Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 18.11.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , Треті особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Старокозацької сільської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у її вихованні, в обґрунтування якої позивач [PERSON] вказав, що вони з відповідачкою перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 травня 2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №160. Від спільного шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю. Спільне життя у позивача та відповідача не склалось, сімейне життя поступового погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З часу припинення спільного проживання почалися непорозуміння щодо прийняття ним участі у вихованні дитини, участі у його відвідуванні та спілкуванні з дитиною. Відповідач створює штучні перешкоди для нормального спілкування з дитиною. Позивач позбавлений такого обов`язку і права, хоча жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з сином спричинить дитині шкоду не існує. Насамперед це порушує права та інтереси малолітньої дитини. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні та у вихованні сина та визначити способи участі у його вихованні. В судове засідання адвокат Врона А.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позовній заяві підстав. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не відомі. В судове засідання представник третьої особи, Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. В судове засідання представник третьої особи, Орган опіки та піклування Старокозацької сільської ради не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Суд, дослідивши висновок органу опіки та піклування, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 травня 2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №160. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №464. Спільне життя подружжя не склалось та 17.10.2020 року сторони припинили спільне проживання та на даний час малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , але на момент відвідування родини спеціалістами служби у справах дітей мати [PERSON] вдома не було, зі слів бабусі вона знаходиться у м. Одеса. Спеціалістами служби у справах дітей вдалося запросити на бесіду мати дитини [PERSON] , яка у категоричної форми заявила, що згоди не наддасть на спілкування з дитиною та письмово надати пояснення відмовилась. Відповідачу [PERSON] було роз`яснено дії органу опіки та піклування згідно чинного законодавства, протягом серпня, вересня 2021 року при неодноразовому відвідуванні по місту реєстрації [PERSON] не було. На телефоні дзвінки вона не відповідала. На теперішній час місце знаходження [PERSON] не відомо. Позивач [PERSON] у повному обсязі має можливість створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина [PERSON] , задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Позивач проживає у комфортабельній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Квартира з сучасним ремонтом та обладнанням, в ній створені умови для проживання, виховання та утримання сина [PERSON] . Вказана квартира належить матері позивача [PERSON] , що підтверджується технічним паспортом від 07.05.2018 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №174455491 від 19.07.2019 року, договором купівлі-продажу від 19.07.2019 року. Згідно листа №7 від 27.10.2020 року, який виданий Одеським дошкільним начальним закладом «Ясла-Садок» №69 Одеської міської ради Одеської області, на підставі заяви батька [PERSON] від 19.10.2020 року, дитина [PERSON] не відвідує дошкільний навчальний заклад. Зі слів вихователя [PERSON] до заяви батька, дитину [PERSON] найчастіше приводила мати [PERSON] , але інколи і приводив батько [PERSON] . Відповідно до характеристики №8 від 27.10.2020 року, яка додана до зазначеного вище листа, дитина [PERSON] , [INFO] відгукується про батьків з ніжністю і повагою. Завжди охайно виглядає, неконфліктний, спокійний. Згідно листа КНП «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради №546 від 26.10.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] стоїть на обліку в КНП «Дитяча міська поліклініка №3» Одеської міської ради з березня 2020 року, проживає за адресою: [ADDRESS] . Декларацію укладено з лікарем педіатром [PERSON] . В дитячу поліклініку малолітня дитина [PERSON] , приходить в супроводі матері - [PERSON] . Матір дбайливо ставиться до сина, всі необхідні рекомендації старанно виконує. Позивач [PERSON] спиртними напоями та шкідливими звичками не зловживає, аморального способу життя не веде, за місцем проживання характеризується позитивно, добре відноситься до сина [PERSON] . Позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні сина, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідачка, він не в повному обсязі реалізує своє право на участь в житті та вихованні сина, тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей з дитиною. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ізст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також всі найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд і інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівної справі Olssonv. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (ріі Johansen у. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшої об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «Мак Майкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Ухвалюючи рішення від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основ значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, ще всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення Верховний Суд враховуючи вказане рішення ЄСПЛ у Постанові від 30 травня 2018 року справі № 343/1500/15-ц (касаційне провадження № 61-23861св18) зробив наступний правовий висновок. Врахувавши положення ст. 51 Конституції України, статтей 7. 157 СК України, а та рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) «М. С. проти України», суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, по-друге, у як найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Завдяки природній близькості між батьками та дітьми, тому особливому емоційно-психологічному мікроклімату, створити який можливо лише в умовах родини, інтенсивності та результативності впливу на дітей, сімейне виховання виступає необхідною умовою успішного формування особистості. Право на здійснення особистого виховання дітей покликане сприяти найефективнішому здійсненню батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Здійснюючи право на особисте виховання своїх дітей, батьки тим самим виконують обов`язки щодо виховання дітей та забезпечують реалізацію права на одержання належного сімейного виховання. Тому сутність батьківського права на особисте виховання своїх дітей полягає перш за все в активному його здійсненні шляхом виконання батьківських обов`язків. Пріоритетність батьківського виховання забезпечується наявністю у батьків цілого комплексу інших немайнових прав, які покликані забезпечити ефективне виконання батьками їхніх прав та обов`язків по вихованню дитини. Так, батьки мають право, зокрема, на безперешкодне спілкування з дитиною (ст.ст. 153, 157, 168 СК України). Статтею 153 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Спілкування важлива складова частина соціального буття людини як суспільної істоти, джерело її життєдіяльності, умова формування особистості. Людина не може існувати поза спілкуванням з іншими людьми. Потреба у спілкуванні одна з базових потреб індивіда. Спілкування батьків і дітей повинне будуватися на повазі гідності один одного, дотриманні вироблених людством простих норм моральності та звичок. Спілкування може бути включеним в діяльність (праця, навчання, гра) або визначатися самою потребою в спілкуванні як такому; може бути безпосереднім, тобто здійснюватися «лицем до лиця», або опосередкованим різними системами комунікації (пошти, телефону, комп`ютеру тощо); вербальним або невербальним. Зниження інтенсивності і якості спілкування дитини з іншими людьми, особливо у дитячому і ранньому віці, звичайно призводить до затримки і відхилення у психічному розвитку. Закріплення права батьків та дитини на спілкування у чинному законодавстві України відповідає світовим стандартам захисту прав дитини. Стаття 9 Конвенції прав дитини передбачає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічні положення містяться у ст.ст. 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Спілкування є необхідною умовою здійснення батьками виховання дитини. Саме спілкування є основним способом здійснення батьками свого права на особисте виховання дитини. Легальне визнання права батьків та дітей на спілкування є правовим засобом забезпечення права дитини на належне батьківське виховання, а також правовою гарантією належного здійснення батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно із ч.ч. 1-3 статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Процес сімейного виховання дитини включає в себе безліч питань переважно педагогічного характеру. Вони вирішуються або обома батьками, або одним з них за погодженням або мовчазною згодою другого. При цьому презюмується, що батьки дотримуються інтересів дитини. Різного роду суперечності між батьками по питанню виховання дитини повинні долатись самими батьками. Батько (мати), що проживає окремо від дитини має право на спілкування з дитиною і право брати участь у її вихованні. Формою здійснення батьківських прав особою, яка не проживає зі своєю дитиною, є участь у вихованні. Така участь передбачає використання різних способів позитивного впливу на дитину, що робить благотворний вплив на формування її особистості. Для цього використовується не лише особистий контакт (спілкування), але й телефонний зв`язок, переписка і т.д. Право на спілкування з дитиною належить до особистих немайнових прав батьків, про що прямо зазначає закон. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливе його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька (матері), але й дитини. Тому дані положення забороняють тому із батьків, з ким проживає дитина, перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 Сімейного кодексу України визначено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. Судовий порядок захисту прав батьків, що проживають окремо від дитини, слугує надійною гарантією здійснення права на спілкування. Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 11.10.2021 року рішенням № 150 виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради затверджено висновок про визначення способу участі батька [PERSON] , [INFO] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме: 1. З правом брати сина на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS] на вихідні дні з 17.00 години у п`ятницю та повертати матері до 19.00 години у суботу, у інші дні тижня, у святкові дні та канікули за попередньою домовленістю з матір`ю, за умови дотримання прав та інтересів дитини; 2. Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , з правом спільного з ним відпочинку межах України під час відпустки батька, за попередньою домовленістю з матір`ю та за умови дотримання прав та інтересів дитини; 3. Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дитини; 4. Визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , з правом обстежувати та лікувати його в медичних закладах місцевого, обласного та республіканського значення. При вирішенні питання щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, враховує думку сторін та їх намагання знайти порозуміння у цьому питанні, вік дитини, особливості її розвитку, виховання, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини, встановити графік зустрічей дитини з батьком, суд також бере за основу висновок органу опіки та піклування Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітнім сином, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з сином, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено та матеріали справи таких доказів не містять. В матеріалах справи відсутні докази того, що спілкування батька з малолітньою дитиною суперечить інтересам дитини, або нашкодить його здоров`ю. Батьки мають рівні права у питаннях виховання дитини, що узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (справи: "Оноді проти Угорщини", "Кацпер Новаковський проти Польщі", "К.і Т. проти Фінляндії", "Вишняков проти України" та ін.) У свою чергу, відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з сином, а тому порушене право позивача та інтереси дитини мають бути захищені. Виходячи з інтересів дитини, з урахуванням обставин справи та наданих доказів, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, суд вважає необхідним встановити наступний графік спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] : з правом брати сина на свою житлову площу за адресою: [ADDRESS] на вихідні дні з 17.00 години у п`ятницю та повертати матері до 19.00 години у суботу, у інші дні тижня, у святкові дні та канікули за попередньою домовленістю з матір`ю, за умови дотримання прав та інтересів дитини; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , з правом спільного з ним відпочинку межах України під час відпустки батька, за попередньою домовленістю з матір`ю та за умови дотримання прав та інтересів дитини; зобов`язати [PERSON] та [PERSON] взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дитини; визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , з правом обстежувати та лікувати його в медичних закладах місцевого, обласного та республіканського значення. Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме його можливостям у повній мірі сприймати піклування кожного з батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Треті особи - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Старокозацької сільської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі батька у її вихованні, у зв`язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 420,40 грн.

Outcome: partial