Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. [PERSON] звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що вона є власницею будинку за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею в даному будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який з 2017 року в ньому не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг. Та обставина, що окрім неї у належному їй будинку зареєстрований [PERSON] , обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження її майном, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду з вказаним позовом. В судове засідання 25 травня 2022 року позивачка, належно повідомлена про розгляд справи не з`явилася, скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності. Скористалася правом подачі відповіді на відзив. Зазначила про помилковість доводів [PERSON] про віднесення будинку за адресою: [ADDRESS] до їх спільної сумісної власності. Відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання 25 травня 2022 року не з`явився. На адресу суду скерував відзив на позовну заяву, яким позов заперечив. Заперечуючи позов покликався на те, що в будинку за адресою: [ADDRESS] він не проживає з 2016 року. Однак, такий належить йому та позивачці на праві спільної сумісної власності. Відтак, відсутні правові підстави для визнання його, як співвласника будинку, таким що втратив право користування житловим приміщенням. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Будинок, що за адресою: [ADDRESS] перебував у спільній сумісній власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] , позивачу [PERSON] 28 червня 1989 року видано Свідоцтво про право власності на Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] у спільному майні подружжя, як дружині, що пережила чоловіка (а.с. 57, 59). [INFO] сину померлого [PERSON] [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 60). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 58). Інформації щодо реалізації спадкових прав після смерті [PERSON] особами не залученими до участі у справі, судом не здобуто. На час смерті [PERSON] та позивач [PERSON] проживали разом, що стверджується записами в будинковій книзі (а.с. 9). Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 травня 2016 року, шлюб зареєстрований 22 березня 1986 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.15). Зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.62). Зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проте такий більше 5 років у будинку не проживає, що визнається сторонами. 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до пунктів 1,2 частини 1 статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , набутий позивачем в частині до шлюбу з відповідачем, в частині за час шлюбу з відповідачем в порядку спадкування після смерті сина, такий суд відносить до особистої приватної власності позивачки. Відповідно до статей 41, 47 Конституції України, статті 391 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно\~статті 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом. Відповідно до статті 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 319\~ЦК України визначає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. Частиною 2 статті 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, тобто волі, намірів та свідомих дій цієї особи щодо реалізації свого права на проживання у спірному приміщенні. Таким чином суд вважає, що відповідач добровільно покинув будинок, у якому зареєстрований, а оскільки він не проживає без поважних причин більше одного року у вказаному будинку, то в силу цього втратив право на користування житлом, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, слід зазначити, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Такими є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено). Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 25 травня 2022 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259\~ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення.

Outcome: approved