Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права на земельну частку (пай), посилаючись на те, що вона [PERSON] [INFO] , працювала в колгоспі «Україна» з 01 червня 1997 року по 30 вересня 2003 року на посаді різноробочої. Рішенням загальних зборів (протокол №1 від 10.06.2000 року, на підставі поданої нею заяви, вона була прийнята в члени сільськогосподарського виробничого кооперативу СВК «Україна». Рішенням загальних зборів протокол №1 від 01.12.1993 року колгосп «Україна» реорганізований в сільськогосподарський виробничий кооператив (СВК) «Україна». Після проведення паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям в тому числі і СВК «Україна» в 1996- 1997 роках, позивачка звернулася до голови правління СВК «Україна» Доценко Л.Г., з питання, чому її не було включено у списки членів СВК «Україна», яким буде надаватись земельна частка (пай), на що він відповів, що позивачка дуже мало пропрацювала у кооперативі, а саме (6 років і 9 місяців), тому її до списку не включили. Після отримання усної відповіді в вересні 2003 року від голови правління СВК «Україна» Доценко Л.Г. в силу своїх життєвих та сімейних обставин, питанням отримання земельної частки паю в СВК «Україна», позивачка не цікавилася до червня 2021 року. Однак через деякий час, а саме в червні 2021 році, позивачка випадково взнала від працівників Надлацької сільської ради, про те, що за межами села Надлак Голованівського району Кіровоградської області знаходяться не витребувані земельні паї, тобто земельні частки паїв, членів СВК «Україна» які пропрацювали в кооперативі, але на момент розпаювання землі переданої у колективну власність, земельну частку пай так і не отримали. Таким чином про існування не витребуваних паїв бувших членів СВК «Україна», позивачка дізналася в черні 2021 року, а до цього часу їй нічого не було відомо і вона думала, що землі, тобто земельних паїв вже більше не має і не добивалася з цього приводу, щодо порушеного її права на отримання земельної частки (паю). Лише в листопаді 2021 року, позивачка звернулася в усній формі до голови Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Садікова Р.Ю. з питанням чи може вона отримати належну їй, як члену СВК «Україна» земельну ділянку (пай), на той час яку їй так і не надали під час розпаювання колективної сільськогосподарської землі СВК «Україна», в 1996-1997 роках де вона працювала і являлася членом кооперативу. На що він надав позивачці письмову відповідь, що дійсно на території Надлацької сільської ради, є п`ять вільних земельних ділянок без власників які зарезервовані при розпаюванні колишнього СВК «Україна» і голова Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області Садіков Р.Ю. відповів, що по цьому питанню позивачці необхідно звернутись до суду так, як сільська рада таких повноважень на даний час не має. Члени СВК «Україна», які не отримали земельний пай і мають право на землю, їм необхідно звертатись до суду, так як розпаювання давно вже закінчилось і лише суд може вирішувати порушене право громадянина на отримання земельної частки (паю). Від так, оскільки на час винесення Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, позивачка була членом СВК «Україна», то відповідно має право на земельну частку (пай) і повинна була бути включена до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю та отримати земельний пай у натурі. Оскільки про наявність вільної земельної ділянки, позивачка дізналася тільки в 2021 році, за таких обставин, вона вимушена просити суд поновити строк на звернення до суду з даним позовом. Позивачка просить суд поновити їй пропущений строк звернення до суду з даним позовом, визнавши причини пропуску строку поважними, а також визнати за нею право на земельну частку (пай) по Надлацькій сільській раді, як члена сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна». Позивачка в судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява в якій остання просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних у цивільній справі письмових доказів. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч .1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачка в період з 10.06.2000 по 01.07.2003 року працювала в СВК «Україна» (світлокопія трудової книжки серії [NUMBER] ) /а.с.7/. З архівної довідки виданої 08.06.2021 року за № 182 трудовим архівом Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області вбачається, що у документах архівного фонду «Колгосп «Україна» Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області» в книгах обліку трудового стажу та заробітку колгоспників та в книгах обліку розрахунків по оплаті праці за період із червня 1997 року по листопад 1997 року, із травня 1998 року по листопад 1998 року, із квітня 1999 року по вересень 1999 року, із квітня 2000 року по листопад 2000 року, із лютого 2001 року по листопад 2001 року, із лютого 2002 року по вересень 2003 року є відомості про кількість відпрацьованих людино-днів [PERSON] , посада не вказана /а.с.9/. З інформації наданої Надлацькою сільською радою Голованівського району Кіровоградської області за № 172 від 08.12.2021 року на звернення позивачки вбачається, що згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом: громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бутті встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (най), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Отже, рішенням сільської, селищної чи міської ради неможливо встановлювати право особи на земельну частку (пай). А тому, відповідно, сільським головою не можуть бути внесені пропозиції до порядку денного сесії ради з питань, які не входять до повноважень відповідної ради. Додатково звернуто увагу, що відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу. сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності па землю. Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві /а.с.10/. Відповідно до довідки виданої Кальниболотським старостинським округом Надлацької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області від 15.02.2022 року № 84 [PERSON] , [INFO] , за даною громадянкою земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території сільської ради відсутня /а.с.11/. Згідно Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08.08.1995 року право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи райдержадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У листі від 10 грудня 2001 року Державний комітет України по земельних ресурсах зазначає, що виходячи з Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку пай мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку пай здійснюється не за місцем проживання, а відповідно до встановленого членства в підприємстві (за місцем роботи або виходом на пенсію). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Із зазначеного вбачається, що позивачка, як член колишнього сільськогосподарського виробничого кооперативу «Україна» має право на земельну частку /пай/ із земель колективної власності зазначеного господарства. \~ \~ \~ \~Суд констатує, що мав місце факт порушення прав позивачки на час виділення земельної частки /паю/, а саме не включення до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю, що саме по собі обумовило неотримання останньою гарантованої зазначеним вище Указом Президента земельної ділянки. В розрізі поняття ст. 1 протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є захист права володіння майном особи та зауваження з приводу неможливості позбавлення особи права власності, не інакше як в інтересах суспільства. В нашому випадку позивачку без законних на те підстав було позбавлено права на земельну частку /пай/. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі наведеного, та

Outcome: approved