Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У суд звернулося Державне підприємство «Національна атомна енергенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (далі ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Рівненська АЕС») із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованість в сумі 2972 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят дві гривні) 78 (сімдесят вісім) копійок та судовий збір сплачений позивачем при поданні позову в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню. Підставою для подання позову стало те, що під час звільнення відповідача відрахування із суми заробітної плати не було проведено, по причині недостатності у відповідача коштів для покриття заборгованості за невідпрацьовані дні використаної відпустки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Проте, подав до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в цивільній справі в повному обсязі, просить судовий розгляд справи провести без його участі, просить ухвалити рішення про задоволення позовних вимог позивача, та зменшити в справі судові витрати, що підлягають стягненню з нього на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП «Рівненська АЕС». Суд, дослідивши та оцінивши надані у справі докази, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до наказу ВП «Рівненська АЕС» від 04.12.2015 року №2288 ос відповідача [PERSON] прийнято на роботу столяром цеху господарського обслуговування ВП РАЕС. Наказом №1706 ос від 17.11.2017 року відповідача [PERSON] переведено наповнювачем балонів 3 розряду станції по заправці вогнегасників цеху господарського обслуговування. 08.06.2021 року наказом №1497 ос від 17.08.2021 року відповідача звільнено з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом без поважних причин. З 08.02.2021 року по 10.03.2021 року відповідач перебував у черговій щорічній відпустці за період роботи з 07.12.2020 року по 06.12.2021 року. Відпустка надавалась відповідачу згідно графіка відпусток на 2021 рік з розрахунку: основна відпустка 26 календарних днів та додаткова відпустка за роботу з шкідливими та важкими умовами праці 4 календарні дні, тобто всього 30 30 календарних днів. Фактично відповідачем відпрацьований період з 07.12.2020 року (початок робочого року) по 06.06.2021 року (6 місяців). За цей період кількість днів відпустки фактично склала 15 календарних днів (13 календарних дні та 2 календарних дні за роботу з шкідливими та важкими умовами праці), тобто відповідач у повному обсязі використав 30 календарних днів відпустки. Відповідач надлишково використав 15 календарних днів відпустки. На дату звільнення заборгованість відповідача за невідпрацьовані дні відпустки склала 6853 грн. 69 коп. З 05.04.2021 року по 14.04.2021 року відповідач хворів та йому було видано довідку про тимчасову непрацездатність. 27.10.2021 року довідку про тимчасову непрацездатність було замінено на листок непрацездатності. В грудні 2021 року відповідач передав на підприємство листок непрацездатності. По листку непрацездатності відповідачу нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності за рахунок підприємства 2410 грн. 50 коп. та за рахунок фонду соціального страхування 2410 грн. 50 коп., а всього 4821 грн. 00 коп. Тому заборгованість відповідача за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки станом на день подачі позовної заяви становить 2972 грн. 78 коп. Згідно ст.22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Під час звільнення, відрахування із суми заробітної плати не було проведено, по причині недостатності у відповідача коштів для покриття заборгованості. На підставі ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в одни рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. 09.02.2022 року ВП «Рівненська АЕС» за №2352/001 направив відповідачу претензію про відшкодування заборгованості в сумі 2972 грн. 78 коп. та просив на протязі 20 днів в добровільному порядку відшкодувати дану заборгованість. Але на день подачі позову до суду відповідач кошти не повернув, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. На підставі вищенаведеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Рівненська АЕС» до [PERSON] та стягнення заборгованості в сумі 2972 грн. 78 коп. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з повним визнанням відповідачем [PERSON] позовних вимог, про що вказано у його заяві про визнання позову, судом вирішено питання про зменшення судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача на 50%, та поверненню позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved