Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

27 вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, яким просить: визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості з актових записів про народження дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] ; внести відомості про прізвища дітей « [PERSON] » і « [PERSON] » відповідно. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з березня 2021 року з ним постійно проживають двоє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , про яких він піклується, любить, виховує і ставиться як батько. Матір`ю даних дітей була [PERSON] , [INFO] , з якою позивач певний час мав стосунки і періодично проживав разом однією сім`єю. У свідоцтвах про народження батьком дітей зазначено у Книзі реєстрів народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 15.03.2021 року особисто від [PERSON] позивач дізнався, що є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати дітей [PERSON] померла. Це було величезною втратою для дітей і вони дуже переживали та страждали після її смерті. Позивач намагався їх втішити, підтримати та заспокоїти, забрав дітей до себе, піклується про них, приділяє увагу навчанню, купує дітям продукти харчування, речі, намагається розвивати їх завдяки позашкільними заняттями, тобто виконує необхідні батьківські обов`язки. З огляду на це, позивач звертається до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 17 січня 2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість подав заяву, якою розгляд справи просив здійснити у його відсутність, на позові наполягає та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, натомість подала до суду заяву, в якій не заперечує по суті справи та розгляд справи просила проводити у її відсутність. Суд на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність вказаних сторін. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши подані позивачем та представником відповідача заяви, та матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1-3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Ім`я та по батькові батька зазначено у Книзі реєстрів народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області та Копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 9, 10). [INFO] народилася [PERSON] , батьками дитини зазначені : [PERSON] та [PERSON] . Ім`я та по батькові батька зазначено у Книзі реєстрів народження згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 07 вересня 2012 року та Копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с. 11, 12). 25 липня 2018 року матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] написано нотаріально посвідчену заяву, якою вона зазначила, що тривалий час не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, не має постійного місця роботи і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її дітей (а.с. 13). Згідно наказу Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 25 вересня 2018 року, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було взято на облік як дітей які опинились у складних життєвих обставинах та тимчасово влаштовано в родину [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 14). [INFO] мати дітей [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22 березня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Переяславу та Переяслав-Хмельницькому району Центрального міжрегіонального управління Міністер-ства юстиції (м. Київ) (а.с. 16). З позовної заяви вбачається, що [PERSON] перед смертю повідомила позивачу, що він є біологічним батьком її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З довідки виданої Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області від 28.07.2021 року за № 2740 вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою : [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч. 1 ст. 61 ЦПК України). У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім`я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що позивач є біологічним батьком дітей і особисто визнає факт батьківства. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved