Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У вересні 2021 року представник позивача ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача суму в розмірі 77531,62 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.06.2019 року позивачем у справі було здійснено зміну найменування із ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС». 06.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспортного засобу № 197582а8да, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Subaru» д.н.з. [NUMBER] . 06.02.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Subaru» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2019 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.08.2019 року було визнано [PERSON] винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню за ст..124 КУпАП. Умовами укладеного між позивачем та страхувальником, договору передбачена можливість визначення розміру збитків та страхового відшкодування на підставі рахунку СТО, а не на підставі експертизи. Згідно рахунку СТО №12 від 01.03.2019 ЧП « [PERSON] » вартість відновлювального ремонту застрахованого об`єкту склала 77531,62 грн. Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту №АХА2452349 від 06.03.2019 року, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 77531,62 грн. Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 77531,62 грн., а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди в примусовому порядку. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 31.01.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого, останній, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність, оскільки, він є учасником бойових дій, та відповідно до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільняється від відшкодування збитків від ДТП, винуватцем якої він є. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Моторне (транспортне) страхове бюро України. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні, виходячи із підстав викладених у відзиві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.06.2019 року позивачем у справ було здійснено зміну найменування із ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС». 06.07.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено Договір страхування наземного транспортного засобу № 197582а8да, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Subaru» д.н.з. [NUMBER] . 06.02.2019 року о 17-30 год. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «BMW» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2019 року, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.08.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу. Відповідно до положень ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач вказує та судом встановлено, що згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту №АХА2452349 від 06.03.2019 року та згідно рахунку СТО №12 від 01.03.2019 ЧП « [PERSON] », було сплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 77531,62 грн., що підтверджується копією платіжного доручення. Згідно зі\~статтею 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою\~статті 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статями\~7,\~8 Закону України «Про страхування»\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в Україні здійснюється обов`язково. Cтрахова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Статтею 25 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. За змістом\~статті 993 ЦК України\~та\~статті 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справ № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно зі\~статтею 993 ЦК України\~та\~статтею 27 Закону України «Про страхування»\~до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналіз зазначених вище положень страхового законодавства України дає підстави для висновку про те, що позивач, сплативши потерпілому страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, вправі вимагати від особи, яка фактично завдала шкоду забезпеченому транспортному засобу, повернення грошових коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Однак, з урахуванням обставин справи, зазначені вище положення чинного законодавства в сфері страхування щодо права страховика на пред`явлення вимоги до винуватця ДТП (заподіювача шкоди) про повернення грошових коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування в даному випадку не підлягають застосуванню з огляду на таке. Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] від 11.03.1997 року, відповідач [PERSON] є учасником бойових дій. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Згідно\~ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності,\~звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Отже, зважаючи на те, що відповідач, як учасник бойових дій, звільнений від відшкодування збитків внаслідок аварії, то достатні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми шкоди відсутні, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Так як в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати у вигляді 2270,00 грн. судового збору на підставі п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed