Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У зв`язку з тим, що позивачі [PERSON] є зятем, [PERSON] - дочкою, [PERSON] - внуком, а [PERSON] - сином [PERSON] , який внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася [INFO] приблизно о 08-30 годині по вул.Приміській зі сторони вул.Тиннівської у напрямку вул.Дворецької в м.Рівне поблизу будинку № 61, під час якої [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Toyota Rav-4", державний реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого останній від отриманих травм помер у Рівненській центральній міській лікарні в той же день, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Страхова група "ТАС" відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7658256 від 20 січня 2016 року, однак страховою компанією їм не було виплачене страхове відшкодування, позивачі звернулися до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] , як власника джерела підвищеної небезпеки, моральної шкоди в сумі по 247568,06 грн. на користь кожного із позивачів, а також на користь позивача [PERSON] відшкодування вартості правової допомоги в сумі 10000,00 грн., та просять стягнути понесені ними судові витрати в сумі 3713,52 грн. на користь кожного із позивачів. В ході розгляду справи позивачі подали уточнену позовну заяву, в якій просили залучити до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" і стягнути із ПрАТ "Страхова група "ТАС" на їх користь страхове відшкодування в сумі 16536,00 грн., а з відповідача [PERSON] - відшкодування моральної шкоди в сумі по 243434,06 грн. на користь кожного з них, а солідарно з відповідачів стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 3713,52 грн., а на користь позивача [PERSON] відшкодування вартості правової допомоги в сумі 10000 грн. Ухвалою Рівненського районного суду від 08 квітня 2021 року задоволено клопотання представника позивачів, адвоката Дупака В.Г., і залучено до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС". Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що він відразу прибув на місце події і тоді відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні ДТП визнавав. В кримінальному провадженні його було визнано потерпілим, так як загиблий був членом його сім`ї, але кримінальне провадження було закрито. Постанова про закриття кримінального провадження неодноразово оскаржувалася, але в кінцевому результаті вона залишилася не скасованою. Ні страхова компанія, ні відповідач [PERSON] збитків їм не відшкодували. Зважаючи на це, вони були вимушені звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди і просить позов задоволити і стягнути з відповідачів моральну шкоду, завдану смертю члена його сім`ї внаслідок ДТП. Крім того, просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень, оскільки такі витрати поніс лише він, діючи також в інтересах своєї сім`ї. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що [INFO] сталася ДТП, в результаті якої загинув її батько - [PERSON] . Коли вони приїхали на місце ДТП, там перебував відповідач, який весь тремтів і переживав. Велосипед батька при цьому лежав на обочині. На її думку розслідування кримінального провадження було здійснено не належним чином, про проведення слідчого експерименту її взагалі не було повідомлено, а у вересні 2016 року вона отримала постанову про закриття кримінального провадження. Вказану постанову вона оскаржила і досудове розслідування було поновлено, однак в кінцевому результаті кримінальне провадження було закрито. Відповідач сплатив 50000 грн., однак через смерть батька вона перенесла величезний стрес і моральні страждання, не могла їсти і на даний час страждає хворобою щитовидної залози, яка швидше всього виникла через переживання через смерть батька, а тому просить позов задоволити і стягнути з відповідачів моральну шкоду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що через порушення Правил дорожнього руху було вчинено ДТП, в результаті якої загинув його дідусь. Відповідач в той день віз дітей до школи, ймовірно відволікся і не побачив, що дід їхав на велосипеді проїжджою частиною, так як велосипедної доріжки в тому місці немає, тому і сталася ДТП. Дід був дуже хорошою людиною, співав у церковному хорі і його смерть він важко переживав. Задокументованих звернень про отримання медичної допомоги з цього приводу в нього немає, однак він переживав стрес через втрату близької людини. Відповідач не бажав добровільно відшкодувати завдані збитки, а тому заслуговує на покарання, в тому числі і матеріальне. Зважаючи на це просить позов задоволити. Представник всіх позивачів, адвокат Дупак В.Г., в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що кримінальне провадження відносно відповідача [PERSON] закривалося чотири рази. В даному провадженні слідчий керувався лише вихідними даними, наданими відповідачем, який вказував, що уникнути зіткнення не мав можливості, під час проведення слідчого експерименту статист був значно молодшим, що теж повпливало на результати проведення слідчої дії і як результат - кримінальне провадження було закрите. Вказав на позицію Верховного Суду України від 31.03.2004 року, згідно якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Розмір моральної шкоди розраховано відповідно до методики О.М.Ерделевського і сума морального відшкодування визначена однаковою на всіх потерпілих виходячи із загального розміру обрахованої моральної шкоди, оскільки проводити чотири експертизи є недоцільним. Зазначив, що відмова ПрАТ "Страхова група "ТАС" від виплати страхового відшкодування є неправомірною, оскільки страхова компанія була повідомлена про вчинення ДТП, а саме по собі не подання заяви не є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. Тому із відповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС" підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 12 мінімальних заробітних плат. Зазначив, що позивачами не пропущено строки позовної давності, оскільки востаннє кримінальне провадження було закрито 30.07.2019 року, а позивачам стало про це відомо лише наприкінці 2019 року, тому є всі підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] подав відзиви на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити, а в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що його вини у вчиненні даної ДТП немає. Сам потерпілий порушив правила дорожнього руху, а він уникнути зіткнення не зміг. В межах кримінального провадження проводилися слідчі дії та експертизи і за їх результатами прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутності в його діях складу злочину. На час ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована, страхова компанія повідомлялась про дану ДТП. На відшкодування шкоди, сплатив позивачам 50000 грн. і готовий ще заплатити таку ж суму та понесені судові витрати, однак в позові позивачі просять про стягнення моральної шкоди в розмірі, який є нереальним для нього і на даний час він не має таких коштів. У нього на утриманні троє неповнолітніх дітей, він із дружиною офіційно працевлаштовані, але заявлений розмір морального відшкодування є занадто високим. В судових дебатах частково погодився з позовом і просив його задоволити частково, врахувавши всі обставини справи. Представник відповідача, адвокат Захарчук О.Л., в судовому засіданні позов не визнав і підтримав подані відзиви на позовну заяву, зазначив, що кримінальне провадження закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення, досудовим розслідуванням встановлено, що ДТП сталося через грубе порушення Правил дорожнього руху велосипедистом. При винесенні рішення слід враховувати всі обставини справи і зокрема те, що відповідачем вже сплачено позивачам 50000 грн. і [PERSON] готовий добровільно заплатити ще таку ж суму. Додатково вказує, що позивачами пропущено строки позовної давності для звернення до суду, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ПрАТ "Страхова група "ТАС" Кудрявський С.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, у поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначав, що вимоги позивачів про стягнення страхового відшкодування є безпідставними у зв`язку з пропуском передбаченого законодавством строку для подання заяви про виплату страхового відшкодування і необхідних документів для встановлення кола осіб, які мають право на отримання такої виплати. Зважаючи на це, просить відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [INFO] приблизно о 08-30 годині рухаючись по вул.Приміській зі сторони вул.Тиннівської у напрямку вул.Дворецької в м.Рівне, поблизу будинку № 61, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Toyota Rav-4", державний реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який був тестем позивача [PERSON] , батьком позивачки [PERSON] , дідом позивача [PERSON] та батьком позивача [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами, які наявні в матеріалах справи. Внаслідок ДТП [PERSON] від отриманих травм помер у Рівненській центральній міській лікарні в той же день. 28.03.2016 року відомості про дану ДТП внесені слідчим відділом розслідування ДТП СУ УМВС України в Рівненській області до ЄРДР за № 12016180010001925, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Потерпілими у вказаному кримінальному правопорушенні були визнані позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 30.07.2019 року заступником начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в рівненській області Гонтар О.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу злочину, оскільки в його діях не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку з фактом ДТП. У дорожній ситуації, дії велосипедиста [PERSON] , який об`їжджаючи вибоїну ліворуч, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виїхав на смугу руху автомобіля марки "Toyota Rav-4" і ці дії не відповідали вимогам п.10.1 та п.10.3 Правил дорожнього руху і перебувають в причинному зв`язку з фактом ДТП. