Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У березні 2021 року до суду надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Енселко Агро»,треті особи державний реєстратор Бережанська Інна Борисівна реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції, та державний реєстратор Гончарук Ніла Володимирівна реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції про скасування запису про державну реєстрацію речового права, визнання договорів недійсними. Позивач просила визнати недійсними договори оренди землі,укладені між нею та відповідачем ТОВ «Енселко Агро» щодо оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 6820685000:08:004:0123 та 6820685000:07:003:0001, та скасувати записи про державну реєстрацію права оренди цих земельних ділянок за № 5813049 та № 7881195. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником земельних ділянок площею 2 га, кадастровий номер 6820685000:07:003:0001, та площею 1,3050 га, кадастровий номер 6820685000:08:004:0123. Договори оренди земельних ділянок, які були укладені щодо цих земельних ділянок між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро», втратили свою чинність, оскільки були укладені на 5 років кожен. В договорах не вказано, що вони зареєстровані у встановленому законом порядку, а державні реєстратори всупереч вимогам ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» не встановили відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, та зареєстрували право оренди земельних ділянок на строк до 31.12.2029 року (номер запису відповідно 7881195 та 5813049). 27.12.2019 року позивач звернулась до директора ТОВ «Енселко Агро» про зняття з реєстрації договорів оренди, але відповіді не отримала. Оскільки строк дії договорів оренди землі [PERSON] не продовжувала, та на теперішній час земельні ділянки бажає використовувати особисто, то просить суд визнати недійсними договори оренди щодо належних їй земельних ділянок із кадастровими номерами 6820685000:07:003:0001 та 6820685000:08:004:0123, а також скасувати записи про їх державну реєстрацію. Ухвалою від 07.04.2021 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.05.2021 виключено з числа третіх осіб державного реєстратора Бережанську Інну Борисівну реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції, та державного реєстратора Гончарук Нілу Володимирівну, реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції. Ухвалою суду від 17.12.2021 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала повністю, та пояснила, що покійний [PERSON] заповів своє майно їй та її брату [PERSON] у рівних частках. У свою чергу спадкове майно вони розподілили між собою, і вона успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером 6820685000:08:004:0122, а брат -- земельну ділянку з кадастровим номером 6820685000:08:004:0123. Крім того їй належить земельна ділянка з кадастровим номером 6820685000:07:003:0001, але договір оренди на цю земельну ділянку з відповідачем вона не підписувала. Також вона не була присутня і не знала про реєстрацію оспорюваних договорів оренди та продовження строку оренди, а дізналась про це від своєї матері [PERSON] . Тому позивач просить визнати договори оренди недійсними та розірвати їх, щоб у подальшому земельні ділянки передати в користування іншому орендарю. ТОВ «Енселко-Агро» відзиву на позов не подало. Водночас у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, у задоволені позову просив відмовити, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що позивач не підписувала спірні договори оренди, суду не надано. Також [PERSON] вказував, що реєстрацію договорів оренди здійснював представник ТОВ «Енселко-Агро», а чому в договорі оренди землі від 01.09.2012 року зазначений кадастровий номер, який позивачу не належить, йому не відомо. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши всі доводи та заперечення, вважає, що позов належить задовольнити частково. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що 14 березня 2012 року державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Макаровою Н.В. видано [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Кожен із спадкоємців успадкував по 1/2 частці приватизованої земельної ділянки розміром 1,1881 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6820685000:08:004:0122, та приватизованої земельної ділянки розміром 1,3050 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,що на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, кадастровий номер земельної ділянки 6820685000:08:004:0123 (а.с.107-112). 20 березня 2012 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали угоду про розподіл спадкового майна, згідно з яким як спадкоємці в рівних частках по 1/2 кожен після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , розподілили між собою спадкове майно, яке складається із земельних ділянок площею 1,1881 га та 1,3050 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходяться на території Нетечиницецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, та які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ №108125, та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 108126, кадастрові номери земельних ділянок відповідно 6820685000:08:004:0122 та 6820685000:08:004:0123. За цим Договором [PERSON] перейшла на праві власності земельна ділянка розміром 1,1881 га, кадастровий номер земельної ділянки 6820685000:08:004:0122, а [PERSON] на праві власності перейшла земельна ділянка розміром 1,3050 га, кадастровий номер 6820685000:08:004:0123. Вказана угода про розподіл спадкового майна посвідчена державним нотаріусом Віньковецької державної нотаріальної контори Макаровою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 470 (а.с.44-45). 01 вересня 2012 року [PERSON] і ТОВ «Енселко-Агро» уклали договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передала відповідачеві земельну ділянку загальною площею 1,3050 га, кадастровий номер земельної ділянки 6820685000:08:004:0123 у строкове платне користування строком на 5 років (а.с.103-106). 28 травня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області Бережанська І.Б. зареєструвала право ТОВ «Енселко-Агро» на оренду земельної ділянки площею 1,3050 га кадастровий номер 6820685000:08:004:0123, терміном до 31 грудня 2029 року з правом пролонгації (номер запису про інше речове право 5813049) (а.с.73-74). Також судом встановлено, що 5 листопада 2015 року [PERSON] і ТОВ «Енселко-Агро» уклали договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] (після зміни прізвища та імені -- [PERSON] ) передав відповідачеві земельну ділянку загальною площею 1,1881 га кадастровий номер 6820685000:08:004:0122, у строкове платне користування терміном до 31 грудня 2027 року з правом пролонгації (а.с.143-145). 31 березня 2017 року державний реєстратор Соколівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області Ткачук О.І. зареєструвала право ТОВ «Енселко-Агро» на оренду земельної ділянки (номер запису про інше речове право 19760291) (а.с.146-147). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 червня 2014 року, індексний номер:22888344, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,0000 га,кадастровий номер 6820685000:07:003:0001, яка розташована на території Нетечинецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області та призначена для ведення особистого селянського господарства (а.с.139). 11 вересня 2014 року [PERSON] і ТОВ «Енселко-Агро» уклали договір оренди землі, за умовами якого [PERSON] передала відповідачеві вказану земельну ділянку у строкове платне користування строком на 5 років (а.с.133-136). 29 листопада 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області Гончарук Н.В. зареєструвала право ТОВ «Енселко-Агро» на оренду земельної ділянки терміном до 31 грудня 2029 року з правом пролонгації (номер запису про інше речове право 7881195) (а.с.69-71). Умовами вказаних договорів оренди землі, (п.п. 12.2, 12.3, 12.4), укладених між сторонами 01 вересня 2012 року та 11 вересня 2014 року, визначено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Як передбачено ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України слідує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Законом України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі» (далі Закон № 161-ХІV) визначаються порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ч. 1 ст. 13 Закону № 161-ХІV). В силу ч. 1 ст. 14 Закону № 161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону № 161-ХІV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Із положень ч. 1 ст. 30 Закону № 161-ХІV слідує, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Частиною 1 статті 31 Закону № 161-ХІV визначено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 161-ХІV на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що правочин може бути визнаний недійсним, якщо він укладений сторонами з дефектом волі, тобто не підписаний однією із сторін. Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що позивач [PERSON] не підписувала договорів оренди землі. Після роз`яснення судом першої інстанції позивачці права на вчинення процесуальних дій остання не подала докази на підтвердження вказаних обставин і відмовилася від проведення відповідної почеркознавчої експертизи. До того ж, нормами чинного законодавства та умовами договорів оренди землі не визначено, що намір орендодавців самостійно господарювати на своїх земельних ділянках, або передати в оренду іншій особі є підставою для розірвання в односторонньому порядку укладених ними договорів. Таким чином суд доходить до висновку, що підстави для розірвання договору оренди землі від 11 вересня 2014 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6820685000:07:003:0001 та визнання його недійсним відсутні. Водночас суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачки щодо визнання недійсним договору оренди землі від 01 вересня 2012 року, щодо земельної ділянки площею 1,3050 га, кадастровий номер 6820685000:08:004:0123, враховуючи, що спеціальна підстава недійсності договору оренди землі була закріплена в ч. 2 ст. 15 Закону про оренду землі в редакції, яка діяла до 05.04.2015 року, і передбачала, зокрема, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Оскільки судом достовірно встановлено та не заперечено представником відповідача, що об`єктом оренди в даному договорі є земельна ділянка,що належить іншій особі, а саме [PERSON] , а не позивачці [PERSON] , то вказаний договір оренди слід визнати недійсним. Щодо вимог позивача про скасування запису про державну реєстрацію права оренди суд зазначає таке. Статтями 125 і 126 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно зі ст. 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-ІV державній реєстрації прав підлягає право оренди (суборенди) земельної ділянки. В силу ч.1 ст. 27 Закону № 1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Статтею 26 Закону № 1952-ІV унормовано порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав. У частині третій зазначеної норми визначено, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації у порядку, передбаченому законом, яким є Закон № 1952-ІV. Державна реєстрація права оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі договору, предметом якого є земельна ділянка. Скасування за судовим рішенням документів, на підставі яких здійснена реєстрація речового права особи на земельну ділянку, тягне за собою припинення цього права. Оскільки договір оренди землі від 01 вересня 2012 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Енселко Агро» суд визнав недійсним, то також підлягає скасуванню державна реєстрація речового права ТОВ «Енселко Агро» за № 5813049 від 28 травня 2014 року. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у справі заявлено дві позовні вимоги немайнового характеру, позов задоволено частково, а позивачці ухвалою суду від 07.04.2021 року було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, то на користь держави підлягає стягненню судовий збір із сторін по 992,40 гривень з кожного.

Outcome: partial