Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 08.11.2021, представник позивача [PERSON] - адвокат Шурубор В.І. (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮКРЕЙН ФАРМ КЕПІТАЛ» (далі відповідач) про розірвання договорів оренди землі. У своїх позовних вимогах [PERSON] просить: розірвати договори оренди землі, укладені між [PERSON] і Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКРЕЙН ФАРМ КЕПІТАЛ»; скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельних ділянок площею 3,2810 га, кадастровий номер 3222086800:02:002:0044 та площею 0,5821 га, кадастровий номер 3222086800:01:003:0066 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з договором оренди землі від 28.08.2018, земельні ділянки були передані в оренду відповідачу строком на 7 років. Відповідно до умов зазначеного договору, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельними ділянками, не пізніше 30 грудня поточного року сплачувати орендну плату у грошовій формі в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, в сумі 3733,69 грн. Відповідачем не здійснена оплата за умовами договору за період з 2018 по 2021 роки. Позивач неодноразово звертався до відповідача в усній формі з питанням виплати заборгованості за орендну плату, однак питання до цього часу не вирішене, оплати позивач за договором оренди так і не отримав. Представник позивача вважає порушення умов договору в частині несплати орендної плати істотними та просить суд зазначений договір оренди землі розірвати. Процесуальні дії 08.11.2021 до суду надійшла позовна заява. 12.11.2021 відкрите провадження у справі, вирішено справу розглядати у порядку загального позовного провадження. Перше судове засідання призначене на 23.12.2021, яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладено на 24.01.2022. 09.12.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 21.12.2021 до суду від ГУ ДПС у Київській області на виконання ухвали суду від 12.11.2021 надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] за період з 01.07.2018 по 30.09.2021. 24.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 25 лютого 2022. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України, рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства. 06.03.2022 року розпорядженням Голови Верховного суду України № 1/0/9-22 було змінено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суду до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області. 22.04.2022 року підсудність судових справ Іванківського районного суду було відновлено на підставі розпорядження Голови Верховного суду України № 18/0/9-22 від 21.04.2022 року. Розгляд справи призначено на 03.06.2022 Позиції сторін Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій він просить провести розгляд справи без його участі та без участі позивача. Свої позовні вимоги вони підтримують, просять задовольнити позов, не заперечують проти заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлені належним чином. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було. Суд, з письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Встановлені судом обставини справи Позивач має у власності земельні ділянки, площею 3,2810 га, кадастровий номер 3222086800:02:002:0044 та площею 0,5821 га, кадастровий номер 3222086800:01:003:0066, цільове призначення даних земельних ділянок - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вони розташовані на території Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна ( № 282384913 від 02.11.2021, № 282384496 від 02.11.2021). 28.08.2018 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № 19/18/7 (далі - Договір) зазначених земельних ділянок, строком на 7 років з моменту його державної реєстрації та зареєстрований державним реєстратором Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Тютюном Дмитром Сергійовичем. Згідно з інформацією про державну реєстрацію іншого речового права (номери записів про інше речове право 27884311 та 27883998 від 25.07.2018) відповідач має право оренди зазначених земельних ділянок. Підставою для державної реєстрації іншого речового права є Договір, укладений між позивачем та відповідачем. Відповідно до п. 4.1 та 4.3. Договору, відповідач зобов`язується протягом строку дії договору, за кожен рік користування земельними ділянками, не пізніше 30 грудня поточного року сплачувати орендну плату у грошовій формі в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки, в сумі 3733,69 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, позивач в період з 01.07.2018 по 30.06.2021 отримувала дохід тільки у вигляді заробітної плати, що свідчить про нездійснення сплати орендної плати за користування земельною ділянкою відповідачем з моменту державної реєстрації Договору до подання позовної заяви. Застосовані норми права Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно п. «в» ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права на користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати, про що також зазначено в Постанові Верховного суду України від 06.03.2019, справа № 183/262/17. Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Частинами 1,2 ст.15 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. Згідно ч. 1, 2 ст.21 ЗУ «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря : використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.07.2020 року у справі № 277/526/18 виклав свою позицію, яка зводиться до того, що Загальні положення щодо наслідків порушення зобов`язань визначені статтями 610-611 ЦК України. Зокрема стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (статті 611 ЦК України). Отже, не виконання зобов`язань однією зі сторін договору має наслідком розірвання договору за ініціативою сторони, яка втратила інтерес до виконання та продовження правовідносин за договором. Згідно зі статтею 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У пункті "д" частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановлених договором розмірі, строку та порядку. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, вказує на систематичне порушення умов договору оренди земельної ділянки і може бути підставою для його розірвання. За своєю правовою природою поняття "несвоєчасна сплата" означає несплату певної суми грошових коштів у певний строк, зокрема, у строк, передбачений договором оренди землі. У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). У постанові від 22.09.2020 року у справі № 327/163/17 Верховний суд дійшов висновку, що «згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди земельної ділянки з підстави, передбаченої пунктом "д" статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі, що розглядається, позивачем надано докази несплати відповідачем орендної плати, відповідач цього твердження не спростував. Відповідно до ч. 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилучення. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved