Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

18 листопада 2021 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що у жовтні 2020 року, під час переїзду з міста Чернігова до смт Варва, у неї було викрадено сумку з особистими речами, у якій знаходилися: паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Коли вона звернулась до Варвинського відділу поліції, їй порекомендували подати до міграційної служби заяву про втрату паспорта та видачу нового, що вона і зробила. У березні 2021 року вона отримала повідомлення від ТОВ «ГОУФІНГОУ» з вимогою погасити кредит за невідомим їй кредитним договором на суму 11 000,00 грн, хоча такого договору вона не укладала, а тому вказаний правочин не відповідає її внутрішній волі, що свідчить про його недійсність. Вказаний у вимозі кредитний договір № 3449304165/334860 від 13 листопада 2020 року укладений з ТОВ «ГОУФІНГОУ» від її імені шахрайським способом. На підставі її заяви внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману. Оскільки вона не укладала з ТОВ «ГОУФІНГОУ» кредитного договору № 3449304165/334860 від 13 листопада 2020 року, не вчиняла ніяких дій для отримання за цим договором кредитних коштів ні в письмовому, ні в електронному вигляді, ні в будь-який інший спосіб, а також не здійснювала жодних дій, що могли б призвести до укладення цього договору від її імені третіми особами, просить визнати вказаний договір, із додатком № 1 від 13 листопада 2020 року та додатком № 2 від 22 грудня 2020 року, недійсним та стягнути з відповідача на її користь понесені по справі судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 10 000,00 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28 грудня 2021 року. 14 грудня 2021 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 30-32) з додатками (а.с. 33-60), відповідно до якого вважають позов необґрунтованим та просять відмовити у його задоволенні. Судове засідання, призначене на 28 грудня 2021 року, відкладено до 31 січня 2022 року, а потім до 25 лютого 2022 року, за клопотанням представника позивача. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання, призначене на 25 лютого 2022 року, відкладено до 28 березня 2022 року. У зв`язку з військовим станом в Україні та на підставі розпорядження голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу було передано до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області. Проте справа не приймалася до провадження Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області та у вказаному суді не розглядалась. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» відновлено територіальну підсудність Варвинського районного суду Чернігівської області. 16 травня 2022 року справу повернуто з Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області до Варвинського районного суду Чернігівської області для розгляду за територіальною підсудністю. Справу призначено до розгляду Варвинським районним судом Чернігівської області на 31 травня 2022 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача Зарічна Л.А. у судове засідання, призначене на 31 травня 2022 року, не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі позивача (а.с. 125). У судовому засіданні, яке відбулося 28 грудня 2021 року, представник підтримала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач ТОВ «ГОУФІНГОУ» свого представника у судове засідання не направили, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, у якій просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. У відзиві пояснили, що договір про надання фінансового кредиту № 3449304165/334860 від 13 листопада 2020 року було укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Зокрема, положення ст. ст. 11, 12 вказаного Закону передбачають, що електронний договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, і кожний примірник договору, підписаний з накладеним на нього підписом з використанням або електронного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, або аналога власноручного підпису, є оригіналом. У договорі оферти ТОВ «ГОУФІНГОУ» було чітко визначено, що всі документи щодо надання кредиту підписуються Клієнтом з використанням одноразового ідентифікатора. Позивач [PERSON] заповнила заяву з метою отримання кредитних коштів, прийняла пропозицію (оферту) та приєдналась до умов публічного договору щодо правил оформлення та видачі кредитних коштів, підписавши договір за допомогою одноразового ідентифікатора. При цьому жодних доказів на підтвердження того, що позивач не укладала вищевказаний договір, матеріали справи не містять, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 2020 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 3449304165/334860, відповідно до якого товариство надало позичальнику грошові кошти у сумі 4 000,00 грн строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 8-10, 55-56). Пунктом 1.5 договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.gofingo.com.ua/. Як зазначено у пункті 1.4 розділу 1 та пунктах 2.1, 2.2, 2.3, 2.9, 2.10. 2.17, 2.18 розділу 2 Публічної пропозиції (Договір оферти) ТОВ «ГОУФІНГОУ» на укладення договору про надання фінансового кредиту (ас. 52-54), Клієнт, виконуючи дії, передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті Товариства, виражає свій намір отримати фінансовий кредит та акцептує пропозицію (оферту) Товариства, приєднуючись до договору в цілому. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом оформлення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у виді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовились, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію заявника на Сайті Товариства і формує Особистий кабінет Клієнта. З метою впевненості, що Клієнт є власником вказаної банківської платіжної карти, Товариство має право здійснити верифікацію зазначеної карти. Для цього а автоматичному режимі на банківському картковому рахунку Клієнта блокується випадкова сума до 3 (трьох) гривень, точне значення якої Клієнту необхідно вказати у відповідному полі на Сайті Товариства. У разі згоди із запропонованими умовами кредитування, Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора. Товариство не пізніше 3 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківську картку Клієнта, зазначену клієнтом у Заявці. Відповідно до п. 6.1 договору він укладений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 22 грудня 2020 року [PERSON] подала заявку на продовження строку дії договору № 3449304165/334860 від 13 листопада 2020 року та уклала з ТОВ «ГОУФІНГОУ» додаткову угоду № 2 до вказаного договору (а.с. 10, зворот). Роздруківкою повідомлень з веб-сторінки (а.с. 57), наданою відповідачем, підтверджується, що всі одноразові ідентифікатори, внесені на веб-сторінку 13 листопада 2020 року та 22 грудня 2020 року, були надіслані на телефонний номер [NUMBER] , який вказано у Заявці позивача (а.с. 33). При цьому позичальник [PERSON] відвідувала сайт з 03 січня 2020 року (а.с. 34). Інформаційна довідка ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» (а.с. 51) вказує на те, що 13 листопада 2021 року на сайті GOFINGO.COM.UA через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція типу «видача» кредиту (4 000,00); номер картки, на яку проведена видача [NUMBER] . Перерахування коштів у сумі 4 000,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] в АТ «Ощадбанк», який належить [PERSON] , підтверджується також і випискою по картковому рахунку, наданою стороною позивача (а.с. 84-101). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частина 1 статті 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частина 12 ст. 11 вказаного Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту, додаток № 1 до договору та додаткова угода № 2 до договору, підписані позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без входу позивача на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без отримання позивачем від відповідача смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, без введення позивачем [PERSON] цього одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких доказів не надано, хоча в силу положень статей 12, 81 ЦПК України це є її процесуальним обов`язком. Наведене узгоджується з правовим висновком, сформованим у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 12 січня 2021 року № 524/5556/19. Крім того, суд враховує, що позичальник [PERSON] зареєструвалася на сайті відповідача ще на початку січня 2020 року, тобто задовго до жовтня 2020 року, у якому, як стверджує позивач, у неї викрали паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків та кредитні картки. Надана представником позивача роздруківка місцезнаходження ІР-адреси (а.с. 102-104) жодним чином не спростовує обставин укладення договору фінансового кредиту, а лише підтверджує, що під час укладення Договору про надання фінансового кредиту № 3449304165/334860 від 13 листопада 2020 року [PERSON] перебувала в смт Варва, а під час укладення додаткової угоди № 2 від 22 грудня 2020 року про продовження вказаного договору - в місті Чернігові. Разом з тим, суд зважає на те, що додаткова угода від 22 грудня 2020 року (а.с. 11, зворот) передбачає продовження строку дії договору фінансового кредиту № 3449304165/334860, укладеного 13 листопада 2020 року, з метою подальшого повернення коштів не у 30-денний, а у 60-денний строк. Умови про отримання нової суми коштів додаткова угода від 22 грудня 2020 року не містить. Отже, її укладення не має жодних ознак шахрайства. Сам по собі факт внесення в ЄРДР відомостей за заявою позивача про заволодіння коштами шахрайським способом не підтверджує наведених у позовній заяві обставин. У повідомленні прокурора про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42021271210000013 від 27 січня 2021 року за фактом заволодіння грошовими коштами шляхом обману (а.с. 6) відсутня інформація про те, що вказані відомості стосуються оформлення кредитного договору саме з ТОВ «ГОУФІНГОУ». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 викладено правовий висновок, застосований також у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, про презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Оскільки позивач [PERSON] не довела, що не підписувала за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора договір про надання фінансового кредиту, додаток № 1 до договору та додаткову угоду № 2 до договору, не довела, що в неї було викрадено паспорт громадянина України, реєстраційний номер платника податків та кредитні картки, як і не підтвердила, що вона втратила мобільний телефон з номером [NUMBER] та картку [NUMBER] , видану їй АТ «Ощадбанк», не надала суду жодних доказів на підтвердження протиправних дій будь-яких осіб при укладанні цього договору, в тому числі шахрайських дій третіх осіб щодо використання її персональних даних, а також доказів того, що розрахунковий рахунок, на який було перераховано кошти, їй не належить, не підтвердила, що вона не отримувала від ТОВ «ГОУФІНГОУ» грошових коштів за договором, суд приходить до висновку, що вказаний договір був укладений саме позивачем та відповідав її внутрішній волі. За таких обставин, проаналізувавши доводи сторін та надані ними докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed