Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

В січні 2022 року ТзОВ «Хмельницькгаз збут» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання природного газу та сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач є споживачем послуг постачання природного газу за адресою: кв. [ADDRESS] , які надає позивач. Відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплачує за спожиті послуги із газопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з липня 2015 року по січень 2022 рік у сумі 11611,18 гривень, які підлягають стягненню у судовому порядку відповідно до ст.67ЖК УРСР, ст.526 ЦК України. Крім цього, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання з них підлягає стягненню сума боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотка річних відповідно до ст. ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно за період з січня 2019 року по грудень 2021 року складає 1574 грн. 44 коп. - інфляційні втрати та 703,22 грн. - три відсотка річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі Позовні вимоги підтримала, просила задоволити позов у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов, заяви про розгляд справи без їх участі не надсилала. За таких обставин, суд із письмової згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач є власником, зареєстрована і проживає у квартирі [ADDRESS] . За вищезазначеною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та ТОВ «Хмельницькгаз збут» надає послуги із постачання природного газу. Відповідно до п.2 розділу III Правил постачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - заява-приєднання) за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у Споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил. Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно пункту 13 розділу ІІІ Правил. Постачальник свої зобов`язання щодо забезпечення споживача природним газом виконав належним чином, надав споживачу відповідні послуги, однак відповідач своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг не виконали, оплату послуг позивача здійснювали не в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в розмірі 11611,18 гривень за використаний природний газ, що підтверджується випискою з особового рахунку. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно п.18 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Рахунок сплачується не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 26 розділу ІІІ Правил постачання природного газу визначено, що побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.ч 1,3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Із наданого представником позивача звіту про фінансовий стан за рахунком № [NUMBER] за період з липня 2015 року по 01.01.2022 відповідач вносила плату за спожитий газ нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.01.2022 рік становить 11611,18 гривень. Згідно ізст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 ЦК України). Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням 3\~% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом правові висновки виклав Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/16945/14, від 27 квітня 2018 року у справі № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 21 листопада 2018 року у справі № 642/493/17-ц, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Згідно наданого розрахунку, з яким суд погоджується, сума інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з січня 2019 року по грудень 2021 року складає: 1574,44 грн. - інфляційні втрати та 703,22 грн. - три відсотка річних. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за спожиті послуги з газопостачання в сумі 11611 грн. 18 коп., 1574 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 703 грн. 22 коп. - три відсотків річних від простроченої суми. Судові витрати по справі складають 2481 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved