Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

14.03.2022 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про виключення відомостей про особу, як про батька із актового запису про народження дитини до відповідача [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 22.03.2022 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача -фізичної - особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 30.05.2022 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У підготовчому судовому засіданні 30.05.2022 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Згідно поданої позовної заяви позивач просить виключити відомості про його батьківство із актового запису № 95 від 08 вересня 2015 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни до актового запису № 95 від 08 вересня 2015 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з вересня місяця 2016 року по червень місяць 2018 року він перебував у шлюбі з [PERSON] . До шлюбу вони деякий час зустрічались з [PERSON] , але разом не проживали. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року шлюб між ними розірваний. Рішення не оскаржувалось та 17.07.2018 року набрало законної сили. 08 вересня 2021 року [PERSON] змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », уклавши шлюб з іншим чоловіком. [INFO] [PERSON] народила дівчинку - [PERSON] , про що в книзі реєстрації народжень від 08 вересня 2015 року був зроблений відповідний запис під № 95. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в графі батько дитини записаний він - [PERSON] , у відповідності до положень ст. 126 СК України. Нещодавно [PERSON] повідомила йому, що [PERSON] не є його донькою, так як на той час, коли вони періодично зустрічались, вона мала стосунки із іншим чоловіком, якого любила та мала намір вийти за нього заміж, але він виявився одруженим та покинув її вагітну. Для того, щоб не залишатись самою з дитиною, [PERSON] ввела його в оману щодо його батьківства. Йому нічого не відомо про ймовірного батька її дитини, так як дану інформацію вона йому не повідомляла. Оскільки він не є батьком дитини - [PERSON] , він змушений звертатись до суду з позовом про виключення відомостей про особу, як про батька із актового запису про народження дитини, адже порушені його права. В підготовче судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі за підставами викладеними в позовній заяві. Відповідач, [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, підтвердивши, що позивач дійсно не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] і вона просить задовольнити позовні вимоги. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.09.2016 року. Шлюб між сторонами був зареєстрований у виконавчому комітеті Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 28. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується копією рішення суду. [INFO] у відповідачки народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до копії актового запису про народження № 95 від 08 вересня 2015 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Підставою запису відомостей про батька дитини є заява матері та батька дитини про визнання батьківства № 10 від 08.09.2015 року. Таким чином судом встановлено, що на час народження дитини, [PERSON] , [INFO] , сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі та подали спільну заяву про визнання батьківства. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України - Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; або за рішенням суду. Ч. 1 ст. 126 СК України регламентований порядок визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, а саме: Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином позивач був записаний батьком дитини - [PERSON] , [INFO] на підставі ч. 1 ст. 126 СК України. За доводами позивача нещодавно відповідач повідомила його, що [PERSON] не є його донькою, так як на той час, коли сторони періодично зустрічались, відповідач мала стосунки із іншим чоловіком. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є , показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів. Відповідно до п. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Так як позивач записаний батьком дитини - [PERSON] , [INFO] відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, відповідно він наділений правом оспорити своє батьківство стовно даної дитини відповідно до ч. 1 ст. 136 СК України. Відповідно до п. 2 ст. 136 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу, як про батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 6 ст. 136 СК України - До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі, так як в судовому засіданні відповідач підтвердила, що позивач дійсно не є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . При народженні дитини вона не повідомляла позивачеві, що він не є батьком цієї дитини і позивачем була подана заява про визнання свого батьківства відносно даної дитини. У суду відсутній обґрунтований сумнів щодо достовірності визнання відповідачем цих обставин і добровільності їх визнання. Також суду не надані докази того, що на час народження дитини позивач знав, що він не є батьком цієї дитини, але незважаючи на це подав заву про визнання свого батьківства. Позивач заперечує даний факт та в позовній заяві зазначає, що обставини про те, що він не є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідачка повідомила йому незадовго до подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та виключити із актового запису № 95 від 08 вересня 2015 року про народження дитини - [PERSON] , [INFO] , вчиненого виконавчим комітетом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відомості про батька дитини - позивача, [PERSON] . Враховуючи, що відповідач [PERSON] , в підготовчому судовому засіданні, тобто до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги визнала, позивачу у відповідності до ст. 142 ЦПК України, суд вважає за потрібне повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ «ОЩАДБАНК» № 80 від 07 березня 2022 року в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість ) гривень 20 коп. В іншій частині відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, так як ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved