Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до Кілійської міської ради про встановлення факту належності житлового будинку та визнання права власності за спадщиною. З позовної заяви, вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який проживав в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на який відсутні. Позивач, після смерті [PERSON] прийняв спадщину фактично відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, так як на момент смерті постійно проживав зі спадкодавцем за однією адресою та відповідно до ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , та має право на спадкове майно. Позивач, звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлого [PERSON] , але йому нотаріусом було повідомлено, що через відсутність правовстановлюючих документів, це питання вирішується в судовому порядку. Відсутність у позивача можливості оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку, стало підставою для звернення до суду з вимогою про захист невизнаних прав. В зв`язку з зазначеним, позивач просив суд: - встановити факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлому [INFO] . - визнати за позивачем [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на житловий будинок з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який в цілому складається з: житлового будинку - літ. А житловою площею 52,4 кв.м. та загальною площею 109,0 кв. м., гаражу - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, сараю - літ. Д, вбиральні - літ. Е, надвірних споруд - № 1-4, мостіння - І, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі та участі позивача, задовольнити позов. Представник відповідача - Кілійської міської ради, в судове засідання не прибув, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстрованого 08.07.1953 року Лісківською с/радою Кілійського району Ізмаїльської області, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 32 від 08.07.1953 року. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , /а.с. 5/. Як вказано в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.04.1996 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського району Одеської області, актовий запис № 135, [PERSON] , помер [INFO] в м. Кілія, Кілійського району Одеської області, /а.с 6/. Згідно акту про встановлення фактів від 08.02.2022 року, складеного депутатом Кілійської міської ради, встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , постійно проживав в належному йому будинку, за адресою: [ADDRESS] до дня смерті. На момент смерті [PERSON] разом з ним, за адресою: [ADDRESS] , проживав його рідний син [PERSON] , [INFO] , який доглядав за ним, а після його смерті здійснював його поховання, /а.с.28/. Відповідно до технічного паспорту, складеного 18.01.2022 року КП «Центр інженерних досліджень», житловий будинок в [ADDRESS] в цілому складається з: житлового будинку - літ. А (житловою площею 52,4 кв.м. та загальною площею 109,0 кв. м.), гаражу - літ. Б, сараю - літ. В, сараю - літ. Г, сараю - літ. Д, вбиральні - літ. Е, надвірних споруд - № 1-4, мостіння - І, /а.с. 7-9/. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 68884181 від 04.05.2022 року, сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справ не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались, /а.с. 24/. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 69143852 від 07.06.2022 року, сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, встановлено, що інформація відносно померлого [INFO] [PERSON] , як заповідача - відсутня, /а.с. 25/. При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства: У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації. Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності житлового будинку з будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , [PERSON] , померлому [INFO] . Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненіпротягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved