Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

У квітні 2022 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 23 серпня 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено заяву-договір №2019/І_С/328-002743 шляхом акцептування договору №2019/ОВР/328-001780 (заяви-анкети) про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» від 23 серпня 2019 року. Згідно даного договору відповідач погодився на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов кредитного договору, погодився з усіма умовами обраної Програми кредитування в редакції, що діяла на день підписання цієї заяви. [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого ліміту дозволеного овердрафту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування овердрафтом в розмірі 36% річних, а у разі прострочення виконання зобов`язання - у розмірі 48% річних. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за договором, відкрив відповідачу картковий рахунок, виконував розрахункове касове обслуговування та надав кредитні кошти у встановленому договором ліміті. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором належним чином, внаслідок чого станом на 30 вересня 2021 року виникла заборгованість в розмірі 23280 грн. 27 коп., з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) - 19248,33 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам (поточна) - 123,46 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) - 3417,49 грн., заборгованість по платежах згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 490,99 грн. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 23280 грн. 27 коп. заборгованості за кредитним договором, а також понесені у зв`язку із розглядом даної справи судові витрати. В судове засідання представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав, у визначений судом строк відзив на позов не надходив. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 25 травня 2022 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 серпня 2019 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено заяву-договір №2019/І_С/328-002743 шляхом акцептування договору №2019/ОВР/328-001780 (заяви-анкети) про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» від 23 серпня 2019 року на умовах програми кредитування «Універсальна картка «Домовичок», який є договором приєднання. Згідно даного договору відповідач погодився на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов кредитного договору, погодився з усіма умовами обраної Програми кредитування в редакції, що діяла на день підписання цієї заяви. Відповідно до п.2.1 договору №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] . Відповідно до умов договору №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року сторони визначили, що мета кредиту - споживчі цілі, тип та спосіб надання кредиту - ліміт дозволеного овердрафту безготівковим шляхом, строк кредитування - 12 місяців, погашення кредиту - в кінці строку, порядок оплати процентів - щомісячно, орієнтовна сума кредиту 10000 грн., можлива сума кредиту до 300000 грн., щомісячний платіж по кредиту -7% мінімум 50 грн., пільговий період 30 днів. На виконання умов вказаного договору ПАТ АБ «Укргазбанк» 23 серпня 2019 року відкрив відповідачу рахунок IBAN [NUMBER] , видав під розпис платіжну картку, надав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту дозволеного овердрафту в сумі 300000 грн. на платіжну картку з процентною ставкою 36 % річних на строк 12 місяців. Процентна ставка у пільговий період перші 30 днів з дня виникнення заборгованості становить 0,00001% річних, розмір процентів на суму простроченої заборгованості за дозволеним овердрафтом становить 48% річних. Строк дії договору №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року сторони визначили у період з 23 серпня 2019 року по 22 серпня 2020 року. Отже, позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав, відповідач же належним чином зобов`язання за договором не виконував, в результаті чого станом на 30 вересня 2021 року позивачем нараховано заборгованість в розмірі 23280 грн. 27 коп., з яких: заборгованість по кредиту (прострочена) - 19248,33 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам (поточна) - 123,46 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (прострочена) - 3417,49 грн., заборгованість по платежах згідно ч.2 ст.625 ЦК України - 490,99 грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч.2 ст.1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Статті 526, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року виконав у повному обсязі, а саме відкрив відповідачу рахунок, випустив платіжну картку, виконував розрахунково-касове обслуговування за програмою кредитування, надав кредитні кошти у встановленому договорі ліміті та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та кредитному договорі №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 19248,33 грн. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, ПАТ АБ «Укгазбанк» просить також, окрім тіла кредиту, стягнути з відповідача 123,46 грн. поточної заборгованості за нарахованими відсотками та 3417,49 грн. простроченої заборгованості за нарахованими відсотками. Позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10цс/18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Строк дії кредитного договору №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року сторони визначили по 22 серпня 2020 року (п.4 договору). Поточну заборгованість за відсотками в сумі 123,46 грн. позивач нарахував 30 вересня 2021 року, а прострочену заборгованість за відсотками в сумі 3417,49 грн. - за період з 30 квітня 2021 року по 30 вересня 2021 року, тобто проценти за користування кредитними коштами позивачем нараховано після спливу визначеного договором строку кредитування. Відтак, враховуючи, що строк кредитування за кредитним договором №2019/ОВР/328-001780 від 23 серпня 2019 року сплив 22 серпня 2020 року, тому нараховані позивачем поза межами цього строку проценти за користування кредитними коштами стягненню не підлягають. Відповідно до положень ст.625 ЦК України на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. Із наданого розрахунку вбачається, що позивач просить також стягнути на підставі ч.2 ст.625 ЦК України 490,99 грн. за період з 09 вересня 2021 року по 30 вересня 2021 року. При цьому, для обрахунку зазначив відсоткову ставку не у розмірі 3% річних, а у розмірі 36% річних, що є відсотковою ставкою за основним договором, а суму простроченої заборгованості, з якої проводився розрахунок - 22619,76 грн. та 22789,28 грн., включивши до цієї суми і заборгованість за відсотками, які нараховані після закінчення строку дії договору. Оскільки вимоги про стягнення заборгованості на підставі ч.2 ст.625 ЦК України із розрахунку 36% річних не ґрунтуються на законі, а суд в силу ст.13 ЦПК України не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по платежах згідно ч.2 ст.625 ЦК України в сумі 490,99 грн. слід відмовити. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 23280,27 грн., а задоволено на суму 19248,33 грн., тобто на 82,68% (19248,33 х 100 : 23280,27). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2051 грн. 29 коп. судового збору (2481 х 82,68%).

Outcome: partial