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Страхова група "ТАС" відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7658256 від 20 січня 2016 року. В день ДТП відповідач повідомив ПрАТ "Страхова група "ТАС" про ДТП, що з ним сталася. З метою отримання страхового відшкодування позивачка [PERSON] зверталася до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, однак як вбачається із листа ПрАТ "Страхова група "ТАС" від 11.03.2020 року (а.с.29) їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для подачі такої заяви. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до цієї статті передбачено: - 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; - 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; - 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; - 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки ДТП сталася за участю транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність власника якого була застрахована у ПрАТ "Страхова група "ТАС", то позивачі мають право на виплату страхового відшкодування в сумі 16536,00 грн. (по 4134,00 грн. для кожного з позивачів). Відмову ПрАТ "Страхова група "ТАС" у виплаті страхового відшкодування суд вважає неправомірною, оскільки [PERSON] [INFO] повідомив страхову компанію про ДТП, а вона в свою чергу повинна була розпочати власне розслідування ДТП, з`ясувавши винуватців протягом 90 днів, та виплатити відповідне страхове відшкодування, однак таких дій не здійснила. У постанові від 29 липня 2020 року в справі № 276/752/16-ц Верховний Суд зробив висновок про те, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика, ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, то вона здійснила відповідне волевиявлення. За таких обставин, враховуючи повідомлення [PERSON] про ДТП в страхову компанію [INFO] (в день ДТП), тривале проведення розслідування, подачу заяви про виплату страхового відшкодування позивачкою [PERSON] в межах року після закриття кримінального провадження, позовна вимога про стягнення на користь позивачів страхового відшкодування з ПрАТ "Страхова група "ТАС" підлягає до задоволення. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Суд, при розгляді даної справи, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує всі обставини справи в їх сукупності, але не бере до уваги наданий позивачами розрахунок розміру моральної шкоди згідно методики О.М.Ерделевського , оскільки згідно відкритих даних Реєстру методик судових експертиз на сайті Міністерства юстиції України методика Ерделевського О.М. , за якою визначався орієнтовний розмір компенсації позивачам моральних страждань, 29.01.2016 року виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури. Однак, призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду. Сторони не заявляли клопотання про призначення експертизи, а представник позивачів зазначив, що призначення експертизи є недоцільним. Суд не погоджується із заявленим позивачами розміром моральної шкоди, який суперечить загальним засадам цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) та, на думку суду, є надмірним відшкодуванням. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст.23, 1168 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнали позивачі, враховуючи засади співмірності, виваженості, справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 року № 4. На думку суду, з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, в тому числі і того, що сам потерпілий порушив Правила дорожнього руху, що перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з настанням наслідків цього ДТП, а в діях відповідача порушення таких Правил встановлено не було, глибину душевних страждань позивачів, які втратили близьку людину, пережили стрес та великі переживання, той факт, що відповідач добровільно відшкодував позивачам 50000 гривень, а питання про відшкодування матеріальної шкоди в даному позові не ставиться, а також враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, наявність у відповідача трьох неповнолітніх дітей, розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, що призвело до смерті [PERSON] , має становити 10000,00 гривень кожному із позивачів і цей розмір є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в наявності є порушення прав позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за захистом яких спрямоване їх звернення до суду, позов є обґрунтованим і доведеним належними доказами, а тому підлягає до часткового задоволення. Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на те, що пропущено строк позовної давності, оскільки це не підтверджено відповідними доказами, не змотивовано у відзивах і не подано заяву про застосування строків позовної давності. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів ПрАТ "Страхова група "ТАС" та [PERSON] судовий збір, який був сплачений позивачами при подачі позову до суду, а також стягнути з відповідача [PERSON] витрати на правову допомогу, які поніс відповідач [PERSON] .

Outcome: approved