Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаним позовом про визнання батьківства. На обґрунтування позову вказала, що вона разом із відповідачем починаючи із жовтня 2016 року і до 27.05.2021 року проживали однією сім`єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах, однак без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народилась спільна дитина - [PERSON] . При цьому в актовому записі про народження № 2393, складеному Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відомості про батька зазначені зі слів матері, у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року вказану справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 37-38). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. було відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 79). 07.12.2021 року відповідач подав до суду відзив у якому визнав позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 83-84). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 17.12.2021 року було постановлено призначити процедуру врегулювання спору, шляхом проведення спільної наради. Провадження по справі зупинено (а.с. 94-95). У подальшому, ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Ул`яновської О.В. від 17.12.2021 року було відновлено провадження по справі та, в порядку ст. 33 ЦПК України, було передано її на розгляд іншому судді, у зв`язку із неможливістю врегулювання спору, шляхом проведення спільної наради (а.с. 99-100). На підставі розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2021 року № 695 було проведено повторний автоматизований розподіл вказаної справи, у зв`язку із припиненням врегулювання спору за участю судді Ул`яновської О.В., та визначено суддю Кириленко Т.В. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 20.12.2021 року було прийнято вказану справу до провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 104-105). 20.01.2022 року позивачка подала до суду уточнену позовну заяву, до якої, крім зазначеного раніше, додала результат тесту ДНК, проведеного лабораторією «Endeavor DNA», за результатами якого вірогідність батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] становить 99,99999997 % (а.с.106-111). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В. від 17.05.2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка до суду не прибула подавши заяву, у якій просила проводити судовий розгляду у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач також до суду не прибув, подавши заяву, у якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив провести судовий розгляд у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.05.2017 року, виданного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 2393. Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] . При цьому, відомості про батька внесено на підставі ст. 135 СК України (а.с. 7). Позивачкою надано спільні фотознімки, на яких зображені сторони разом із дитиною (а.с. 8-10). Крім того, відповідно до звіту теста ДНК, проведного лабораторією «Endeavor DNA», встановлено вірогідність батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] - 99,99999997 % (а.с. 132). Чинне законодавства, зокрема, ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю дитини. 06.05.2022 року до суду надійшла заява відповідача у якій він позовні вимоги визнав (а.с. 144). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. З огляду на викладене вище та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved