Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В будинку у 2015 році з її згоди була зареєстрована колишня дружина її сина [PERSON] та разом з нею її син [PERSON] , який на той час був неповнолітнім. Син помер і був знятий з реєстрації, а колишня дружина зі своїм сином залишилися зареєстрованими, хоч не є членами її сім`ї, не мають родинних стосунків і не мешкають у належному їй будинку з квітня 2018 року. Відносини з ними позивач не підтримує, ніяких домовленостей стосовно користування житлом між ними не існує, спільний побут відсутній, фактично проживають відповідачі, їй невідомо, їх особистих речей в будинку немає. Оскільки відповідачі тривалий час в будинку не проживають, комунальні платежі не сплачують, добровільно з реєстраційного обліку не знімаються, позивач вважає, що порушуються її права як власника житла. Процесуальні дії у справі. 17.08.2021 позовна заява отримана судом. 13.10.2021 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів. 18.10.2021 позовна заява була залишена без руху. 25.01.2022 позивач усунула недоліки позовної заяви. 28.01.2022\~позовна заява\~прийнята до\~розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.02.2022 судом витребувано докази по справі. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явлися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному сайті судової влади, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Від третьої особи - Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради надійшло клопотання розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин, суд ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2014, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Русавською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3941, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями за номером [ADDRESS] /а.с.12-14, 41-43/. У вказаному будинку крім позивача з 13.07.2015 року зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] /а.с.32, 33/, але останні за вказаною адресою не проживають з 01 квітня 2018 року, що підтверджено наданими позивачем Актами мешканців вулиці та голови вуличного комітету /а.с.44, 45/. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у належному позивачу будинку, створюють їй перешкоди у користуванні об`єктом власності, чим об`єктивно порушуються права позивача. Зміст спірних правовідносин. Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з права власника вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності, а також, які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права особою, внаслідок її відсутності в житлі у встановлені законом строки. Норми права, які застосовує суд. Згідно зі ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей. У ч.1 ст.316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Окрім того, ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.383\~ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положеннями ст.391\~ЦК України,\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначене узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 грудня 2020 року справа № 206/4028/18 провадження № 61-1635св20, та у Постанові від 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду після набрання ним законної сили\~є достатньою правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Висновок суду. Аналізуючи спірні\~правовідносини в\~контексті вказаних\~норм права,\~суд вважає,\~що будинок,\~де мають\~реєстрацію місця\~проживання відповідачі,\~належить позивачу\~на праві\~приватної власності,\~позивач несе\~витрати по\~утриманню житла,\~а відповідачі\~від його\~утримання самоусунулися,\~за зазначеною\~в позові\~адресою не\~проживають понад\~один рік, самостійно з реєстраційного обліку не знімаються, чим порушують права позивача, як власника житла, тому суд вважає за можливе захистити порушене право позивача шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком. Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1900,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved