Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про стягнення заборгованості за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом. Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 18.09.2019 між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 18-09-2019-7/1 купівлі-продажу Обладнання та відповідно до п. 1.1 даного Договору відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме, зарядний пристрій (станцію) для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.14.50-32.10 (модель: ND-DC77, № станції 0016). Вказує, що договір купівлі продажу Обладнання було укладено з метою подальшої здачі даного Обладнання в оренду відповідачу з обов`язковим викупом обладнання відповідачем, у зв`язку із чим 18.09.2019 між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 18-09-2019-7/2 оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу. Зазначає, що п. 1.1 договору оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядний пристрій (станцію) для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.14.50-32.10 (модель: ND-DC77, № станції 0016). Термін оренди згідно п. 3 Договору складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту, а саме до 18.09.2020. За умовами Договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2% в місяць від вартості об`єкта оренди після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Вартість об`єкта оренди становить 123 250,00 гривень, що є еквівалентною 5 00,000 доларів США, яка розраховується та оплачується у гривнях, згідно з курсом НБУ на дату укладення договору (п. 1.1.1 Договору). Відповідно розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2% у місяць від суми, яка вказана у п.1.1.1 даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів (п. 4.1 Договору). Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок Орендодавця з 15 по 30 число кожного місяця наступного за звітним (п. 4.2 Договору) Разом з тим позивач вказує, що відповідач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, з дня його підписання сплатив орендну плату лише за жовтень 2019 року у розмірі 98,005 грн., листопад 2019 року у розмірі 2 407,00 грн., грудень 2019 року у розмірі 2 303,00 грн., січень 2020 року у розмірі 2 402,00 грн., лютий 2020 року у розмірі 2 412,00 грн., квітень 2020 року у розмірі 2 731,00 грн. Крім того позивач вказує, що відповідачем також було порушено умови пунктів 1.1, 7.1.6 та 8.1 Договору оренди обладнання, так як обов`язок щодо сплати коштів у розмірі 140 550,00 за викуп орендованого майна виконано не було, хоча термін дії договору оренди обладнання закінчився 18.09.2020. Позивач вказує, що ним обов`язки за договором оренди обладнання виконанні та передано відповідачу майно, разом із тим відповідачем обов`язки за договором оренди обладнання в повній мірі не виконанні та не сплачено позивачу орендну плату за договором оренди, а також не сплачено кошти за викуп обладнання. Крім того посилається, що розділом 8 Договору передбачено зобов`язання орендаря викупити об`єкт оренди достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, за реквізитами визначеними у Договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу за викупною ціною у сумі, що є еквівалентною 30 000 доларів США. Стверджує, що ним 16.07.2020 було подано заяву на ім`я директора відповідача про те, що він не бажає продовжувати дію договору № 18-09-2019-7/2 оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу від 18.09.2019 та просить викупити орендований об`єкт відповідно до умов договору, яку отримано особисто представником відповідача Яценком Р.А. 16.07.2020. Зазначає, що 24.09.2020 позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення було надіслано претензію з проханням викупу орендованого майна, проте відповіді відповідачем на даний лист надано не було. Однак, станом на момент подання позовної заяви вказані вимоги відповідачем не виконано. Враховуючи викладене, позивач стягнути з відповідача 156 942,25 грн., з яких: 140 550,00 грн. - заборгованість за викуп обладнання, 16 190 грн. - заборгованість з орендної плати, 44.36 - інфляційні втрати за прострочення виплати орендної плати, 157,89 грн. - три відсотки річних за прострочення виплати орендної плати, а також судові витрати. 21.10.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. В ухвалі відповідачу було визначено строк на подання відзиву. У визначений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.10.2020 строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2021 позовну заяву [PERSON] було передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси. Постановою Київського апеляційного суду від 10.11.2021 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2021 було повернуто особі, яка її подала. Постановою Київського апеляційного суду від 04.02.2022 апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 20.07.2021 було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до того ж суду. 14.02.2022 на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Фактично матеріали справи були передані судді для розгляду 27.04.2022 згідно реєстру передачі судових справ суддям. 11.04.2022 [PERSON] було подано до суду дві аналогічні за змістом заяви про відвід головуючого судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2022 заяву, що надійшла до суду 11.04.2022 (за Вх. № 12468) від [PERSON] про відвід головуючого судді Букіної О.М. було визнано необґрунтованою та передано на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України для її подальшого вирішення. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.04.2022 заяву, що надійшла до суду 11.04.2022 (за Вх. № 12498) від [PERSON] про відвід головуючого судді Букіної О.М. було залишено без розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11.05.2022 у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Букіної О.М. було відмовлено. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 18.09.2019 між [PERSON] (покупець) та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» (продавець) було укладено договір № 18-09-2019-7/1 купівлі-продажу Обладнання, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме зарядний пристрій (станцію) для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.14.50-32.10 (модель: ND-DC77, № станції 0016) (а.с. 6-9). Відповідно до п. 4.1 Договору купівлі-продажу, Обладнання (станції) встановлені та введенні в експлуатацію. Місце знаходження Обладнання (станцій) визначено в Специфікації, що є Додатком до Даного Договору. Згідно із Специфікацією № 1 до договору купівлі-продажу обладнання № 18-09-2019-7/1 продавець передав покупцю, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме зарядний пристрій (станцію) для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.14.50-32.10 (модель: ND-DC77, № станції 0016) за адресою: [ADDRESS] вартістю 5 000 доларів США (а.с. 10). 18.09.2019 було складено Акт приймання-передачі № 1 до договору купівлі-продажу обладнання №18-09-2019-7/1 від 18.09.2019 відповідно до якого покупець передав, а продавець прийняв 5 000 доларів США, відповідно до Договору купівлі-продажу обладнання № 18-09-2019-7/1 (а.с 11). Крім цього, 18.09.2019 між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» (орендар) укладено договір № 18-09-2019-7/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом (а.с. 12-15). Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. За умовами п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): станція заряджання автомобілів постійного струму «Пристрої зарядні для електромобілів УЗЭ, код ДКПП 27.14.20-32.10», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 500, модель: ND-DC77, № станції 0016) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 6.1. Договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Загальна вартість об`єктів оренди становить 123 250.00 гривень, що на дату укладання Договору становить 5 000,00 доларів США (п. 1.1.1.). Пунктом 3.1. Договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 18.09.2020. Згідно з п. 4 Договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2% в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного Договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 100 доларів США на місяць (2% від вартості обладнання, яке становить 5 000,00 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умови Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У позовні заяві позивач зазначає, що відповідач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, з дня його підписання сплатив орендну плату лише за жовтень 2019 у розмірі 985,00 грн., листопад 2019 року у розмірі 2 407,00 грн., грудень 2019 року у розмірі 2 303,00 грн., січень 2020 року у розмірі 2 402,00 грн., лютий 2020 року у розмірі 2 412,00 грн., квітень 2020 року у розмірі 2 731,00 грн., що стороною відповідача жодним чином неоспорено та не спростовано. При цьому, із позовної заяви вбачається, що відповідачем позивачу були сплачені наступні суми коштів: 22.10.2019 у розмірі 985,00 грн. (за 12 днів вересня 2019 року у наступному розмірі: 12 днів х 100 доларів США (плата за місяць) / 30 днів (у місяці) = 40 доларів США за 12 днів, що еквівалентно 985,00 грн.); 20.11.2019 у розмірі 2 407,00 грн. за жовтень 2019; 20.12.2019 у розмірі 2 303,00 грн. за листопад 2019; 20.01.2020 у розмірі 2 402,00 грн. за грудень 2019; 25.02.2020 у розмірі 2 412,00 грн. за січень 2020; 04.04.2020 у розмірі 2 731,00 грн. за лютий 2020. Проте, позивач у позовній заяві помилково посилається на те, що відповідачем не в повній мірі сплачено орендну плату за жовтень 2019 року, оскільки договір між сторонами було укладено 18.09.2019 та 22.10.2019 відповідачем було сплачено позивачу орендну плату в розмірі 985,00 грн. за 12 днів вересня 2019 року, як і передбачено п. 4.2 договору. Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач зобов`язаний доплатити на його користь 1 400,00 грн. за жовтень 2019 року є безпідставним, оскільки орендну плату за жовтень 2019 року було сплачено позивачу 20.11.2019 у повному розмірі. Разом із тим, нарахована позивачем сума 1 400,00 грн. підлягає стягненню із відповідача за вересень 2020 року (за 18 днів дії договору). З урахуванням викладеного вище судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язання перед відповідачем з виплати орендної плати за договором оренди за березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року, червень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року у розмірі 100 доларів США за кожний місяць (2 465 грн. відповідно до розрахунку позивача за офіційними курсом НБУ станом день укладення договору), а також з 01 по 18 вересня 2020 року у розмірі 60 доларів США (1 400 грн. відповідно до розрахунку позивача за офіційними курсом НБУ станом день укладення договору), що в загальному складає 16 190,00 грн. Крім того, відповідно до п. 8.1. Договору Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5 000,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Встановлено, що 16.07.2020 позивачем було подано заяву на ім`я директора відповідача про те, що він не бажає продовжувати дію договору № 18-09-2019-7/2 оренди Обладнання з обов`язковим правом викупу від 18.09.2019 та просить викупити орендований об`єкт відповідно до умов договору, яку отримано особисто представником відповідача Яценком Р.А. 16.07.2020 (а.с. 17). Позивач також посилається, що 24.09.2020 ним на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення було надіслано претензію з проханням викупу орендованого майна, проте відповіді відповідачем на даний лист надано не було. Разом із тим, виходячи зі змісту Договору, а саме п. 8.1. орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору. У згаданій вище заяві від 16.07.2020 позивач повідомив відповідача про те, що він не бажає продовжувати договір оренди та просить здійснити викупу об`єкту у сумі 5 000,00 доларів США у кінці дії договору. Згідно з ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень від ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про наявність заборгованості з оренди за договором та щодо неможливість викупу об`єкта оренди позивач не отримував. До суду такі заперечення також не надходили. Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких відповідей від відповідача позивач на свої звернення не отримав. Враховуючи те, що відповідачем вимоги вкладеного між сторонам 18.09.2019 договору № 18-09-2019-7/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату у повному обсязі не сплачено та в порушення вимог п. 8.1. договору об`єкт оренди не викуплено, що ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» не заперечується, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині також ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Як вбачається із позовної заяви, позивачем здійснено розрахунок заборгованості з орендної плати згідно з офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору, хоча умовами договору передбачено сплату коштів відповідачем позивачу у гривні, згідно з курсом НБУ на день виплати коштів. Окрім цього, позивачем здійснено розрахунок заборгованості за викуп обладнання згідно з офіційним курсом НБУ станом на день закінчення строку дії договору, тобто 1 долар США = 28,11 грн. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином суд позбавлений можливості здійснити розрахунок суми заборгованості станом на день ухвалення рішення у справі, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в еквіваленті станом на день укладення договору та визначено конкретну суму до стягнення. З урахуванням викладеного вище та приймаючи межі заявлених вимог, позов позивача про стягнення із відповідача 140 550,00 грн. - заборгованість за викуп обладнання, 16 190 грн. - заборгованість з орендної плати підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті платежів з орендної плати, то вимога позивача про стягнення з ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» 3% річних є правомірною. Разом з тим, у висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 27.05.2019 року (справа № 910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Так, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Тобто, розмір 3 % річних за сумою орендних платежів становить: (2465х167х3/100/366)+(2465х136х3/100/366)+(2465х106х3/100/366)+(2465х75х3/100/366)+(2465х44х3/100/366)+(2465х27х3/100/366)+(1400х27х3/100/366)=33,74+27,48+21,42+15,15+8,89+5,46+3,10=115,24 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 3 % річних за прострочення зобов`язання із виплати орендної плати у розмірі 115,24 грн. В частині стягнення інфляційних втрат суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає. Так, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 568,55 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial