Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

\~Представник позивача [PERSON] \~адвокат Сучило\~А.О.звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що предметом даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №1303 від 17.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 41395,14 грн за Договором про надання та використання платіжної картки №105880708 від 22.04.2013 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф (наразі Павелків) Т.Л. від 19.08.2019 року було відкрито виконавче провадження №59840890 з примусового виконання виконавчого напису №1303, вчиненого 17.07.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 42245,14 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Зазначений виконавчий напис позивач вважає таким, що вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував та не з`ясував факт існування безспірної заборгованості, не повідомив боржника про наміри вчинення виконавчого напису, а також був пропущений строк звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Позивач, посилаючись на норми законодавства та судової практики, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1303 від 17.07.2019 року, який вчинено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 41395,14 грн за Договором про надання та використання платіжної картки №105880708 від 22.04.2013 року. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 22.03.2022 року відповідачу був наданий строк, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Від третіх осіб приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. письмових пояснень щодо суті справи не надходило. Суд, дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 17 липня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1303, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 41395,14 грн. Відповідно до указаного виконавчого напису позивач є боржником за Договором про надання та використання платіжної картки №105880708 від 22.04.2013 року та стягувачем відповідно є АТ «Банк Форвард». На підставі даного виконавчого напису нотаріуса 19.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф (наразі Павелків) Т.Л. відкрито виконавче провадження №59840890 про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у загальному розмірі 42245,14 грн. Відповідно до положень\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених Законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року, зареєстрованого в МЮУ 22 лютого 2012 року за № 282/20595, - нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей\~15, 16, 18 ЦК України, статей\~50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. У Постанові ВСУ від 23.01.2018 року в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до виконавчого напису №1303 від 17.07.2019 року, його було видано на підставі кредитного договору №105880708 від 22.04.2013 року. Зазначений договір не є нотаріально посвідченим та його укладено шляхом подання позивачем заяви №105880708 до банку у вигляді оферти, яку було прийнято банком. Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, відповідач повинен повідомити позивача про наявність заборгованості та інформацію про намір вчинити виконавчий напис у разі невиконання боржником даної вимоги. Боржник повинен бути повідомлений не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна з цих дій виконана, заборгованість не вважається безспірною. Зазначена правову позиція міститься в постановах ВС від 30.09.2019 року справа №357/12818/17, від 27.08.2020 справа №554/6777/17, від 15.01.2020 справа №305/2082/14-ц. У постанові ВП ВС від 02.07.2019 року справа №916/3006/17 зазначено, що «строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений статтею 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК Ураїни). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку». Відповідно до рахунку-виписки наданого по договору №105880708 від 22.04.2013 року за період з 22.01.2015 по 23.01.2015 року позивачем було здійснено останнє надходження на карту для погашення заборгованості. Починаючи з 12.01.2015 року жодних надходжень позивачем не було виконано, тому заборгованість виникла з 12.02.2015 року. Натомість виконавчий напис нотаріусом був вчинений 17.07.2019 року тобто з порушенням трирічного строку для вчинення виконавчого напису, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач та нотаріус порушили порядок вчинення виконавчого напису №1303, адже позивачем не було отримано повідомлення про наявність заборгованості та пропозиції щодо її сплати. Наведені обставини також вказують на те, що існування заборгованості, зазначеної нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірною, оскільки кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Інших доказів, що були надані відповідачем нотаріусу, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача, відповідачем не надано. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, не встановив факту безспірності заборгованості за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною, не дотримано трирічного строку позовної давності, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що позивач Відповідно до п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved