Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просила винести рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дитини: [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30.05.2011. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З вересня 2010 року припинилися не лише фактичні шлюбні відносини між ними, але й відносини між батьком та його сином [PERSON] . З того часу відповідач жодного разу не поцікавився своїм сином, не телефонував, не приїздив, хоча місце проживання дитини не змінювалося та жодного перепону у спілкувані сина із батьком вона не чинила та не заперечувала проти цього, адреса та номер телефону відповідачу відомі. Крім того, відповідач ніколи не цікавився станом здоров`я свого сина, його успіхами та розвитком, будь-якої матеріальної допомоги не надавав, не підтримував з сином родинних відносин, не цікавиться його життям, його уподобаннями та навчанням. Станом на сьогоднішний день дитина свого батька не знає та не пам`ятає, оскільки дитині було лише 1 місяць, коли вони почали проживати окремо та відповідач з того часу жодного разу дитину не відвідував. Відповідач повністю ухиляється від обов`язків покладених на нього як на батька, в розумінні Сімейного кодексу України, майже 12 років поспіль. Дитина безперервно проживає з нею, з вересня 2010 року перебуває на повному її утриманні, піклуванні та вихованні. Дитина з першого класу навчається у ліцеї №1 м. Немирів, місце навчального закладу не змінював. Відповідно до характеристики малолітнього [PERSON] , батько ухиляється від обов`язків щодо виховання дитини, школу жодного разу не відвідував, не цікавився успіхами сина. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їхню відсутність, підтримали позов, просили його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ст.. 206 ч. 4 ЦПК України, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Представник третьої особи Служба у справах дітей Немирівської міської ради в судове засідання не з`явилася, надіслали заяву про розгляд справи у їхню відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , його батьками записано: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 30.05.2011 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до характеристики малолітнього [PERSON] , батько ухиляється від обов`язків щодо виховання дитини, школу жодного разу не відвідував, не цікавився успіхами сина Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом . На підставі викладеного,

Outcome: approved