Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

I. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Короткий зміст позовної заяви 07 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПСП «Слобожанщина Агро» про витребування земельної ділянки. Позовна заява вмотивована наступним чином. Після оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу стало відомо, що відповідач користується його земельною ділянкою з кадастровим номером 5920688200:04:002:0264. Державна реєстрація речового права ПСП «Слобожанщина Агро» в Державному реєстрі прав здійснена 29 грудня 2014 року за номером 41226898 на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року. Позивач зазначає, що його батько ніякого договору оренди з відповідачем не укладав. Крім того, згідно з п. 46 договору оренди землі від 01 червня 2012 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий у орендаря, третій в органі, який провів його державну реєстрацію Відділі Держкомзему у Білопільському районі. Таким чином, вказаним договором визначено момент набрання ним чинності, який пов`язаний з моментом державної реєстрації. Проте, всупереч положенням ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції до 01 січня 2013 року) державну реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року у Відділі Держкомзему проведено не було, внаслідок чого правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Державна реєстрація за відповідачем речового права оренди земельної ділянки на підставі зазначеного вище договору не може підміняти державну реєстрацію самого договору оренди землі, укладеного до 01 червня 2012 року та впливати на момент набрання ним чинності. Таким чином, оскільки відповідач не здійснив держану реєстрацію договору оренди землі від 01 червня 2012 року, то вказаний договір не набрав чинності. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить витребувати у ПСП «Слобожанщина Агро» на його користь земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 4,2238 га з кадастровим номером 5920688200:04:002:0264, розташовану на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області. 2. Короткий зміст відзиву на позовну заяву 21 грудня 2021 року від ПСП «Слобожанщина Агро» до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора Хоменка О.М., яким сторона відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, представник відповідача зазначає, що позивач жодним чином не обґрунтовує як саме і де отримав інформацію про те, що його батько не укладав з ПСП «Слобожанщина Агро» договір оренди землі. На думку відповідача, твердження позивача про те, що права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після державної реєстрації договору є хибними, оскільки, у проміжку між укладенням договору та переданням орендарю земельної ділянки (реєстрацією речового права) договір діє, і у сторін є право захищати свої порушені договірні права зобов`язального характеру зобов`язально-правовими способами. Якщо сторони у договорі оренди землі передбачили, що договір набирає чинності після підписання його сторонами, то саме з цього моменту між сторонами виникають зобов`язання, які продовжують існувати до їх виконання, незважаючи на відсутність реєстрації права оренди. Зокрема, у договорі оренди землі від 01 червня 2012 року, укладеному між ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами, а тому відсутність реєстрації договору не впливає на вказану обставину. Також, при укладенні зазначеного договору, сторони досягли домовленостей щодо всіх його істотних умов, у зв`язку з чим твердження позивача про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки є безпідставними. Крім того, з моменту укладення договору до подачі позовної заяви, у [PERSON] жодного разу не виникали питання стосовно повернення земельної ділянки з оренди з підстав не укладення договору та щодо отримання орендної плати, отже, орендодавець схвалив договір у розумінні положень ч. 1 ст. 241 ЦК України (а. с. 20-23). 3. Короткий зміст відповіді на відзив У відповіді на відзив, який надійшов 05 січня 2022 року, [PERSON] зазначив, що відповідно до п. 46 договору оренди земельної ділянки від 01 червня 2012 року, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент укладання спірного договору сторони визначили та пов`язали з моментом його державної реєстрації. Тобто, саме державна реєстрація договору є моментом його укладання. Разом з цим, державна реєстрація договору оренди землі від 01 червня 2012 року у відділі Держкомзему у Білопільському районі проведена не була. Натомість після 2013 року здійснено державну реєстрацію речового права права оренди за вказаним договором за ПСП «Слобожанщина Агро», а отже, право оренди у відповідача не виникло. Крім того, оскільки основний договір чинності не набрав, то не набрала чинності і додаткова угода до нього від 01 жовтня 2017 року (а. с. 50-52). 4. Короткий зміст додаткових пояснень позивача 28 березня та 15 квітня 2022 року представником позивача [PERSON] через канцелярію суду подані додаткові пояснення щодо позову, в яких зазначено, що на підставі державного акту серії СМ №109694 [PERSON] мав у власності земельну ділянку площею 4,3328 га з кадастровим номером 59206888200:04:002:0089, який указаний у спірному договорі оренди. У подальшому, в 2020 році відповідачем було замовлено технічну документацію, внаслідок чого кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки було змінено на 59206888200:04:002:0264 (а. с. 78, 85). 5. Короткий зміст додаткових пояснень відповідача 02 червня 2022 року представником відповідача [PERSON] через канцелярію суду подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідно до даних Державного земельного кадастру, спірна земельна ділянка перебуває в оренді у двох користувачів - ПСП «Слобожанщина Агро» та [PERSON] . Навесні 2022 року ПСП «Слобожанщина Агро» передало вказану земельну ділянку в обробку [PERSON] . В зв`язку з дією воєнного стану в Україні, на даний час неможливо вилучити запис про реєстрацію іншого речового права без волевиявлення сторін. Таким чином, відповідач не має можливості надати витяг з ДРРП, який би підтверджував факт вилучення запису про реєстрацію оренди на спірну ділянку (а. с. 100). ІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою від 08 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 29 грудня 2021 року. Разом з цим вказаною ухвалою у ПСП «Слобожанщина Агро» витребувано договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:04:002:0264, зареєстрований у державному реєстрі прав 29 грудня 2014 року, номер запису про право 41226898 (а. с. 17-18). Протокольною ухвалою від 29 грудня 2021 року розгляд справи відкладено на 13 січня 2022 року за клопотанням представника відповідача (а. с. 48). Протокольними ухвалами від 13 січня, 01 лютого, 17 лютого та 30 травня 2022 року розгляд справи відкладався за клопотаннями представника позивача (а. с. 57-58, 63, 74-75, 96-97). ІІІ. Позиція сторін у судовому засіданні У судовому засіданні [PERSON] , яка представляє інтереси позивача [PERSON] на підставі довіреності від 08 листопада 2021 року, позов підтримала. Представник відповідача ПСП «Слобожанщина Агро» Волик О.М., яка діє на підставі довіреності директора підприємства від 22 жовтня 2021 року проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що на підставі державного акту серії СМ №109694, виданого Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 19 березня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №168, [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка з кадастровим номером 5920688200:04:002:0089 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,33 га, розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 79). Згідно з договором оренди землі від 01 червня 2012 року [PERSON] передав в оренду ПСП «Слобожанщина Агро» земельну ділянку площею 4,33 га ріллі з кадастровим номером 5920688200:04:002:0089, посвідчену державним актом серії СМ №109694. У п. 8 вказаного договору передбачено, що він укладений на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово про намір продовжити його дію. Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься у грошовій формі та розмірі 5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 4 315 грн 38 коп. в рік, з врахуванням коефіцієнту індексації 3,2. Згідно з п. 46 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (а. с. 34-38). 01 червня 2012 року сторони вказаного договору підписали акт приймання-передачі об`єкта оренди та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а. с. 39). 29 грудня 2014 року до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис за №8302324 про державну реєстрацію за відповідачем іншого речового права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5920688200:04:002:0089, за договором оренди від 01 червня 2012 року (а. с. 42). Разом з цим судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НМС №249397, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. 27 березня 2021 року, позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 5920688200:04:002:0264 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,3328 га, розташована на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі державного акту серії СМ №109694, виданого Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області 19 березня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №168 (а. с. 4). На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом 27 березня 2021 року до Держаного реєстру речових прав внесено запис за номером 41226861 про державну реєстрацію за позивачем права власності на спірну земельну ділянку (а. с. 82). Як убачається з матеріалів справи, кадастровий номер належної позивачу [PERSON] земельної ділянки, яка є предметом даного судового розгляду, змінювався з 5920688200:04:002:0089 на 5920688200:04:002:0264, що підтверджується довідкою Відділу у Білопільському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 19 лютого 2020 року (а. с. 89). VІ. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За приписами ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Згідно з положеннями статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. За змістом положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Стаття 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації та набирає чинності після його державної реєстрації. Факт державної реєстрації договору оренди, відповідно до пунктів 12-13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073, мав бути засвідчений підписом повноваженої особи і печаткою уповноваженого органу державної влади або місцевого самоврядування, а також підтверджений занесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі. Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. На час підписання оспорюваного договору оренди ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. При цьому, у статті 125 ЗК України було визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Крім того, частиною п`ятою статті 126 ЗК України було передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. VІІ. Висновки суду Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі від 01 червня 2012 року батько позивача [PERSON] передав спірну земельну ділянку в оренду ПСП «Слобожанщина Агро» строком на 10 років. Пунктом 46 вказаного договору передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Такі умови договору відповідають статті 18 Закону України «Про оренду землі», чинній на час виникнення спірних правовідносин. З 01 січня 2013 року набрали чинності зміни, внесені Законом України від 11 лютого 2010 року №1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими з тексту статей 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання щодо державної реєстрації правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» були виключені статті 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі, а тому після 01 січня 2013 року відповідач не міг зареєструвати спірний правочин. Разом з тим, проведення 14 травня 2015 року державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі не може підмінити державну реєстрацію самого договору (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією договору оренди землі), а тому не може впливати на момент набрання чинності договором оренди землі, укладеним до 01 січня 2013 року. Отже, оскільки ПСП «Слобожанщина Агро» не здійснило державну реєстрацію договору оренди землі, договір між позивачем та відповідачем чинності не набрав і, відповідно вказане сільськогосподарське підприємство не набуло прав орендаря за спірним договором оренди землі. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 23 червня 2020 року у справі №696/1693/15-ц (провадження №14-737цс19). Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно з частиною другою статті 90\~ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Частиною другою статті 152\~ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Отже,\~враховуючи,\~що договір\~оренди від\~01\~червня 2012\~року не\~набрав чинності\~(є\~неукладеним),\~спірна земельна\~ділянка знаходиться\~у фактичному\~користуванні відповідача\~без установлених\~законом підстав.\~Зайняття земельної\~ділянки фактичним\~користувачем (тимчасовим\~володільцем)\~треба розглядати\~як таке,\~що не\~пов`язане\~з позбавленням\~власника його\~права володіння\~на цю\~ділянку.\~Тож,\~у цьому\~випадку ефективним\~способомзахисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного суду, висловленою у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19). Суд відхиляє заперечення представника відповідача [PERSON] стосовно того, що спірна земельна ділянка вибула з користування підприємства, оскільки вказана обставина не підтверджена належними і допустимими доказами. Наданий стороною відповідача договір обміну орендованим земельними ділянками від 06 травня 2022 року, укладений між ПСП «Слобожанщина Агро» та громадянином [PERSON] , навпаки свідчить про те, що належна позивачу земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача (а. с. 102-103). Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та їх задоволення. VIІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з ПСП «Слобожанщина Агро» на користь [PERSON] підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 908 грн, оскільки позовні вимоги задоволені повністю (а. с. 13). На підставі викладеного,

Outcome: approved