Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права оренди посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом №2-1318 від 16.10.2012, [PERSON] , є власником земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102, площею 5,0000 та., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Полтавської міської (Пальчиківської сільської) ради, Полтавського району, Полтавської області. Дану земельну ділянку [PERSON] отримана у власність в якості спадщини, після смерті матері [PERSON] . Земельна ділянка раніше використовувалася ВСК «Злагода», оскільки між [PERSON] та даним підприємством існували відносини щодо використання даної земельної ділянки, факт існування яких [PERSON] підтвердити не може у зв`язку з відсутністю будь яких підтверджуючих документів. Після отримання у власність земельної ділянки, позивачка [PERSON] , як спадкоємець, не мала наміру продовжувати відносини щодо використання даної земельної ділянки, які існували між [PERSON] та ВСК «Злагода». Але восени 2021 року, в службовому приміщенні ВСК «Злагода» за адресою вулиця Центральна, 6, село Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область позивачу [PERSON] , представником ВСК «Злагода» Юрченко Л.М. надано договір оренди землі, без номера, від 24.05.2017. Предметом даного договору являється земельна ділянка кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га, строк ДІЇ договору 10 років. Даний договір містить необхідні реквізити, в тому числі і підписи в графі «орендодавець» від [PERSON] . При цьому [PERSON] даний договір оренди не підписувала і підпис в графі «орендодавець» виконаний не [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація іншого речового права (права оренди земельної ділянки) проведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Жанною Борисівною, номер запису про інше речове право 25225942 від 12.03.2018. Разом з договором оренди землі від 24.05.2017, представником ВСК «Злагода» також надано позивачу акт прийому-передачі земельної ділянки площею 5,0000 га. без дати, без номера, які прошиті та скріплені печаткою ВСК «Злагода». При цьому [PERSON] земельну ділянку нікому в оренду фактично не передавала, договору оренди землі від 24.04.2017, акт прийому-передачі земельної ділянки без дати, без номера ніколи не підписувала, нікого на підписання договору, акту приймання передачі не уповноважувала, договору, акту приймання передачі для підписання їй ніхто не надавав, із заявою до органу державної реєстрації про реєстрацію іншого речового права [PERSON] не зверталася. Таким чином договір оренди землі від 24.05.2017, без номера, щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га. являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору. Земельна ділянка перебуває у володінні ВСК «Злагода» проти волі [PERSON] , яка, будучи власником майна, не має можливості ним користуватися та розпоряджатися. З метою отримання земельної ділянки у володіння, використання за цільовим призначенням та розпорядження майном, [PERSON] звернулася до ВСК «Злагода» із зверненням від 26.01.2022, в якому просила повернути земельну ділянку. Про результати розгляду звернення від ВСК «Злагода» надійшла відповідь, відповідно до якої СВК «Злагода» відмовляється повертати земельну ділянку її власнику. \~ \~ \~ \~Позивачка та її представник адвокат Божко Т.Б. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, просив задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача СВК «Злагода» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носова Жанна Борисівна в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом №2-1318 від 16.10.2012, [PERSON] , є власником земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102, площею 5,0000 та., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Полтавської міської (Пальчиківської сільської) ради, Полтавського району, Полтавської області. Дану земельну ділянку [PERSON] отримана у власність в якості спадщини, після смерті матері [PERSON] . Земельна ділянка раніше використовувалася ВСК «Злагода», оскільки між [PERSON] та даним підприємством існували відносини щодо використання даної земельної ділянки, факт існування яких [PERSON] підтвердити не може у зв`язку з відсутністю будь яких підтверджуючих документів. Після отримання у власність земельної ділянки, позивачка [PERSON] , як спадкоємець, не мала наміру продовжувати відносини щодо використання даної земельної ділянки, які існували між [PERSON] та ВСК «Злагода». Але восени 2021 року, в службовому приміщенні ВСК «Злагода» за адресою вулиця Центральна, 6, село Пальчиківка, Полтавський район, Полтавська область позивачу [PERSON] , представником ВСК «Злагода» Юрченко Л.М. надано договір оренди землі, без номера, від 24.05.2017. Предметом даного договору являється земельна ділянка кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га, строк ДІЇ договору 10 років. Даний договір містить необхідні реквізити, в тому числі і підписи в графі «орендодавець» від [PERSON] . При цьому [PERSON] даний договір оренди не підписувала і підпис в графі «орендодавець» виконаний не [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація іншого речового права (права оренди земельної ділянки) проведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Жанною Борисівною, номер запису про інше речове право 25225942 від 12.03.2018. Разом з договором оренди землі від 24.05.2017, представником ВСК «Злагода» також надано позивачу акт прийому-передачі земельної ділянки площею 5,0000 га. без дати, без номера, які прошиті та скріплені печаткою ВСК «Злагода». При цьому [PERSON] земельну ділянку нікому в оренду фактично не передавала, договору оренди землі від 24.04.2017, акт прийому-передачі земельної ділянки без дати, без номера ніколи не підписувала, нікого на підписання договору, акту приймання передачі не уповноважувала, договору, акту приймання передачі для підписання їй ніхто не надавав, із заявою до органу державної реєстрації про реєстрацію іншого речового права [PERSON] не зверталася. Таким чином договір оренди землі від 24.05.2017, без номера, щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га. являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору. Земельна ділянка перебуває у володінні ВСК «Злагода» проти волі [PERSON] , яка, будучи власником майна, не має можливості ним користуватися та розпоряджатися. Згідно із статтями 3, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відносини пов`язані з орендою землі, регулюються Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Згідно Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Нормами статті 792 ЦК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 Цивільного кодексу України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. В даному випадку, укладення договору оренди землі від 24.05.2017 щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га не відповідає волі [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого у письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Доводи позивачки про те, що оспорюваний договір оренди землі від 24.05.2017 щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102, площею 5,0000 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Полтавської міської (Пальчиківської сільської ради, Полтавського району, Полтавської області, своїм підписом, як орендодавець [PERSON] не скріплювала, у передбачуваному законом порядку, інших осіб на підписання даного договору, від свого імені, не уповноважувала, даний договір являється неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють відносини між сторонами договору (орендодавцем та орендарем), оскільки сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору, відповідачем не спростовані. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом із цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 Цивільного кодексу України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Дана позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц. Враховуючи, що земельна ділянка знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявления вимоги про повернення такої земельної ділянки. Окрім того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Дана позиція узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (пункт 81), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). Реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди землі від 24.05.2017 щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га. порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю, а саме земельною ділянкою кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Полтавської міської (Пальчиківської сільської) ради, Полтавського району, Полтавської області. Отже, реєстрація права оренди ВСК «Злагода» на вище вказану земельну ділянку, коли договір оренди від 24.05.2017 щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 [PERSON] , не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. Оскільки договір оренди від 24,05.2017 щодо земельної ділянки кадастровий номер 5324081400:00:015:0102 площею 5,0000 га. є неукладеною, тобто даний договір є таким, що не відбувся, тому саме з цих підстав підлягає скасуванню державна реєстрація (записів) права оренди земельної ділянки, яка проведена приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Носовою Жанною Борисівною, номер запису про інше речове право 25225942 від 12.03.2018. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.08.2020 у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18). Згідно з частиною другою статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved