Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №6231, вчинений 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокією Юріївною про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» 10426,56 грн. за кредитним договором №105956634 від 25.04.2013 укладеному з ПАТ «Банк руський стандарт». Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13 жовтня 2021 року за місцем його роботи надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни про звернення стягнення на його доходи від 04.10.2021 у виконавчому провадженні №665961502 згідно якої на користь АТ «Банк Форвард» стягнуто 10426,56 грн. заборгованості на підставі виконавчого напису №6231 від 04.06.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Є. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства оскільки вимоги за укладеним кредитним договором ним були виконані та банк з дня закінчення договірних зобов`язань - 25.10.2014 по день видачі оспорюваного напису не пред`явив претензій, на момент вчинення виконавчого напису сплили строки позовної давності, кредитний договір нотаріально не посвідчувався, заборгованість яку стягнуто за оспорюваним написом виникла поза межами договірних зобов`язань, нотаріусу на підтвердження безспірності заборгованості не надавалась первинна бухгалтерська документація. Оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, в тому числі Закону України «Про нотаріат». Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.. Позивачем суду подано заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, представника в суд не направив, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутність належним чином повідомлених сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. 02.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 65961502 на підставі виконавчого напису № 6231, виданого 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 10 426,56 грн. Позивачем суду надано отримані від приватного нотаріуса копія виконавчого напису від 04.06.2021 за реєстровим №6231 та копії документів на підставі яких його було видано. 04 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Євдокією Юріївною було вчинено виконавчий запис № 6231 про звернення стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] який народився [INFO] , місце народження Дніпропетровська область, Апостолівський район, село Нива Трудова, місце роботи : ЧП «Сонячне Сяйво» тракторист, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт : [NUMBER] виданий 07.09.1999 року органом: Апостолівським РВУ МВС України в Дніпропетровській обл. (далі - «Боржник»), який/яка є боржником за Кредитним договором №1059556634 від 25.04.2013, укладеним ним/нею із «ПАТ «БАНК РУССКИЙ СТАНДАРТ», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», ідентифікаційний код юридичної особи 34186061, юридична адреса: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 105 (далі іменується - Стягувач). Строк платежу по Кредитному договору настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.09.2018 року по 18.10.2018 року. Загальна сума, що підлягає стягненню - 10426,56 грн. Представником АТ «БАНК ФОРВАРД» приватному нотаріусу Бужиганчук Є.Ю. подано заяву про вчинення виконавчого напису від 01.06.2022 з кредитним договором №105956634 від 25.04.2013 з додатками, випискою з рахунка, документів стягувача та представника, два рішення Єдиного Акіцонера про зміну найменування банку від 1.08.2014 та 24.07.2018. Згідно копії кредитного договору №105956634, укладений з ПАТ «Банк Руский Стандарт» 25.04.2013 року. Відомості щодо нотаріального посвідчення кредитного договору від 25.04.2013 відсутні. Відповідно до інформаційного блоку заяви номер кредитного договору №105956634 [PERSON] отримав кредит у розмірі 6745,20 грн. строком на 549 днів з 25.04.2013 по 25.10.2014 зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 0,01% річних зі сплатою щомісячного платежу 656 грн., останній платіж 654,34 грн., комісійної винагороди за РО щомісячно 269,14 грн., кожного 25 числа місяця з травня 2013 по жовтень 2014 та платою за порушення платежів, платою за надання послуги та строком надання послуги 18 міс. Згідно розрахунку графіку платежів суми та строки здійснення платежів визначені кредитним договорам відображені у розрахунку, який підписаний позивачем 25.04.2013. Згідно листа представника АТ «БАНК ФОРВАРД» без дати та визначення адресата виписка з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором №109088440 від 16.09.2013 згідно блоку 1 та 2 до заяви оферти №105956634 від 25.04.2013 за період з 18.09.2018 по 18.10.2018 складає 9326,56 грн. в тому числі заборгованість за сумою кредиту - 6258,59 грн., заборгованість за процентами - 2979,97 грн., право вимоги виникло 17.11.2018. Заборгованість станом на 01.06.2021 не погашена. В матеріалах нотаріальної справи приватного нотаріуса, є меморіальний ордер від 12.04.2021 на суму 10 000 грн. сплачених банком АТ «Укрпошта» авансу на послуги пересилки поштових відправлень та список осіб до якого включено і позивача. Згідно постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 02.07.2021 визначено мінімальний розмір виконавчих витрат, стягнено розмір основної винагороди приватного виконавця та накладено арешт на кошти боржника Згідно з постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 04.10.2021 визначено розмір додаткових витрат виконавчого провадження, звернено стягнення на доходи боржника. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17 з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на даний час, як і на час вчинення виконавчого напису, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як встановлено судом нотаріально посвідчений договір, укладений між позивачем та банком відсутній. Оскаржений виконавчий напис № 6231 вчинений приватним нотаріусом 04.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому є неправомірним посилання приватного нотаріусу Буджиганчук Є.Ю. у виконавчому написі на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У відповідності до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 25.04.2013 позивачем укладено кредитний договір №105956634 на строк 18 місяців з 25.04.2013 по 25.10.2014. Доказів укладення кредитного договору №109088440 від 16.09.2013 на що посилався представник банку під час надання виписки з рахунку позивача, ані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, ані суду надано не було. Блок 1 та 2 є заявою оферти до кредитного договору №105956634 від 25.04.2013, а не кредитного договору №109088440 від 16.09.2013 заборгованість за яким стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд вважає, що надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи не підтверджують заборгованість позивача за всіма її складовими за період та у розмірі зазначених банком, враховуючи зазначені обставини справи. За таких обставин розмір заборгованості не може вважатись безспірним. Суду не надано доказів відправлення на адресу позивача письмової вимоги про погашення заборгованості. За приписами ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Відповідач ніяких доказів на спростування доводів позивача не надав. Таким чином, судом встановлено, що укладений кредитний договір не був нотаріально посвідчений, заборгованість позивача виникла за іншим кредитним договором, заборгованість позивача не є безспірною, права вимоги відповідача та підстави стягнення заборгованості за вказаний у написі період не доведені, доказів вручення позивачу вимоги про усунення порушень не було надано, а тому правові підстави для вчинення вказаного виконавчого напису у приватного нотаріуса були відсутні. Враховуючи наведене, наявні правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір 908 грн., оскільки заява про забезпечення позову була повернута позивачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved