Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У вересні 2021 року адвокат Конякін М.С. звернувся в суд в інтересах [PERSON] з позовом про визнання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03.03.2014 року Тростянецьким районним судом Вінницької області було винесено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Даним рішенням було встановлено що фактично шлюбні відносини між ними було припинено з вересня 2012 року. [INFO] народилася дитина, [PERSON] . Оскільки зачаття та народження дитини відбулося ще в період перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] , враховуючи положення ст. 122 СК України, відповідно до якого дитина, як народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя, то при реєстрації народження [PERSON] був записаний батьком дитини. Однак, з кінця 2012 року, [PERSON] мав періодичні відносини з [PERSON] . Під час перебування у даних відносинах, у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] , юридичний батько дитини, [PERSON] , не намагався брати участь у її вихованні. Спостерігаючи за тим, як зростає дитина, позивач помітив, що у дитини все більше виражаються його ознаки зовнішності та з`являються спільні звички у рухах, а дитина відразу проявляла сильну прихильність та прив`язаність до [PERSON] . У позивача виникли допущення, що він може бути батьком [PERSON] . Після розмови наприкінці жовтня 2020 року з [PERSON] , проаналізувавши їх відносини, вони дійшли висновку, що позивач може бути біологічним батьком дитини. Разом з тим, щоб визнати батьківство [PERSON] подав заяву до Тростянецького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану У Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (М.Хмельницький), на що він отримав роз`яснення щодо необхідності визнання батьківства в даному випадку у судовому порядку. Також, для підтвердження біологічного походження [PERSON] від [PERSON] було зроблено тест ДНК, згідно якого вірогідність батьківства становить 99,9999999%. Результат даного тесту було зроблено 13.11.2020 року. Оскільки обов`язок забезпечення повного, всебічного та гармонійного розвитку дитини покладається на її батьків, то встановлення належного батьківства щодо дитини є основоположним фактором для належної реалізації такого обов`язку. Позивач, не будучи юридичним батьком своєї дитини, обмежений у реалізації своїх прав та обов`язків щодо дитини, що негативно впливає на життя як сина, так і сім`ї в цілому. Окрім цього, зростання у родині у повному складі має надзвичайно великий вплив на формування у дитини правильного уявлення про інститут сім`ї в цілому, а також позитивно відображається на формуванні її особистості та моделі поведінки. В даному випадку визнання позивача батьком дитини можливе виключно у судовому порядку, а тому підстави, що спонукають позивача звертатися з позовною заявою до суду, є обгрунтованими та достатніми. Позивач просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Тростянецькому району Тростянецького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області від 27 січня 2014 року за № 6, шляхом виключення відомостей про [PERSON] як батька дитини, та зазначення батьком дитини [PERSON] , громадянина України, [INFO] , змінивши прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по-батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.10.2021 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. 24.11.2021 р. від представника позивача, адвоката Конякіна М.С. надійшла заява про заміну третьої особи, оскільки у зв`язку з укладанням шлюбу у 2018 році особа змінила прізвище на [PERSON] . Просив замінити третю особу [PERSON] на [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] . Ухвалою суду від 24.11.2021 року призначено у справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено. 20.04.2022 р. на адресу суду надійшла цивільна справа №147/989/21 та висновок експерта №СЕ-19/102-21/17925-БД від 16.02.2022 р. 21.04.2022 р. поновлено провадження у даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.05.2022 р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача, адвокат Конякін М.С., подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та участі позивача. Позов підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. У судове засідання відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином за останнім відомим місцем його проживання. Окрім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, начальника відділу ДРАЦС Чернієнко І.Ф. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без участі їх представника, при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов [PERSON] підтримала. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст.16 ЦК України визначен, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився [PERSON] , про що 27.01.2014 р. складено відповідний актовий запис за №6. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , його батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 03.03.2014р. розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , мешканкою [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , мешканцем [ADDRESS] , зареєстрований відділом РАЦС Тростянецького районного управління юстиції Вінницької області, 09.06.2008 р. за актовим записом № 24. Після розірвання шлюбу позивачці за її згодою залишити прізвище - « [PERSON] » (а.с.8). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 07.07.2018 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.55). З листа Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області від 25.08.2021 р. №1358-21.28-49 вбачається, що актовий запис № 6 від 27.01.2014 р. про народження дитини [PERSON] був вчинений на підставі ст. 133 СК України, відповідно до якої, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (а.с.10). Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства (ч.1 ст.129 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). За клопотанням позивача, на підставі ухвали суду, була проведена судова медична (молекулярно-генетична) експертиза. Результатом висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/102-21/17925-БД від 16.02.2022 року біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (99,99999%) (а.с.77-94). Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved