Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] \~звернувся в\~суд із\~позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] , який визначений рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.10.2020 року в справі №338/597/20. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.10.2020 року в справі № 338/597/20 присуджено стягувати\~з нього\~на користь\~відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що на момент присудження згаданого розміру аліментів він займався підприємницькою діяльністю та мав у володінні нерухоме майно, тобто його матеріальний стан був задовільний, тому він погодився на такий розмір аліментів. Однак, в даний час його матеріальне становище погіршилося і надалі він неспроможний сплачувати аліменти на користь відповідачки в присудженій сумі. Вказав, що в лютому 2021 року припинив свою підприємницьку діяльність, він не працевлаштований і має періодичні заробітки, що відобразилося на його матеріальному становищі. Крім того вказав, що все майно, яке належало йому з позивачкою на праві спільної сумісної власності, він передав позивачці під час поділу майна, що підтверджується ухвалою суду у справі № 338/984/20. Оскільки з часу присудження аліментів його матеріальне становище змінилося, він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, тому просить змінити їх розмір і стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн на кожну дитину щомісяця. Представник відповідачки адвокат Гедзик В.М. подав суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позову не визнав. Вказав на безпідставність посилання позивача про погіршення матеріального становища внаслідок припинення підприємницької діяльності з 08 лютого 2021 року, оскільки це не відповідає дійсності. Зазначив, що з моменту стягнення аліментів - з червня 2020 року і до припинення підприємництва - лютий 2021 року, [PERSON] не сплатив жодної гривні аліментів і борг за цей період становив 65 тисяч грн, що підтверджується розрахунком ДВС, а після припинення підприємницької діяльності (з травня по вересень 2021 року) він регулярно сплачував щомісяця від 9 до 15 тисяч грн аліментів, та в грудні 2021 року сплатив 12,5 тисяч грн. Також, в 2020 - 2021 роках позивач отримував дохід не від підприємницької діяльності, а як самозайнята особа, й від продажу рухомого майна, задекларованого у 2020 році у розмірі 2250345,25 грн, він отримав коштів на суму 1767674,00 грн й це відбулося після призначення аліментів. Незважаючи на наявність коштів, батько дітей за відсутності об`єктивних причин, допустив виникнення боргу зі сплати аліментів, яка станом на 01 лютого 2022 року становила 124648,70 грн. Також зазначив, що крім спільного майна, яке за рішенням суду перейшло до колишньої дружини [PERSON] , позивачу на праві власності належали дві одиниці дороговартісної спецтехніки (екскаватор-навантажувач та бетонозмішувач), які ним, з метою уникнення їх поділу, були формально відчужені за час перебування у шлюбі. Також наголосив, що відповідачка самостійно несла витрати на дітей, зокрема, в 2021 році нею сплачено на навчання дочки [PERSON] 32000,00 грн та 2600,00 грн на проживання її в гуртожитку, а в сина [PERSON] в лютому 2022 року виявлено захворювання (внутрішньодермальний меланоцитарний невус в/ч голови), яке потребує постійного лікування. З початком війни та несплатою позивачем аліментів позивачка змушена була звільнитися з роботи та виїхати за кордон. Також зауважив, що з позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся до суду більше ніж через рік після припинення підприємницької діяльності, що є свідченням небажання відповідача сплачувати аліменти, а не відсутність у нього такої можливості. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав і вказав, що матеріальний стан позивача з часу присудження аліментів різко погіршився, тому сплата всієї суми аліментів ставить його у скрутне матеріальне становище. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні. Вважає, що зменшення розміру аліментів порушить інтереси неповнолітніх дітей, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.10.2020 року в справі № 338/597/20 присуджено стягувати\~з позивача на користь\~відповідачки аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду прийнято в порядку, визначеному ч.4 ст.206 ЦПК України за визнанням відповідачем [PERSON] позову, що свідчить про погодження останнім суми присуджених аліментів через належний на той час його майновий стан. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання щодо зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Частина 2 статті 182 СК України визначає мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці. В судовому засіданні встановлено, що як до так і після прийняття рішення про стягнення аліментів позивач працював і як самозайнята особа тільки за 2020 рік отримав дохід у сумі 2250345,25 грн, що підтверджується інформацією Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області від 03.05.2022 року (а.с.45-47). З інформації Головного управління Держпродспосивслужби в Івано-Франківській області (а.с.55) видно, що за [PERSON] були зареєстровані екскаватор-навантажувач CATERPILLAR 428B та самоходний бетонозмішувач DIECI N2400, які зняті з обліку у червні 2020 року. Однак, 08.02.2021 року позивач припинив підприємницьку діяльність, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.6-10). \~ \~ \~ \~Крім того, на час розгляду цієї справи Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 23.08.2022 року, що суттєво вплинуло на ринок праці в Україні та спричинило неможливість виїзду за кордон чоловіків, які підлягають мобілізації. \~ \~ \~ \~Викладене вище\~свідчить,\~що у\~позивача погіршилося\~матеріальне становище,\~що, на думку суду, дає підстави для зменшення розміру аліментів, присуджених йому рішенням суду на утримання неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Виходячи з наведених позивачем доводів, враховуючи заперечення відповідачки, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей слід змінити і стягувати з нього аліменти в розмірі по 4000 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. На підставі викладеного, ст.ст.182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial