Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивачка в лютому 2022 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від всіх видів заробітку (доходу), для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення сином - [PERSON] , [INFO] , двадцяти трьохрічного віку. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який надалі 23.06.2005 року, було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Станом на день звернення до суду з позовом спільний син - [PERSON] досяг повноліття, проте він продовжує навчатись у вищому навчальному закладі й потребує матеріальної допомоги. Наразі син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в свою чергу офіційно працевлаштований та спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, а тому позивачка звернулась до суду із вищевказаною позовною заявою. Ухвалою від 14.02.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач по справі належним чином повідомлявся про розгляд судом даного провадження, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштове відправлення про "отримання" поштової кореспонденції на адресу суду не повернулося. Правом на подачу відзиву відповідач не скористався. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, провівши заочний розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано 23.06.2005 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (а/з 625). Позивач та відповідач мають спільного повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження (а/з № 301). Згідно пояснень позивачки, викладених в позовній заяві, повнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Згідно довідки № 172 виданої Директором Київського електромеханічного фахового коледжу на ім`я [PERSON] , вбачається, що останній навчається на 3 курсі Київського електромеханічного фахового коледжу на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023. На момент подачі позову до суду [PERSON] , [INFO] досяг повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне даний позов задовольнити та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно на весь період його навчання, але не більш як до досягнення сином двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітнього сина та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved