Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

24.09.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», з участю третьої особи, без самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, яким, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №15380, виданий 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем; стягнути з\~відповідача у його користь понесені витрати по сплаті судового збору та понесені витрати на правову допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що на місці роботи дізнався про те, що з його заробітної плати стягуються кошти по виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса №15380 від 05.07.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Зазначає, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № UP 0261124 від 16.12.2019 року, укладеного між ним та ТзОВ «Укрпозика». Вказав, що не отримував від відповідача жодних листів, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Згідно виконавчого напису борг складає 11362 грн., загальна сума заборгованості, включаючи плату за вчинення виконавчого напису, складає 12012,00 грн. Також вказує, що виконавчий напис вчинений поза строками давності, при вчиненні зазначеної нотаріальної дії приватний нотаріус керувався ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції від 26.11.2014 року, однак вказаний пункт виключений. Враховуючи наведене, вважає, що вчинений виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 27.09.2021 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі\~ Ухвалою про\~забезпечення позову\~від 17.11.2021\~року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №15380, вчиненого 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив» заборгованості в розмірі 12012,00 грн., яке здійснюється у виконавчому провадженні № 66905065 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Юлією Андріївною. Ухвалою від 22.12.2021 року витребувано\~\~у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича матеріали, на підставі яких нотаріусом вчинявся виконавчий напис 05.07.2021 року, зареєстрований в реєстрі №15380 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпозика» заборгованості в розмірі 12012,00 грн., відкладено підготовче засідання у справі на 02.03.2022 року. 02.03.2022 року розгляд справ не відбувся у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та можливим оголошенням повітряної тривоги по Львівській області. 11.05.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. \~ \~ \~ \~У судове засідання 08.06.2022 року сторони не з`явилися. У матеріалах справи міститься письмова заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, повне підтримання позовних вимог. Також у матеріалах справи міститься заява третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіди Володимира\~Олександровичапро розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся неодноразово, що підтверджено довідкою доставку електронного листа (а.с.47), листом представника відповідача про отримання такого (48,49), особистим підписом уповноваженої особи відповідача у бланках зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.58,77), довідкою Укрпошти (а.с.105). При цьому представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів не подав, а відтак суд вважає можливим проводити розгляд у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та ТзОВ «УКРПОЗИКА», правонаступником усіх\~прав та\~обов`язків\~якого є\~ТзОВ «Юридична\~компанія «Дія-Актив», укладено кредитний договір № UP\~0261124\~від 16.12.2019\~року (а.с.10-13). 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований за № 15380, яким було стягнуто з [PERSON] на\~користь TзOB\~«Укрпозика» заборгованість\~за кредитним\~договором №\~UP\~0261124\~від 16.12.2019\~року в сумі\~12012,00\~грн.\~(а.\~с.\~82). Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. 21.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66905065 з примусового виконання виконавчого напису №15380, вчиненого 05.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Володимиром\~Олександровичем (а.с.23). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість. Згідно ст.39 ЗУ «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Системний аналіз приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» свідчить, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, що виникло раніше. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Пп.3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою КМУ№ 1172 від 29 червня 1999 року . Пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ означеного Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки він не отримував від відповідача жодних листів, виконавчий напис вчинено поза строками давності, вчинення виконавчого напису відбулось з грубим порушенням чинного законодавства. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року частково визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Встановлені судом обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Укладений між\~банком та\~позивачем кредитний\~договір,\~який наданий\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису,\~не був\~посвідчений нотаріально,\~тому наявні\~підстави для\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~саме у\~зв`язку\~з недотриманням\~приватним нотаріусом\~під час\~їх вчинення\~вимог статей\~87,88\~Закону України\~"Про\~нотаріат"\~та Переліку\~документів,\~відтак позовє обґрунтованим і підлягає задоволенню. Порушення нотаріусом\~порядку вчинення\~виконавчого напису\~є самостійною\~і достатньою\~підставою для\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~а тому\~суд вважає,\~що немає\~необхідності давати\~оцінку іншим\~доводам позивача,\~що узгоджується\~з правовою\~позицією,\~яка міститься\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 21\~вересня 2021\~року у\~справі №\~910/10374/17. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в тому числі на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.1,3,4\~ст.137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 22.12.2021 р. на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якому останній просив стягнути з відповідача у користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Розмір таких витрат підтвердив такими документами: 1) копією витягу з договору від 23.09.2021 р. про надання правової допомоги; 2) копією ордеру на надання правової допомоги від 16.11.2021 р.; 3) копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 4) копією додатку до договору про надання правової допомоги від 23.09.2021 р.; 5) копією акту виконаних робіт від 21.12.2021 р.; 6) копією квитанції на суму 6000 грн. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. При цьому, відповідач жодного клопотання про зменшення відповідних витрат не заявляв. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. покладаються на відповідача. Також понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн (908,00 (позовна вимога) +454,00 (забезпечення позову), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved