Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

26.07.2021 АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 22031000136832 від 17.07.2019 у розмірі 97 836 грн 50 к., а також понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.07.2019 між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22031000136832 відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит у визначений договором строк, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачено умовами Договору, а також здійснити інші платежі за кредитом у встановлений Договором розмірах і строк та виконати зобов`язання за кредитом в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 74 400,00 грн., строком на 60 місяців, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних, кінцева дата погашення кредиту 17.07.2024, строк користування кредитом 60 місяців. АТ "Банк Кредит Дніпро" виконало свої зобов`язаня за кредитним договором і надало відповідачу кредитні кошти в повному обсязі Водночас, у порушення умов кредитного договору про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання щодо сплати кредиту відповідно до графіка, сплати процентів та комісії за обслуговування кредиту і допустив прострочення виконання зобов`зань строком на 537 днів, в результаті чого станом на 19.05.2021 останній має заборгованість в розмірі 97 836 грн 50 к., яка складається з: залишок простроченого кредиту - 73 270 грн 41 к.; залишок прострочених відсотків - 00 грн 77 к.; залишок прострочених комісій - 24 565 грн 32 к. Враховуючи вищевикладене представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.08.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 05.10.2021. 05.10.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою учасників. 27.10.2021 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 12.11.2021 та 03.12.2021 судове засідання відкладено за клопотанням відповідача. 24.12.2021 та 19.01.2022 судові засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 25.02.2022 та 04.05.2022 судові засідання відкладені у зв`язку з неявкою відповідача та його представника 02.06.2022 належним чином повідомлені учасники повторно в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Лук`яненко К.Г. надав до канцелярію суду заяву відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Федасюк А.А. не повідомили про причини неявки в судове засідання, відзиву на позов не надавали, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань в тому числі щодо відкладення судового засідання призначеного на 02.06.2022 не подали. Відповідно до частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зауважити, що відповідач неодноразово звертався до суду з заявами про відкладення розгляду справи, так судові засідання призначені на 12.11.2021 та 03.01.2021 відкладені за заявою відповідача однак, будь-яких підтверджень поважності причин неявки до суду не надав. Представник відповідача адвокат Федасюк А.А. 07.02.2022 надала заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 11.02.2022 була ознайомлена матеріалами в повному обсязі про що свідчить її власноручний підпис в заяві від 07.02.2022. У судові засідання призначені на 19.01.2022, 25.02.2022 та 04.05.2022 ані відповідач [PERSON] , ні його представник - адвокат Федасюк А.А. не з`явилися, про причини неявки суду не повідомляли. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії » від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. За неявки без поважних причин відповідача та його представника та відсутності доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання [PERSON] та адвоката Федосюк А.А., суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам статті 223 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підтвердження факту укладання кредитного договору позивачем надано копію Кредитного договору № 22031000136832 від 17 липня 2019 року укладеного між АТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] відповідно до п.1.2 договору відповідач отримав кредит в сумі 74 400 грн 00 к. строком повернення до 17.07.2024. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову, заборгованість в розмірі 0,001% річних, на просторочену заборгованість в розмірі 56% річних, відповідно до п. 1.3. договору банк формує графік погашення платежів, який викладений в розділі 4 договору із зазначенням сум погашення основного боргу, процентів за користування кредитом, щомісячної комісії. (а.с. 10); копії розписки про отримання картки, відповідно до якої [PERSON] отримав картку Visa Classic Instant Issue № [NUMBER] , з терміном дії до 31.03.2021 (а.с. 16); копію паспорту споживчого кредиту «Кредит готівкою. Промо зі страховкою (25-75)» від 17.07.2019 (а.с. 22); копію Заяви-згоди № 1130922 від 17.07.2019 (а.с. 23). Згідно розрахунку та Виписки по особовому рахунку, наданих позивачем, по особовому рахунку за кредитним договором 22031000136832 від 17 липня 2019 року, укладеним між позивачем та відповідачем станом на 19.05.2021 мається заборгованість - 97 836 грн 50 к., яка складається з наступного: 73 270 грн 41 к. - залишок простроченого кредиту; 00 грн 77 к. - залишок прострочених відсотків; 24 565 грн 32 к. - залишок прострочених комісій (а.с. 17-21, 24-44). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, кредиту, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності з частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору № 22031000136832 від 17 липня 2019 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 17 липня 2019 року Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро", значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. Приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За загальними правилами, що випливають з положень статей 11 - 14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622 - 625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т. ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. За встановлених судовим розглядом обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним Договором № 22031000136832 від 17 липня 2019 року, яка станом на 19.05.2021 складає 97 836 грн 50 к., а саме: залишок простроченого кредиту - 73 270 грн 41 к.; залишок прострочених відсотків - 00 грн 77 к.; залишок прострочених комісій - 24 565 грн 32 к. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved