Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У лютому\~2022\~року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, просив суд: - визнати протиправним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військової частини [NUMBER] оформлене протоколом від 22.11.2021р. №10, затвердженого наказом командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2021р. №1061, про зняття полковника запасу [PERSON] з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] , у зв`язку зі звільненням у запас, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к»; - зобов`язати об`єднану житлову комісію військової частини [NUMBER] поновити полковника запасу [PERSON] та членів його сім`ї на квартирному обліку при військовій частині [NUMBER] з 03.02.1995р. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] - полковник запасу, начальник відділу організації морально-психологічного забезпечення-заступник начальника управління морально-психологічного забезпечення, був звільнений наказом начальника Генерального штабу- Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 жовтня 2019 року №556 у запас. Вислуга років у Збройних Силах становить 31 рік 05 місяців 18 днів. Проходив військову службу в період з 01.08.1989 року по 06.12.2019 року, учасник АТО. Позивач отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач перебував, як пільговик на квартирному обліку у Дніпропетровському гарнізоні й житловій комісії військової частини [NUMBER] з 03.02.1995р., складом сім`ї дві особи. Службову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , отримав у 2015 році, житловою площею 15,4 кв.м. та загальною площею 41,7 кв.м. на підставі протоколу №8 від 01.10.2015 року засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] . За час проходження військової служби постійним житлом не забезпечувався. Ані позивач, ані його дружина [PERSON] участі в приватизації державного майна не приймали. 18.02.2021 року позивач звернувся з заявою до військової частини [NUMBER] , об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] про виключення квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якій позивач мешкає зі своєю родиною у складі двох осіб, з числа службових квартир та надання позивачу цієї квартири для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку. Витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] № 288 від 02.04.2021 року з метою виконання наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», протоколу від 23.02.2021 року №2 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] було погоджено переведення однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 41,7 кв.м. житловою площею 15,4 кв.м. із числа службового житла та розподілити її для постійного проживання полковнику запасу [PERSON] зі складом сім`ї 2 (дві) особи. У грудні 2021 року позивач дізнався з листа від 25.11.2021 року №29/11/21 голови об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] про прийняття нового рішення на підставі протоколу від 22.11.2021 року №10, затвердженого наказом командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2021 року №1061, про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] . Вважаючи рішення об`єднаної комісії військової частини [NUMBER] щодо зняття позивача з квартирного обліку таким, що суперечить чинному законодавству, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом. В судовому засіданні 06 квітня 2022 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові, позовну заяву просив задовольнити. В дане судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Військової частини [NUMBER] в судовому засіданні 06 квітня 2022 року проти задоволення позовної заяви заперечував в повному обсязі, зазначив, що при звільненні позивача з військової служби відповідно до постанови КМУ було передбачено що вказані особи знімаються з черги, що було оформлено рішенням житлової комісії. На той момент рішення житлової комісії було прийнято законно. В дане судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено відповідно до витягу з послужного списку полковника запасу [PERSON] , довідки Обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 19.02.2021 року за № 7/62/10, що позивач проходив військову службу у Збройних Силах України з 1989 року по 06 грудня 2019 року. 06.12.2019 року Звільнено з лав Збройних сил України наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.10.2019 року № 556 у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к». Загальна вислуга років [PERSON] складає 31 рік 04 місяці 23 дні (арк.с.14, 15-16). Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 09.12.2019 року № 256 полковника [PERSON] , начальника відділу організації морально-психологічного забезпечення - заступника начальника управління морально-психологічного забезпечення, звільненого наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 жовтня 2019 року №556 у запас, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду), з правом носіння військової форми одягу, вважати, що справи та посаду здав. З 06 грудня 2019 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до Індустріального районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області. Вислуга років у Збройних Силах становить: загальна - 31 рік 05 місяців 18 днів. Забезпечений службовим житлом за адресою: [ADDRESS] (арк.с.11). Відповідно до довідки Військової частини № [NUMBER] від 12.12.2019 року полковник [PERSON] в період з 13.08.2014 року по 01.09.2014 року, з 15.10.2015 року по 14.01.2016 року, з 13.03.2017 року по 05.06.2017 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях (арк.с.12). Відповідно до Витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] (військова частина [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , 5 військовий оркестр, Дніпропетровський медіа-центр МО України, 1242 центр реалізації договорів Генерального штабу ЗС України, Державного підприємства обслуговування повітряного руху України) № 10 від 22.11.2021 року, постановлено зняти з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] полковника запасу [PERSON] у зв`язку зі звільненням в запас, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» (арк.с.8-9). Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.11.2021 року за № 1061 затверджено протокол засідання об`єднаної житлової комісії при військовій частині [NUMBER] від 22 листопада 2021 року № 10 (арк.с.10). Листом Військової частини [NUMBER] від 25 листопада 2021 року за № 29/11/21 повідомлено [PERSON] про зняття з квартирного обліку при військовій частині [NUMBER] . У разі незгоди з винесеним рішенням роз`яснено право звернення до суду (арк.с.7). Відповідно до ордеру на службове житлове приміщення № 0000000042, Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради 26 квітня 2016 року видав [PERSON] з сім`єю з 3 чоловік ордер на право зайняття службового приміщення жилою площею 15, 40 кв.м., яке складається з однієї кімнати за адресою: [ADDRESS] (арк.с.21). Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до абз.4 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених п. 10 цієї статті. Відповідно до п. 9 ст.12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей, регулюється Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081. Згідно з пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Згідно ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено два види звільнення військовослужбовців з військової служби: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; або у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. Відповідно до досліджених судом доказів встановлено, що позивача звільнено з військової служби у запас, [PERSON] має вислугу років у Збройних Силах 31 рік 05 місяців 18 днів, тобто більше 20 років. За весь час проходження військової служби останній постійним або службовим житлом не забезпечувався. Відповідно до наказу від 09 грудня 2019 року № 256 позивача було звільнено у запас відповідно до підпункту «к» (які проходять військову службу за контактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) п. 2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Відповідно до п. 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, військовослужбовці знімаються з обліку у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 2) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 3) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 4) в інших випадках, передбачених законодавством. Тобто, умови для зняття з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, як припинення військової служби на підставі підпункту «к» п. 2 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», не передбачено ні у ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ні у ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Отже, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Такі правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 359/5527/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 636/1424/19, від 01 квітня 2020 року у справі №638/5769/18, від 27 листопада 2019 року у справі № 639/302/18-ц, від 22 вересня 2021 року у справі №740/3917/20. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладені обставини справи, зазначені норми права, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі; обставини, на які посилався відповідач є необґрунтованими, не є такими, що спростовують позовні вимоги. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України вважає, що судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп., так як позивач відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі\~викладеного,

Outcome: approved