Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить: стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 646242,08 грн, судовий збір у сумі 6462,43 грн та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 28000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 31 серпня 2020 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача - Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер [NUMBER] . Цивільну відповідальність відповідача застраховано не було, у зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу частину спричиненої иайнової шкоди у розмірі 130000 грн, проте залишковий розмір невідшкодованої майнової шкоди становить ще 646242,08 грн, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 26 липня 2021 року судом відкрито провадження, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, наполягали на заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позов та інших клопотань не подавав. Суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Як вбачається з постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 року (справа 185/8863/20, провадження 3/185/89/21), яка набрала законної сили 06.04.2021 року, водій [PERSON] 31.08.2020 року о 19:00 годині в м. Павлограді Дніпропетровської області, керуючи ТЗ марки "Renault Megan", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Полтавська проїхав перехрестя з вул. Озерною на заборонений сигнал світлофору (червоний), здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Land Cruiser, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який виїзжав в цей час на перехрестя з вул. Озерна. В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст.124 КУпАП. За приписами ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку №87/20 експертного автотоварознавчого дослідження від 13.09.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача станом на 31.08.2020 року складала 776242,08 грн. Відповідно копії платіжного доручення №L04217P1YA від 21.04.2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодувало позивачу частину спричиненої майнової шкоди у розмірі 130000 грн. Відповідно до ст. 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно зі ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З вищевказаної суми, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 646242,08 грн, обґрунтовуючи це тим, що частину витрат в сумі 130000,00 грн сплатила МТСБУ. Враховуючи, що заподіяна матеріальна шкода позивачу на даний час не відшкодована, суд вважає за необхідне: стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування майнової шкоди у розмірі 646242,08 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів за надання правової допомоги в розмірі 28000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 136 ЦПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем подано до суду копію квитанції №0.0.1843833530.1 від 21.09.2020 року про сплату послуг адвоката в розмірі 28000,00 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20 липня 2021 року у справі №922/2604/20, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Позивач надав до суду копію договору про надання правової допомоги від 18.09.2020 року, яким визначено права та обов`язки сторін та інші умови, копією Додаткової угоди до вказаного договору від 18.09.2020 року визначено виключно загальну суму, яку має сплатити позивач за надання правової допомоги адвокату в розмірі 28000 грн, проте відсутні будь-які зазначення детального опису виконаних доручень клієнта, матеріали справи не містять акту прийому-передачі виконаних робіт. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення коштів, сплачених за надання правової допомоги. Крім того, зі змісту договору вбачається, що допомога надається у справі №185/6216/20 та інших справах, зокрема №185/8856/20, які не є даною справою. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в обґрунтування того, що понесені ним витрати в розмірі 28000 грн були сплачені саме за надання допомоги по даній справі №185/4344/21, а не за сукупністю різних справ. Тому у суду відсутні підстави для стягнення цієї суми з відповідача. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги всі фактичні обставини справи та надані суду докази, суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог частково: стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 646242,08 грн, судовий збір у розмірі 6462,43 грн, а також суму вартості автотоварознавчого дослідження в розмірі 3200,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial