Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

В квітні 2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, та відповідно просив визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , а саме: право власності на 1/2 частки земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,1200 га, 0510137000:03:042:0046 за адресою [ADDRESS] ; - 1/2 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, 0510137000:03:042:0045 за адресою [ADDRESS] . Мотивував позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько [PERSON] після якого залишилося спадкове майно, спадкодавцем було складено заповіт яким не було охоплено частину майна, що складається із двох земельних ділянок, після звернення із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтв на право на спадщину за законом, отримав відмову. Нотаріус аргументував відмову тим, що частки земельних ділянок не визначені, нотаріус позбавлений можливості визначити склад спадкового майна та належність його спадкодавцеві це і стало причиною звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 14.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав викладених у ньому, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не прибув, про причини неявки до суду не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Враховуючи другу поспіль неявку належним чином повідомленого відповідача, який не повідомив про причини свої неявки та від якого відзиву не надходило, суд ухвалив у судовому засідання без виходу в нарадчу кімнату провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, відповідно до свідоцтвом про народження [PERSON] є сином [PERSON] ( свідоцтво а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (свідоцтво а.с. 8). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.10.2016 виданого [PERSON] , посвідчено, що його спадщина складається з 9/20 часток будинковолодіння з відповідно часткою прибудов, господарських будівель та споруд, [ADDRESS] (свідоцтво а.с. 9). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі зазначено спадкоємцем [PERSON] [PERSON] (витяг а.с. 10). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.03.2006 зареєстровано заповіт [PERSON] ( витяг а.с.13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником 9/20 житлового будинку, з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (довідка а.с. 11). [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1200 га., кадастровий № 0510137000:03:042:0046, з цільовим призначенням для ведення садівництва, співвласником є [PERSON] , частки не визначені (державний акт, витяг а.с. 14-15). [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га., кадастровий № 0510137000:03:042:0045,\~з цільовим\~призначенням длябудівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, співвласником є [PERSON] , частки не визначені (державний акт, витяг а.с. 17-19). Державний нотаріус Другої Вінницької державної нотаріальної контори Сікорська Л.А. 28.10.2016 видала постанову по відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме реєстрації права власності на земельні ділянки площею 0,1000 га та 0,1200 га., причиною цього стало те що вказані земельні ділянки є спільною сумісною власністю, частки власників [PERSON] та [PERSON] не визначені, у зв`язку із смертю останнього неможливо встановити домовленість між співвласниками. Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Отже дієздатність [PERSON] закінчилась з його смертю і право на його майно перейшло до спадкоємця, зокрема його сину [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до пунктів 21, 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, тому відповідно до статті 88 ЗК України слід брати до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Таким чином визначення часток земельної ділянки власників будинку, що розташований на ній можливо лише у випадку, якщо до цього розмір часток власників земельної ділянки не визначався. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Суд дослідивши матеріали справи встановив факт смерті [PERSON] , факт прийняття спадщини після його смерті сином [PERSON] на будинковолодіння; факт порушення прав позивача - неможливість оформлення права на спадшину через те, що частка майна у спільній сумісній власності не визначена. Суд встановив, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1200 га., кадастровий № 0510137000:03:042:0046, з цільовим призначенням для ведення садівництва, належала співвласникам [PERSON] та [PERSON] , а земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,1000 га., кадастровий № 0510137000:03:042:0045,\~з цільовим\~призначенням длябудівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] право власності на 1/2 частки земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,1200 га, 0510137000:03:042:0046 за адресою [ADDRESS] ; та 9/20 частка земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1000 га, 0510137000:03:042:0045 за адресою [ADDRESS] оскільки саме така частка будинковолодіння була отримана ним у спадщину. Позивач в позові просив судові витрати залишити за ним, тому суд не застосовує ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial