Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У лютому 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач вказує, що є власником квартири [ADDRESS] . У січні 2018 року зареєстрував в квартирі знайому [PERSON] , яка готувалася до виїзду за кордон до дітей на постійне місце проживання. Для продажу своєї квартири, де відповідач на той час була зареєстрована, вона була змушена терміново змінити місце реєстрації на інше. Вказав, що в його квартирі відповідач не проживала жодного дня, а була лише зареєстрована. В даний час відповідач проживає в Росії, вони не спілкуються, будь-яких домовленостей між ними щодо користування належною йому квартирою немає, відповідач не бере участі у витратах на утримання квартири. У зв`язку з реєстрацією відповідача позивач не має змоги оформити угоду з продажу квартири. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання відповідач не має можливості оскільки мешкає за кордоном, самостійно прибути в Україну та оформити нотаріальну довіреність на здійснення процедури зняття з реєстрації не може, оскільки змінила документи. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] Ухвалою судді від 10.02.2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. 24.03.2022 року від позивача [PERSON] до суду на виконання ухвали суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви про визнання особи також, що втратила право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 25.03.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомлена про час та місце слухання справи за зареєстрованим та останнім відомим місцем проживання, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 14.02.2011 року відділом обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Правовласності зареєстроване ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 23.03.2011 року в реєстровій книзі № 118, за реєстровим № 16266, реєстраційний номер 32890971 Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 744, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , як спадкоємець [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.06.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Якименком О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 745, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS] , як спадкоємець [PERSON] . Факт реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується повідомленням Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за вих. № 01-12-05.1-11/3197 від 15.02.2022 року. На підтвердження того факту, що відповідач не проживає за місцем реєстрації позивачем надано суду акт про не проживання фізичної особи за місцем реєстрації від 18.04.2022 року, складеним позивачем [PERSON] спільно з сусідами [PERSON] , [PERSON] , що проживають відповідно в квартирах [ADDRESS] , відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01.01.2018 року, фактично не проживає [PERSON] , зі сторони власника квартири [PERSON] або інших осіб не мало місце вчинення перешкод [PERSON] у користуванні вказаною квартирою. Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В ст. 71, 72 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, те, що відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з часу реєстрації з січня 2018 році та не бере участі в утриманні вказаного житла, проте з реєстрації в належній позивачу квартирі добровільно знятись не бажає, й факт її реєстрації створює перешкоди в користуванні квартирою її власнику та обмежує у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved