Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Скалатської міської ради про визнання незаконним та скасування в частині передачі Скалатській міській раді у комунальну власність земельної ділянки площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086 наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-4389/14-18-СГ від 22 грудня 2018 року, а також скасування запису про державну реєстрацію права власності Територіальної громади в особі Скалатської міської ради на земельну ділянку площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Скалатської міської ради Гловінською М.С. 13 лютого 2019 року за №30348186 та припинення права власності Територіальної громади в особі Скалатської міської ради на земельну ділянку площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086. Позов мотивовано тим, що позивач з 15.07.2008 року є власником нежитлової будівлі, автомобільної ваги, площею 18,2 кв.м, по [ADDRESS] , яка розташована на земельній ділянці площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, та має право оренди на вказану земельну ділянку з метою забезпечення доступу до належного об`єкта нерухомості та можливості його ремонту та обслуговування. У зв`язку з цим він звернувся до Скалатської міської ради із заявою, в якій просив прийняти рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду зазначеної земельної ділянки, однак таке рішення відповідачем не прийнято. Ознайомившись з відомостями про земельну ділянку площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, де зазначено, що право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано за Територіальною громадою в особі Скалатської міської ради, вважає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-4389/14-18-СГ є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а так само і проведена на його підставі державна реєстрація права власності. В обґрунтування вимог, позивач покликається на норми ст.ст. 79, 120 ЗК України, оскільки до нього перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка була зайнята нежитловою будівлею та спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Позов просить задоволити та судові витрати стягнути з відповідачів. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10.12.2021 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 06.04.2022 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не прибув. Представник позивача адвокат Покотило Ю.В. подав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у його та позивача відсутності. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не прибув, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні відповідно до підстав наведених у відзиві до позову, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача Скалатської міської ради у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду судової справи, відзиву на позов не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти. Позивач є власником нежитлової будівлі, автомобільної ваги, площею 18,2 кв. м. по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 14.07.2008 року та витягом про реєстрацію права власності від 15.07.2008 року. Цей об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, загальною площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086 з цільовим призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), яка розташована в с. Остап`є Підволочиського району Тернопільської області. 20 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача Скалатської міської ради із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки загальною площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, для цільового призначення 01.13. Інше сільськогосподарське призначення, яка розташована в с. Остап`є Підволочиського району Тернопільської області, на яку отримав відповідь від 20 серпня 2021 року №1703, згідно з якою питання про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки буде розглянуто на черговій сесії міської ради. Разом з тим, рішення з цього питання не приймалося, що не спростовано відповідачами. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №287963135 від 02 грудня 2021 року, право комунальної власності на земельну ділянку, площею 0,48 га за кадастровим номером 6124685700:01:001:1086 зареєстровано державним реєстратором Скалатської міської ради Гловінською М.С. 13 лютого 2019 року за №30348186 за Територіальною громадою в особі Скалатської міської ради на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №19-4389/14-18-СГ. На думку позивача, вищезазначений наказ, в частині передачі Скалатській міській раді у комунальну власність земельної ділянки площею 0, 48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, є незаконним, а також проведену на його підставі державну реєстрацію права власності, такою що підлягає скасуванню. Відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15\~ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, тобто особа має право пред`явити у суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Cуб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом\~України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Питання передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи земельних ділянок комунальної власності у державну власність врегульовано нормами ст. 117 ЗК України. Зокрема, згідно частини 1 даної статті передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. Кабінетом Міністрів України (далі КМУ) прийнято розпорядження від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (далі Розпорядження). Згідно цього Розпорядження, Уряд доручив Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити зокрема формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах , визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із ст. 117 ЗК України. КМУ з метою реалізації своїх повноважень у перехідний період щодо розпорядження землями державної власності було видане вищезгадане Розпоряження, яке визначає компетенцію Держгеокадастру з питання, що пов`язане передачею земель сільськогосподарського призначення з державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад. На виконання доручення Уряду Держгеокадастром та його територіальними органами, зокрема, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області проводились відповідні заходи. Судом встановлено, що 09.02.2018 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області та Скалатською міською об`єднаною територіальною громадою укладено Меморандум про співпрацю при здійсненні заходів щодо передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаної територіальної громади. Так, 04 липня 2018 року Скалатська міська рада скерувала клопотання №1688 до Головного управління про передачу у комунальну власність земель (земельних ділянок) державної власності сільськогосподарського призначення орієнтованою площею 818,7328 га, до якого долучено копію рішення Скалатської міської ради від 08.05.2018 року №1192 та перелік земельних ділянок, що пропонуються до передачі у комунальну власність, у якому зазначено земельну ділянку № [NUMBER] на території Остап`ївської сільської ради орієнтованою площею 0,4200 га, угіддя-господарські будівлі і двори. Відповідно до\~ст.\~79-1\~ЗК України\~формування земельної\~ділянки полягає\~у визначенні\~земельної ділянки\~як об`єкта\~цивільних прав.\~Формування земельної\~ділянки передбачає\~визначення її\~площі,\~меж та\~внесення інформації\~про неї\~до Державного\~земельного кадастру. Формування\~земельних ділянок\~здійснюється,\~зокрема шляхом\~інвентаризації земель\~у випадках,\~передбачених законом. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до наказу Головного управління від 12.10.2018 року №19-3453/14-18-СГ «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель», затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) загальною площею 161,4790 га, в тому числі на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району, зокрема проінветаризовано та сформовано земельну ділянку з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086 площею 0,4800 га. На підставі наказу Головного управління від 22.12.2018 року №19-4389/14-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Скалатській міській раді (Скалатська об`єднана територіальна громада) Підволочиського (на час ухвалення рішення Тернопільського) району передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 793,8541 га, які розташовані за межами населених пунктів на території Скалатської міської ради, Городницької, Зарубинецької, Колодіївської, Кривенської, Магдаліївської, Новосілківської, Остап`ївської, Подільської, Староскалатської сільських рад Підволочиського району Тернопільської області. Перелік земельних ділянок, що передані у комунальну власність наведено у додатку до наказу, де зазначено земельну ділянку з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086 площею 0,4800 га розташовану на території Остап`ївської сільської ради. Акт прийому-передачі земельних ділянок, що передаються у комунальну власність, складено та підписано 22.12.2018 року. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно положень ст. 122 ЗК України, відповідно до своїх повноважень сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст. 117 ЗК України рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. Крім того, з 27.05.2021 року набрав чинності Закон України №1423-ІХ від 28.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким доповнено Перехідні положення Земельного кодексу України пунктом 24 згідно якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Таким чином, статус розпорядників таких земель набувають відповідні органи місцевого самоврядування. Отже, питання передачі в оренду вищезгаданої земельної ділянки належить виключно до компетенції відповідного органу місцевого самоврядування, а саме Скалатської міської ради. На думку позивача, на підставі ч. 1 ст. 120 ЗК України до нього перейшло право власності на ту частину земельної ділянки загальною площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, яка зайнята нежитловою будівлею та на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування, оскільки йому належить на праві власності нежитлова будівля, автомобільна вага (свідоцтво про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 14.08.2008 року), площею 18,2 кв. м. по [ADDRESS] , які розташовані на згаданій земельній ділянці. У ч. 1 та ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції на дату набуття права власності на нежитлову будівлю 14.08.2008 року) встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Однак, за змістом статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норма матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі №3-1345гс16. Крім того, відповідно до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 28.02.2020 №913/169/18 в силу імперативних вимог ст. 125 Земельного кодексу України від однієї особи до іншої особи за правилами ст. 120 цього Кодексу та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» не може перейти право оренди земельної ділянки, яке у попереднього землекористувача ще не виникло станом на час відчуження ним будівель, розташованих на цій земельній ділянці, незалежно від дати укладення договору оренди земельної ділянки, оскільки виникненням права оренди є момент державної реєстрації цього речового права, а не дата укладення договору оренди. Відсутність у продавця будівлі на момент її відчуження зареєстрованого права оренди земельної ділянки, на якій розташована ця будівля, унеможливлює як перехід такого права оренди до покупця будівлі за правилами ч. 3 ст. 7 Закону України "Про оренду землі", так і заміну сторони у зобов`язанні. Також, у Постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду України від 11.12.2018 року №911/3665/16 (1/2) йдеться про те, що передбачений ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України перехід права на землю (права власності чи права користування) у разі набуття права власності на нерухоме майно за цивільно-правовою угодою можливий саме за наявності відповідного права у відчужувача нерухомого майна, оформленого і зареєстрованого належним чином. Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що з часу набуття права власності на нежитлову будівлю (14.08.2008 року), позивачем не вчинялось жодних дій стосовно належного оформлення речового права на земельну ділянку аж до 20.07.2021 року, коли ним подано заяву до Скалатської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Крім того, позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що підтверджують набуття права на земельну ділянку, - на якій розміщена належна йому нежитлова будівля (автомобільна вага). На даний час ухвалення рішення, позивачем не оформлено відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право оренди на земельну ділянку за кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, а отже він не є користувачем цієї земельної ділянки. Виходячи з викладеного, слід підсумувати, що зазначені обставини унеможливлюють застосування положень ст. 120 Земельного кодексу України, які визначено позивачем підставою його позовних вимог. За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. У ст. 92 Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік осіб, які набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності. Виходячи, зі змісту даної статті, позивач може набути право користування земельною ділянкою, на якій розміщене належне йому нерухоме майно, виключно на правах оренди. За змістом ст.ст. 122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Аналогічна норма закріплена у статті 16 Закону України «Про оренду землі». Позивач, набувши право власності на об`єкт нерухомості, розташований на земельній ділянці, належним чином не оформив правовідносини щодо користування земельною ділянкою. Отже, відповідно до ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції зі змінами, внесеними згідно із Законом №1720-ІХ від 08.09.2021 року) передбачено, якщо об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), інша будівля або споруда), об`єкт незавершеного будівництва розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статтями 118,123 або 128 цього Кодексу. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу впорядку, встановленому цим Кодексом. Пропущення строку подання відповідного клопотання не може бути підставою для відмови набувачу (власнику) такого об`єкта у передачі йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт. Слід зазначити, що стаття 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Стаття 21 ЦК України визначає також загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно- правових актів, виданих органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства й порушують цивільні права або інтереси. Отже, підставами визнання протиправним рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування є невідповідність його вимогам законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. З огляду на викладене наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 22.12.2018 року №19-4389/14-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» є таким, що прийнятий в межах визначених Законом повноважень, у відповідності до вимог статей 15-1, 117, 122, 148-1 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність територіальних громад», а тому відсутні підстави для визнання його незаконним та скасування в частині передачі Скалатській міській раді у комунальну власність земельної ділянки площею 0,48 га з кадастровим номером 6124685700:01:001:1086, розташованої на території Остап`ївської сільської ради Підволочиського району. Враховуючи вищенаведене, оскаржуваний акт не створює жодних обов`язків для позивача, як особи, зацікавленої у набутті права користування на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності та не створює перешкод для реалізації нею права на отримання земельної ділянки в оренду у порядку, визначеному ст.ст, 116, 123, 124 Земельного кодексу України та не порушує права та інтереси позивача з боку відповідачів. За вказаних обставин суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області та Скалатської міської ради про визнання незаконним та скасування в частині наказу, скасування державної реєстрації права власності, жодним чином не підтверджені належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягають. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то слід зауважити, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із першою заявою по суті спору відповідно до статі 134 ЦПК України; доказів понесення судових витрат до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Зокрема, згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, адвокат у цій справі не надав детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного, та

Outcome: dismissed