Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

26.04.2022 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1 / 4 частини його заробітку (доходу) - на своє утримання як матері їхньої спільної дитини, з якою проживає дитина віком до 3-х років, а саме, - син [PERSON] , [INFO] , - з дня подання позову і до досягнення дитиною 3-х років - до [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач, будучи батьком їхніх двох спільних дітей, сплачує на них аліменти згідно судового наказу від 13.07.2021р. Станом на даний час вона, позивач, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не працює, утримання двох дітей потребує значних витрат і часу, а відповідач відмовляється надавати їй матеріальну підтримку. Він має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей і на її утримання до досягнення їхнім молодшим сином трьох років, тому вона з змушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не прибула, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] був повідомлений належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою за адресою реєстрації, про що в матеріалах справи є відповідні докази, будь-яких пояснень, заперечень та жодних доказів на спростування вищевикладеного - суду не надав, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - з відомостей, наданих позивачем, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 03.02.2022 року був розірваний (а.с. 4); - від цього шлюбу в сторін народилися діти: [INFO] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії [NUMBER] , що було видане 07.09.2017р. Болградським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області, актовий запис №275, а.с.6) та 16.06.2020року - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії [NUMBER] , що було видане 08.07.2020р. Болградським районним відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №146, а.с.5); - судовим наказом від 13.07.2021р. (справа №497/1186/2021), на користь позивачки дійсно були стягнуті аліменти з відповідача в розмірі 1 / 3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - щомісячно, з дня звернення позивачем до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім - в розмірі 1 / 4 частини доходів - до досягнення повнолітня молодшою дитиною (а.с.8); - згідно довідки старости села Виноградівка Болградської територіальної громади від 06.07.2021р. за №577, - діти сторін - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - проживають разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться повністю на її утриманні (а.с.7). Позивачка на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а тому, таким чином, - не має можливості повною мірою матеріально забезпечувати своїх дітей, матеріальне становище її є вкрай нужденним. Згідно ч.1ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч.1ст.19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Частиною 3 статті 182 СК України передбачено, що суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доході» боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, ст. 70 цього Закону. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання жінки до досягнення дитиною трьох років суд виходить із положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Так, статтею 75 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами частини 4 статті 84 Сімейного кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 6 статті 84 Сімейного кодексу України, визначено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу, а, відповідно до ст.91 СК України, право на утримання від батька дитини має також жінка, яка не перебуває в офіційному шлюбі, в разі проживання з нею дитини. Згідно ст.5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Отже, сімейним законодавством України, як і нормами міжнародного прва, які ратифіковані Україною, передбачено право дружині-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до вимог статті 77 Сімейного кодексу України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання, як матері дитини, з якою проживає дитина і на утриманні якої перебуває, у розмірі 1 / 4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, - підлягає задоволенню за наявності заперечень з боку відповідача. Згідно з вимогами статті 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved