Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] 13.01.2020 року під час кримінального провадження №12019140060001367 подала в порядку ст.128 КПК України цивільний позов (Том 2, а.с. 41-43), в якому просила стягнути із обвинуваченого [PERSON] 50000 грн. в якості матеріальної компенсації завданої моральної шкоди внаслідок скоєння злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.04.2019 року приблизно о 09.00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , та виконуючи маневр розвороту на вул.Городоцькій у м.Львові, навпроти будівлі №226, порушив вимоги п.п.1.5; 2.3 (підпункт «д»); 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, маючи намір виконати розворот ліворуч у невстановленому місці із заїзної кишені, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед початком руху та виконання маневру розвороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам, не дав дорогу попутному транспортному засобу, що призвело до зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем марки «Toyota Aurion», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням її чоловіка [PERSON] . У результаті порушення водієм [PERSON] їй було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, а саме закритий косий перелом четвертої п?ясткової кістки правої кисті, садно нижньої губи зліва, забій м?яких тканин лівої вилично-щічної ділянки. За таких обставин вважає, що їй було заподіяно відповідачем моральної шкоди, яка підлягає відшкодування. Обґрунтовуючи свої моральні страждання позивач зазначила, що їй було завдано значного розміру моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, яка полягає у душевних стражданнях через постійні згадки про дану дорожню транспортну подію. Крім цього моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях від отриманих травм (головні болі, головокружіння, емоційне напруження, приступи тривоги, втрата сну, дискомфорт, тощо). [PERSON] ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду жодним чином не відшкодував заподіяну ним шкоду, не цікавився станом її здоров?я та не проявляв жодної ініціативи щодо примирення. Заподіяну моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню з відповідача [PERSON] позивач оцінює в розмірі 50000 грн., що вважає справедливим за наведених обставин. 07.06.2021 року вироком Залізничного районного суду м.Львова цивільний позов задоволено частково (а.с.14-18), проте ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.02.2022 року вказаний вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 9-13). Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова Колодяжного С.Ю. від 25.02.2022 року позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином прийнято до провадження,розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк уповноваженим представником відповідача [PERSON] - адвокатом Завадою Т.Р.подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 19.04.2022 року, в якому вказав, що позивач зазначає загальні страждання від отриманих травм (головний біль, втрата сну, тощо), проте жодним чином не пов?язує такий дискомфорт із отриманими травмами (біль у кисті, обличчі, неможливість функціонувати належним чином тощо). Ушкодження, які позивач отримала не є небезпечними, не спричинили стійкої втрати працездатності, за своїм характером не могли створити значного дискомфорту та кардинально змінити життя позивача. Крім того, будь-які незручності мали нетривалий характер. У зв`язку з наведеним, просить в позові відмовити. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, оглянувши матеріали кримінальної справи №462/7146/19, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1, 7 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Оскільки цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, був поданий в порядку ст.128 КПК України під час кримінального провадження, проте ухвалою Львівського апеляційного суду від 03.02.2022 року вирок суду першої інстанції в частині вирішення цього цивільного позову скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, тому даний цивільний позов підлягає вирішенню Залізничним районним судом м.Львова в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно вироку Залізничного районного суду м.Львова від 07.06.2021 року у кримінальному провадженні №12019140060001367, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним та притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України. Вироком встановлено, що 21.04.2019 року приблизно о 09.00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер [NUMBER] , та виконуючи маневр розвороту на вул.Городоцькій у м.Львові, навпроти будівлі №226, порушив вимоги п.п.1.5; 2.3(підпункт «д»); 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року зі змінами і доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №136 від 06.03.2013 року, які виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, який перебував у технічно-справному стані, маючи намір виконати розворот ліворуч у невстановленому місці із заїзної кишені, не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед початком руху та виконання маневру розвороту ліворуч, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам, не дав дорогу попутному транспортному засобу, що призвело до зіткнення керованого ним автомобіля із автомобілем марки «Toyota Aurion», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху, потерпіла [PERSON] - пасажир автомобіля марки «Toyota Aurion», реєстраційний номер [NUMBER] , згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 100/19 від 08.05.2019 р. отримала закритий косий перелом четвертої п`ясткової кістки правої кисті, садно нижньої губи зліва, забій м`яких тканин лівої вилично-щічної ділянки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов?язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень частин 1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до висновку експерта №100/19 від 06.05.2019 року у [PERSON] є наступні ушкодження: закритий косий перелом четвертої п`ясткової кістки правої кисті, садно нижньої губи зліва, забій м`яких тканин лівої вилично-щічної ділянки, які утворилися від контактів правої кисті та обличчя з тупими предметами, могли бути причинені 21.04.2019 року від ударів до частин салону автомобіля під час ДТП, при обставинах, вказаних в ухвалі про призначення експертизи, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я (Том №1 а.с.79-81). Суд погоджується зі обґрунтуваннями позивача завданої їй моральної шкоди внаслідок скоєння злочину, згідно яких позивачу внаслідок ДТП, яка призвела до отримання нею тілесних ушкоджень, була завдана моральна шкода, яка полягає у переживаннях, душевному та фізичному болю, психологічному дискомфорті, що призвело до зміни звичного способу її життя та потребувало додаткових зусиль для його відновлення. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме: невизначеність ситуації з результатами кримінального провадження, стурбованість і тривоги через те, що ситуація триває довго, глибоке відчуття несправедливості та цю обставину, що подія мала місце 21.04.2019 року, а ухвала Львівського апеляційного суду, якою [PERSON] засуджено за ч.1 ст.286 КК України винесена 03.02.2022 року, тобто через 2 роки і 9 місяців. Протягом цього часу відповідач жодним чином не цікавився станом здоров`я позивача, не проявляв жодної ініціативи щодо примирення, не відшкодував заподіяну ним шкоду. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що зазначені обставини дійсно завдали позивачу фізичних та душевних страждань. Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Щодо визначення розміру відшкодування, то суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги, що немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз, враховує характер і глибину моральних страждань, яких зазнала позивач, а також обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода. З огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та приходить до переконання про можливість відшкодування позивачу відповідачем моральної шкоди в розмірі по 10000 грн., задовольнивши позов частково. За положеннями ст.141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні вимоги частково,відповідно до положень ст.141 ЦПК України та вказаного роз`яснення,судовий збір в розмірі 908 грн. розділяється пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, був поданий в порядку ст.128 КПК України під час кримінального провадження, тому із відповідача [PERSON] слід стягнути 181,60 (20% від 908 грн.) грн. судового збору на користь держави.

Outcome: partial