Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника звернулася до суду із позовом про визнання\~майна спільною\~сумісною власністю\~подружжя та\~поділ спільного\~сумісного майна\~подружжя. Позов обгрунтовано тим, що 24.01.2009 між сторонами укладено шлюб, [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.09.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка стверджує, що за час спільного із відповідачем проживання останній, із спільного сімейного бюджету, позичив кошти громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у розмірі 15000,00 грн. У зв`язку з неповерненням відповідачу коштів, останній звернувся до суду із позовом про стягнення боргу. Ухвалою Вільнянського районного суду від 18.07.2016 у справі № 314/5116/16-ц, визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за умовами якої в рахунок грошового боргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передається у власність [PERSON] , і визнається за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається із житлового будинку літ. «А»; вбиральні літ. «В»; сараїв літ. «Б», «Г», «Д»; парканів № № 1,2,3; водопроводу № 4; замощення I, які відповідачі успадкували після смерті свого батька громадянина [PERSON] . Судом 14.04.2017 винесено ухвалу про виправлення описки в ухвалі суду від 18.07.2016, в частині назви вулиці, а саме замість « [PERSON] » вірною назвою вулиці ухвалено вважати « [INFO] ». 12.06.2017 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . Після розірвання шлюбу, із 2019 року, відповідач у будинку [ADDRESS] не проживає. Натомість позивачка із сином продовжує проживати у вказаному будинку, утримує його, сплачує усі комунальні послуги, не може отримати субсидую, оскільки власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Позивачка просить визнати житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , як такої, що набута у порядку поділу майна подружжя. Ухвалою суду\~від 29.09.2021 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового слухання. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі на тих підставах, що зазначені у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд, дійшов таких висновків. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.01.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, вбачається, що сторонами 24.01.2009 укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, вбачається, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 134. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.07.2016 у цивільній справі № 314/5116/16-ц визнано мирову угоду між позивачем [PERSON] та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за умовами якої в рахунок грошового боргу відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передається у власність [PERSON] і визнається за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] (складається із житлового будинку літ. «А»; вбиральні літ. «В»; сараїв літ. літ. «Б», «Г», «Д»; парканів № № 1,2,3; водопроводу № 4; замощення I), який відповідачі успадкували після смерті свого батька [PERSON] . У свою чергу позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] передається у власність і визнається за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] (складається із житлового будинку літ «А»; сіней літ. «а-1»; нежитлової времянки літ. «Б-1»; сіней времянки літ. «б-1»). Сторони погодили, що ціна житлового будинку [ADDRESS] є меншою ніж ціна будинку [ADDRESS] на 15000,00 грн. за рахунок чого й відшкодовується грошовий борг у такому ж розмірі відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перед позивачем [PERSON] . Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.04.2017 № 314/5116/16-ц виправлено описку в ухвалі Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.07.2016 в частині назви вулиць, а саме замість « [PERSON] » вірною назвою вулиць ухвалено вважати « [PERSON] ». Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.06.2017 № 89313681, відповідач є власником 1/1 частки житлового будинку [ADDRESS] . У матеріалах справи міститься технічний паспорт Приватного підприємства «Вільнянське БТІ» на житловий будинок [ADDRESS] замовника [PERSON] . Із заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 20.09.2019 № 314/2906/19 встановлюється, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб між сторонами розірвано. У матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна визначення ринкової вартості житлового будинку (садибного типу) від 03.09.2021, розташованого за адресою: [ADDRESS] замовниці [PERSON] . Із акту обстеження житлових умов позивачки від 06.09.2021 вбачається, що у будинку по [ADDRESS] проживає [PERSON] , 1982 року народження, [PERSON] , 2009 року народження. Із листа виконавчого комітету Вільнянської міської ради Запорізької області від 27.09.2021 № 02-02-08/4545 встановлюється, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51 Конституції України). Відповідно до п. 22 Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, передбаченими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно п. п. 23,24 вказаної постанови, вирішуючи спори між\~подружжям про\~майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати джерело\~і час\~його придбання.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~що підлягає\~поділу,\~відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~325\~ЦК України,\~\~можуть бути\~будь-які\~види майна,\~за винятком\~тих,\~які згідно\~із законом\~не можуть\~їм належати\~(виключені\~з цивільного\~обороту),\~незалежно від\~того,\~на ім`я\~кого з\~подружжя вони\~були придбані\~чи внесені\~грошовими коштами,\~якщо інше\~не встановлено\~шлюбним договором\~чи законом.Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, може бути нерухомість. За приписами ч. 1 ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція \~статті 60 СК України,\~передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 235/9895/1 5-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17. Зі змісту\~ч.\~1\~ст.\~57\~України вбачається,\~що особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є: 1)\~майно,\~набуте нею,\~ним до\~шлюбу; 2)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але на\~підставі договору\~дарування або\~в порядку\~спадкування; 3)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй,\~йому особисто; 4)\~житло,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу\~внаслідок його\~приватизації відповідно\~до \~«Закону\~України «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України,\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуто подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим з подружжя, який її спростовує. Згідно зі ст. ст. \~12,\~81 ЦПК України, \~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України, \~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved