Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

07.12.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно, а також позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] (а. с. 1-2). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 05.10.2019 вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. До реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Крім того позивач зазначає, що вони з сином постійно проживають за адресою : [ADDRESS] . При цьому батько дитини з початку 2020 року з ними не проживає, дитиною не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а також не надає кошти на утримання дитини. За час спільного життя, відповідач зловживав алкоголем, застосовував до неї фізичну силу у присутності дитини. Позивач стверджує, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, тобто не виконує своїх батьківських обов`язків. Ухвалою судді від 15 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (а. с. 21-22). Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а. с. 88). У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. Треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у судове засідання представники не з`явились, про причину неявки третьої особи - Служби у справах дітей Погребищенської міської ради Вінницької області суду не відомо. Служба у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області просили розгляд справи проводити без участі представника, при розгляді справи покладаються на думку суду ( а. с. 107). Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечувала. Заслухавши пояснення позивача її представника [PERSON] , свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 жовтня 2019 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а. с. 9). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] ( а.с. 8). Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11 жовтня 2021 року ухваленого у справі № 143/1470/20 шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 12-13). Крім того встановлено, що малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю, позивачем у справі, за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідками виданими Щасливською сільською радою № 1193 від 18.09.2020, № 1395 від 29.10.2020 та актом фактичного обстеження житлових умов від 02.10.2020 (а. с. 10-12). Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 серпня 2020 року (справа № 127/2607/20, провадження № 1-КП/127/112/20) [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки (а. с. 60-62). Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради від 18.11.2021 № 402 ( а.с. 82-84), Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Та обставина, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідачем не оспорюється та підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , які, зокрема, підтвердили той факт, що ще до засудження відповідач не працював, не забезпечував дружину і дитину, внаслідок чого позивач була вимушена повернутися проживати до своїх батьків. Таким чином встановлено, що батько дитини - відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина, не піклується про здоров`я дитини, його фізичний і духовний розвиток, навчанням та вихованням не цікавиться, матеріально не забезпечує. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню, піклуванню та утриманню малолітнього сина належним чином. Своїм правом на подачу відзиву відповідач, будучи повідомлений про суть спору, не скористався. Аналізуючи вищенаведені обставини, слід прийти до висновку, що поведінка відповідача вказує на те, що він не виявляє батьківського піклування щодо свого сина, не має бажання займатися його вихованням, утриманням та належним доглядом, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, слід позбавити [PERSON] батьківських прав. Крім того відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 та 2 ст. 182 Сімейного кодексу України в редакції закону, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання малолітньої дитини суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, він може сплачувати аліменти у спосіб та розмір визначений позивачем, тобто 2000 гривень щомісячно, що є співмірним розміром з мінімальним рекомендованим розміром аліментів на одну дитину ( з 01.01.2022 становить 2100 грн.). За змістом ст.191 Сімейного кодексу України суд стягує аліменти від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням поданої позивачем заяви про звільнення від сплати судового збору за вимогами про позбавлення батьківських прав, а також звільнення її від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору за дві вимоги підлягають стягненню з відповідача на користь держави, що становить 1681,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved