\~видачі цього\~акта.\~Невнесення до\~зазначеного вище\~списку особи,\~яка була\~членом КСП\~на час\~передачі у\~колективну власність\~землі,\~не може\~позбавити її\~права на\~земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Згідно положень ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як видно із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.14) [PERSON] помер [INFO] , його дружина [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 15). Із копії державного акта серії ІІ-ЛВ\~№ 056993\~від 26.12.2002\~виданий на\~ім`я [PERSON] \~на підставі\~розпорядження голови\~Городоцької РДА\~№ 721\~від 26.12.2002,\~що зареєстрований\~в книзі\~записів державних\~актів за\~№ 322 (а.с.16), такий виданий 26.12.2002. Згідно вказаного державного акту видно, що [PERSON] у 2002р., тобто задовго після його смерті, передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,1823 га. Оскільки на час видачі державного акта серії ІІ-ЛВ № 0056993 від 26.12.2002 виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 721 від 02.12.2022, що зареєстрований в книзі записів державних актів за № 322, останній помер, тому такий державний акт слід визнати недійсним, як і розпорядження голови Городоцької РДА №721 від 02.12.2002 в частині передачі [PERSON] у власність вищеозначеної земельної ділянки . Як убачається із Витягу книги реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) (а.с.-17), [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,28 ум.кад.га на території Городоцької міської сільської ради на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) ЛВ №144617 зареєстрованого 21.04.1997 в Книзі записів №403. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10), [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки Городоцької міської ради №1346 від 02.12.2021 (а.с. 18) [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований разом з [PERSON] , [PERSON] (позивач) та [PERSON] ( третя особа). Вказане свідчить про те, що [PERSON] ще за життя був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), а отже видача бланку державного акта після його смерті не може слугувати до звуження прав його спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року . Таким чином, належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) площею 1,28 ум.кад.га, входить до складу спадщини після його смерті. Отже, оскільки [PERSON] при житті фактично належало право на земельну частку (пай) згідно вищеозначеного сертифікату, саме це право входить до складу спадщини, після його смерті, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , спадщину фактично прийняв, інша спадкоємець за законом спадщини не приймала та не претендує на таку, є підстави до визнання за позивачем права на земельну частку (пай) порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved