Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , який у жовтні 2022 року йому було подаровано. Маючи намір здійснити реєстрацію місця проживання в даному будинку йому стало відомо, що на будинок накладено арешт. Позивач зазначає, що з метою зняття арешту з його майна він звернувся до відповідача, який повідомив йому про те, що 29 серпня 2002 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яким накладено арешт на 4/5 частин вищевказаного будинку, що належить [PERSON] . Даний арешт був накладений на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області. Оскільки, наявність обтяження на нерухоме майно позбавляє його конституційного права вільно розпоряджатися його власним майном, він змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд: зняти арешт з будинку [ADDRESS] , який було накладено ВДВС Фастівського міського управління юстиції. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2021 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання. Позивач в судове засідання не з`явився. Між тим, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію подав клопотання в якому просив суд розглянути справу без участі представника відділу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, позивачу по справі на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено Договором дарування житлового будинку від 22 жовтня 2002 зареєстрованим в реєстрі за № 1768 та посвідченим державним нотаріусом Фастівської міської нотаріальної контори Савчук Т.П.. Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 276486132 від 24 вересня 2021 року, вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] накладено арешт. Згідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 8 вересня 2000 року, ВДВС Фастівського міського управління юстиції було накладено арешт на 3/4 частин жилого будинку [ADDRESS] , що належать [PERSON] . Окрім того, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2002 року, було накладено арешт на належні на праві власності [PERSON] 4/5 частин будинку [ADDRESS] , заборонивши її спадкоємцям відчуження цієї частини будинку будь-яким способом до вирішення судом справи по суті. Постановою ВДВС Фастівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 29 серпня 2002 року, на підставі вищевказаної ухвали суду було накладено арешт на 4/5 частин будинку [ADDRESS] , що належить [PERSON] та заборонено здійснювати її відчуження. Між тим, ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2002 року, арешт на 4/5 частин будинку [ADDRESS] , було скасовано. З листа Фастівського відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 50031-2 від 21 жовтня 2021 року, вбачається, що станом на 19 жовтня 2021 року, відкритих виконавчих проваджень де боржником є [PERSON] на виконанні у відділ не перебуває. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження»\~особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У\~разі набрання\~законної сили\~судовим рішенням\~про зняття\~арешту з\~майна боржника\~арешт з\~такого майна\~знімається згідно\~з постановою\~виконавця не\~пізніше наступного\~дня,\~коли йому\~стало відомо\~про такі\~обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини\~першої статті\~34\~цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з метою захисту порушеного права власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для обтяження майна суд не вбачає, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved