Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

08.06.2016 позивачка звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом [PERSON] до Острівської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Рокитнянська районна державна нотаріальна контора та з урахуванням збільшенням позивних вимог, прохала: -визнати недійсним рішення 34 сесії п`ятого скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 06.04.2009 року № 744 в частині затвердження матеріалів інвентаризації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1767 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №457483, виданого 28 серпня 2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 04095301173; -визнати недійсним рішення 27 сесії четвертого скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 05.01.2006 року № 127 в частині затвердження матеріалів інвентаризації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1874 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку та державний акт на право власності на земельну ділянку ЯГ №204172, виданого 01.08.2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 010634700186; -визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] 19.11.2013 року Рокитнянською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі за № 4012 (спадкова справа № 176/2013 рік); - встановити постійний безоплатний сервітут та надання [PERSON] та членам її сім`ї, а також іншим особам (працівники, виконавці робіт) права проходу до стіни будинку розміром 9,50 м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , через частину земельної ділянки площею 0,1874 га, яка належить [PERSON] , для обслуговування, ремонту та догляду за будинком [PERSON] ; -зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та членам її сім`ї у користуванні частиною земельної ділянки для обслуговування, ремонту та догляду за будинком [PERSON] ; -судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі свідоцтва про спадщину за законом, виданого 19.11.2013 року Рокитнянською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі за № 4012 (спадкова справа № 176/2013 рік), позивачка успадкувала після свого чоловіка [PERSON] земельну ділянку площею 0,1767 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] . Ця земельна ділянка була передана [PERSON] безоплатно у власність Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області згідно рішенням 34 сесії п`ятого скликання від 06.04.2009 року №744. Суміжна земельна ділянка площею 0,1874 га для будівництва та обслуговування жилого будинку по [ADDRESS] належить відповідачці [PERSON] , яка була передана їй безоплатно у власність Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області згідно з рішенням 27 сесії четвертого скликання від 05.01.2006 року № 127. З приводу суміжної межі між позивачкою та відповідачкою постійно виникають непорозуміння та конфлікти. Причиною цьому є помилка спеціаліста з геодезії при обмірі земельних ділянок та виготовленні кадастрових планів, що є складовою частиною технічної документації із землеустрою, допущена в процесі приватизації земельних ділянок. Помилка полягає у невідповідності фактичної конфігурації та площі обох земельних ділянок правовстановлюючим документам. Межа, позначена в державному акті померлого [PERSON] буквами «Б до В [PERSON] » не відповідає фактичній межі настільки, що частина житлового будинку позивачки знаходиться на суміжній земельній ділянці відповідачки [PERSON] . Відповідачка [PERSON] заперечує факт помилки при визначенні спірної межі у правовстановлюючих документах та постійно вимагає знести частину житлового будинку позивачки. Насправді, фактична межа між її ділянкою та ділянкою позивачки на місцевості завжди проходила в т.ч. і на момент приватизації, в обхід будинку позивачки. Будинок [PERSON] задовго до приватизації земельних ділянок - у 1958 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 26.07.2016 прийнято зустрічну позовну заяву\~представника відповідачки\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Острівська сільська рада Рокитнянського району Київської області про відновлення меж земельної ділянки шляхом знесення самовільної забудови та об`єднано в одне провадження. Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області Литвина О.В. від 23.01.2020 у зазначеній справі було зупинено провадження до залучення до участі у справі правонаступника (-ів) (спадкоємця) після смерті відповідача за первісним позовом [PERSON] . Розпорядженням в.о. голови Рокитнянського районного суду Київської області Литвина О.В. від 29.04.2020 на підставі ч. 4 ст. 31 ЦПК України, оскільки суддя Литвин О.В. звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.04.2020, справу передано до Таращанського районного суду Київської області. 03.06.2020 справа надійшла до Таращанського районного суду Київської області. Відповідно до\~протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~03.06.2020\~справу передано\~для розгляду\~судді Зінкіну\~В.І. Ухвалою суду\~від 12.10.2020\~справу прийнято\~до розгляду,\~поновлено провадження\~у справі,\~залучено до\~участі у\~справі в\~якості правонаступника\~позивача за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] -\~ [PERSON] . 21.01.2021 ухвалою суду прийнято уточнений зустрічний\~позов [PERSON] , з наступними позивними вимогами: відновити межі земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 3223784502:01:007:0013, розташованої за адресою: [ADDRESS] шляхом знесення самочинного будівництва прибудованих кухні та ванни до житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; скасувати реєстрацію Декларації про готовність об`єкта до експлуатації КС 181192070628 від 26.07.2019, виданої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області; скасувати рішення державного реєстратора Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Любоди Надії Василівни №48122896 про зміну запис про зміну загальної площі житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: загальна площа (кв. м.):73,2, житлова площа (кв. м.) 44,8 змінено на загальна площа (кв. м.): 84,20, житлова площа (кв. м.): 40,4. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначала, що відповідачка [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON] , якому належало право власності на земельну ділянку 3223784502:01:007:0040, здійснила самочинне будівництво (перепланування шляхом добудови кухні та ванни, загалом значно збільшила загальну площу її житлового будинку) на частині суміжної земельної ділянки, яка належала [PERSON] , а на сьогоднішній день і належить [PERSON] . Відповідачка здійснила реконструкцію житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за відсутності необхідної проектної документації, а також дозволу на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією об`єкта архітектури, а відтак дане будівництво є самочинним. Більш того, здійснюючи самочинне будівництво шляхом самовільного виконання робіт з реконструкції житлового будинку, [PERSON] створила перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою [PERSON] , чим порушила її права, як власника земельної ділянки (а.с. 42-54 т.3). 08.12.2020 представником відповідачки за первісним позовом та\~позивачки за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] \~ адвокатом\~Шеїн К.О.\~подано відзив на позовну заяву про визнання недійсним рішень сільської ради, державних актів на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за законом. В даному відзиві зазначено, що відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та вважає їх безпідставними, а також такими, що суперечать нормам чинного законодавства та спрямованими на безпідставне та протиправне заволодіння частиною суміжної земельної ділянки, на якій позивачем зведено об`єкт самочинного будівництва. Також зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223784502:01:007:0013, загальною площею 0,1874 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, була передана у власність [PERSON] ще 01.08.2006, тобто за три роки до того, як [PERSON] приватизував суміжну земельну ділянку площею 0,1767 га по [ADDRESS] 28 серпня 2009 року. Тому вважає, що межі земельної ділянки сформованої на три роки раніше і не можуть накладатися на межі земельної ділянки померлого чоловіка позивачки. Висновком експерта було встановлено, що межі земельної ділянки 3223784502:01:007:0013, були порушені внаслідок зміни загальної площі приміщень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (з 2013 по 2016 роки). Таким чином, позивачка за первісним позовом, після смерті свого чоловіка [PERSON] , якому належало право власності на земельну ділянку 3223784502:01:007:0040, здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці відповідачки. Позивачка [PERSON] успадкувала земельну ділянку 3223784502:01:007:0040 у тих самих розмірах (0,1767 га) і з тими самими технічними характеристиками, що належали її померлому чоловіку. Фактично станом на сьогоднішній день позивачка користується земельною ділянкою площею 0,1957 га. Померлий за життя не вчиняв жодних дій, спрямованих на зміну меж належної йому земельної ділянки, адже він належно користувався власною земельною ділянкою й не чинив протиправних дій щодо будівництва прибудови на чужій земельні ділянці. Окрім того, строк позовної давності на звернення померлого [PERSON] з позовом до суду про визнання недійсним рішення 34 сесії п`ятого скликання острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 06.04.2009року №744 сплив у квітні 2012 року, а строк позовної давності на звернення з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №457483, виданого 28 серпня 2009 року сплив у серпні 2012 року (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 у справі №509/171/17-ц). Оскільки, [PERSON] за життя не оскаржував затвердження документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1874 га вважає, що до спадкоємця [PERSON] не перейшло право на пред`явлення вимоги про визнання недійсними державного акту та рішення сесії, що є підставою для відмови у задоволенні її вимог. 19.04.2021 представником відповідача за\~первісним позовом Рокитнянської\~селищної ради\~Київської області\~подано відзив щодо відмовлення в задоволенні первинного позову, а вирішення позовних вимог за зустрічним позовом покладався на розсуд суду. Оскільки, державні акти права власності на земельні ділянки містять плани земельних ділянок з чітко визначеними межами, а померлий [PERSON] , якому належала земельна ділянка з кадастровим номером № 3223784502:01:007:0040, ще в 2006 році дізнався про розміри суміжної земельної ділянки, яка належала [PERSON] . Проте, померлий з 2006 року до самої смерті не оскаржував законність державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 204172 та законність рішення 27 сесії 4-го скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 05.01.2006 року № 127. У зв`язку з чим вважає, що строк позовної давності на звернення померлого [PERSON] з позовом до суду щодо оскарження вищезазначених документів сплив ще за його життя. Оскільки, позивачка [PERSON] є правонаступником померлого [PERSON] , який за життя не вчиняв жодних дій щодо оскарження спірних правовстановлюючих документів на земельні ділянки, вважає, що до спадкоємця [PERSON] не перейшло відповідне право на пред`явлення таких вимог (а.с.204-206 т.3). 09.03.2022 представником відповідача за зустрічним позовом - Державної інспекції архітектури та містобудування України подано відзив на заяву про зміну предмету зустрічного позову [PERSON] щодо скасування реєстрації декларації, рішення та запису про державну реєстрацію права власності не погоджується з нею, в частині вимог до ДІАМ. Оскільки, ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду передбачене виключне право органів державного архітектурно-будівельного контролю звертатися до суду із позовом про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі 815/4789/16 зроблено висновок про те, що скасування оскаржуваного рішення ДАБІ за умови реєстрації нерухомого майна за особою, яка стала власником цього майне, не призведе до поновлення прав та інтересів позивача. Декларація про готовність об`єкта до експлуатації є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію в момент реєстрації, як зазначено в п.5 рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 акти одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. А сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення (пункт 44 постанови Верховного Суду в справі № 916/1986/18 від 12.06.2019). У постанові від 21.11.2018 по справі № 127/93/17-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що належним відповідачем за вимогою про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації є замовник будівництва (особа, на користь якої така декларація зареєстрована). Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації помилково адресовані ДІАМ, оскільки належним відповідачем за даною позовною вимогою є [PERSON] . Також зазначено, що ДІАМ України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції. Протокольною ухвалою суду від 31.05.2022 клопотання представника позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Каракой Т.В. задоволено та прийнята відмова від позовних вимоги щодо постійного безоплатного сервітуту та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та членам її сім`ї у користуванні частини земельної ділянки для обслуговування, ремонту та догляду за будинком [PERSON] (т.4 а.с. 153). Представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Каракой Т.В. у судовому засіданні прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та відмовити в задоволені зустрічного позову. Пояснила, що [PERSON] в 2013 році отримала свідоцтво на право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Геодезисти визнали помилку при розробці технічної документації на земельні ділянки. Експертиза встановила накладення земельних ділянок. [PERSON] виготовила технічну документацію на земельну ділянку і перша отримала державний акт на земельну ділянку. Є акт погодження меж земельних ділянок від 07.04.2004 року, в якому замість [PERSON] розписалася невідома особа, що підтверджено висновком експерта. В акті погодження меж земельних ділянок від 18.06.2008, якій міститься в матеріалах технічної документації на земельну ділянку [PERSON] , також підписувалась не [PERSON] . Таким чином [PERSON] та [PERSON] не погоджували межі земельних ділянок друг другу. Не проводилась добудова до будинку по [ADDRESS] , лише була заміна дерев`яних стін на цегляні. Якщо порівняти з конфігурацією будинку, яка зафіксована в технічному паспорті 1988 року, конфігурація житлового будинку [ADDRESS] не змінилася. Вважає, що строк позовної давності не порушено, оскільки [PERSON] стала власником в 2015 році. Позивачка за\~первісним позовом\~та відповідачка\~за зустрічним\~позовом [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що в 2013 році помер свекор, та її чоловік успадкував хату за адресою [ADDRESS] . Вони просто змінили дерев`яну стіну по тому самому фундаменту на цегляну з білої цегли. Її чоловік не підписував акт узгодження меж земельної ділянки, оскільки на той час знаходився в лікарні. Спочатку [PERSON] приватизувала свою земельну ділянку, а потім вже вони з чоловіком. Збільшення площі будинку відбулося за рахунок збільшення веранди, яка збільшилась не на ділянку [PERSON] . Представник відповідачки за первісним позовом та\~позивачки за\~зустрічним позовом\~ [PERSON] \~ адвокат\~Шеїн К.О. у судовому засіданні прохала відмовити у задоволенні позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Пояснила, що технічна документація на земельну ділянку [PERSON] була виготовлена в 2005 році, а земельна ділянка була передана [PERSON] в 2006 році. Підписання акту узгодження меж земельної ділянки самостійного значення не має. Земельна ділянка передана [PERSON] раніше на три роки, чим земельна ділянка [PERSON] . Загальна площа будинка [ADDRESS] збільшилась з 73.2 до 84 квадратних метрів з 2013 по 2016 роки. Висновком експерта підтверджено, що межа земельної ділянки [PERSON] порушена внаслідок самовільної прибудови до будинку [ADDRESS] . Не видавалися документи дозвільного характеру на добудову до будинку [ADDRESS] . Сільрада дозволу не надавала. Прибудова до будинку [ADDRESS] розташована на земельній ділянці [PERSON] . Працівники ДАБІ виїжджали, але не були допущені до перевірки. [PERSON] набула у власність земельну ділянку тієї ж самої площі, яка належала померлому чоловіку. Вважає, що пропущений строк позовної давності, оскільки [PERSON] не оскаржував межі земельної ділянки [PERSON] . Таким чином, строк позовної давності сплив у серпні 2008 року. Представник відповідача за зустрічним позовом Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області Атаманюк Б.Р. у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, прохав відмовити в задоволені зустрічного позову в частині позовних вимог до ДІАМ України. Оскільки, ДІАМ України є новоутвореним центральним органом виконавчої влади та не є правонаступником Державної архітектурно-будівельної інспекції. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про розгляд даної справи повідомлені належно. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить: 1) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.11.2013 року Рокитнянською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі за № 4012 (а.с. 14 т.1) земельна ділянка кадастровий номер 3223784502:01:007:0040, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1767 га, яка належала [PERSON] (покійному чоловіку позивачки за первинним позовом) на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №457483, виданого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 28 серпня 2009 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №04095301173 (а.с.5 т.1). Згідно рішення 34 сесії 05 скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 06.04.2009 № 744 «Про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства громадянам в с. Довгалівське Рокитнянського району Київської області» затверджено матеріали документації із землеустрою, що посвідчують право на земельні ділянки загальною площею 2,1670 га та у зв`язку з відсутністю спірних питань при встановлені та узгодженні меж земельних ділянок затверджено їх остаточний розмір, а також видано державні акти громадянам, в тому числі і [PERSON] (а.с. 6-7, 43-44 т.1). В матеріалах Технічної документаціх із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства громадянам в с. Довгалівське Рокитнянського району Київської області, виконана ТОВ «Земля і ринок» від 02.07.2009 (а.с. 37-50 т.1) міститься Акт про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межу земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки (а.с. 49 т.1), який містить підпис суміжного землекористувачів, в тому числі і від імені [PERSON] 2)житловий будинок дерев`яний обкладений цеглою, 1960 року забудови, який має в цілому 73,2 кв.м. загальної площі, 44,8 кв.м. житлової площі, з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 96 т.1), який належав померлому чоловіку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Таращанською державною нотаріальною конторою Київської області 25.01.2005 за реєстровим № 76 (а.с. 192 т.1) та зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.02.2005 за реєстровим № 140 в реєстрову книгу № 1 (а.с. 181-182 т.1). Згідного технічного паспорта від 19.03.1988 року на житловий будинок індивідуального житлового [ADDRESS] , 1959 року побудови, - будинок загальною площею 73,2 кв.м. та складається з 5 приміщень, а саме: веранда, коридор, кухня, кладова та 3 житлові кімнати. Як вбачається з плану побудови, що довжина будинку складає 13,95 кв.м. (а.с. 117 т.1). Відповідно до технічного паспорта від 04.07.2016 на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (згідно теперішнього територіального устрою), 1960 року побудови, загальною площею 84,20 кв.м. та складається з 7 приміщень, а саме: веранда, санвузол, кухня, передпокій та 3 житлові кімнати (а.с. 92-95 т.1). Як вбачається з плану побудови, що довжина будинку складає 13,70 кв.м. (а.с. 93 т.1). 07.08.2019 [PERSON] , Шкарівська сільська рада Білоцерківського району Київської області зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі: декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія КС №181192070628, виданої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області та технічного паспорта № 44, виданого 22.05.2019 КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», зміни щодо житлового будинку [ADDRESS] , а саме:загальну площу 73,2 кв.м., житлова площа 44,8 кв.м. змінено на загальну площу 84,2 кв.м., житлова площа 40,4 кв.м.(а.с. 55-57 т.3). [PERSON] на праві приватної власності належить: 1)На підставі договору довічного утримання від 12.04.2006 (а.с. 90 т.1) житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] , 1987 року забудови, який належав [PERSON] , на підставі рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 22.07.1996, зареєстрованого у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації Київської області 10.10.2001, за реєстровим №1-23. 2)На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15.07.2020 року Рокитнянською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстраційним № 1442 (а.с. 241 т.2), земельна ділянка кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1874 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №204172, виданого Острівською сільською радою Рокитнянського району Київської області 01 серпня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010634700186 (а.с.82 т.1). Згідно рішення 27 сесії 04 скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 05.01.2006 № 127 «Про затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства громадянам в с. Довгалівське Рокитнянського району Київської області» затверджено матеріали документації із землеустрою, що посвідчують право на земельні ділянки загальною площею 20,4875 га та у зв`язку з відсутністю спірних питань при встановлені та узгодженні меж земельних ділянок затверджено їх остаточний розмір, а також видано державні акти громадянам, в тому числі і [PERSON] (а.с.56-57 т.1). В матеріалах Технічної документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки громадянам в с. Довгалівське Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, виконана ТОВ «Земля і ринок», від 29.03.2005р. (а.с. 51-68 т.1) міститься Акт установлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі (а.с. 65 т.1), який містить підпис суміжного землекористувачів, в тому числі і від імені [PERSON] . Як вбачається з висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 08.08.2017 № 21909/16-32/22289/16-32(а.с. 217-221 т.1), що померлим [PERSON] та [PERSON] не було відомо про встановлені межі їхніх та сусідньої земельних ділянок в натурі на місцевості, в тому числі і накладення межі земельної ділянки одна на одну, оскільки судовий експерт КНДІСЕ Таєвський А.В. дійшов висновку: 2. Підпис від імені [PERSON] , що розміщений праворуч від запису « [PERSON] », в акті установлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі [PERSON] від 07.04.2004 виконаний не [PERSON] , а іншою особою з деяким наслідуванням підпису [PERSON] (а.с. 221 т.1); 3. Підпис від імені [PERSON] , що розміщений праворуч від запису « [PERSON] », в акті про встановлення на місцевості, погодження зовнішньої межі земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків землекористувачу земельної ділянки [PERSON] від 18.06.2008 виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с.221 т.1). За результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у даній справі експертом КНДІСЕ складено висновок від 16.07.2018 № 22355/17-41 (а.с.20-36 т.2), в якому зазначено що: 1)Фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0040, державний акт серії ЯИ №457483 від 28.08.2009, що належить [PERSON] , не відповідають межам, які були визначені при розроблені відповідної документації із землеустрою. Частина житлового будинку, а саме: 29,5\~кв.м. від загальної площі житлового будинку, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ; 2)фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, державний акт серії ЯГ №204172 від 01.08.2006 року, що належить [PERSON] , не відповідають межам, які були визначені при розроблені відповідної документації із землеустрою; 3) межі земельної ділянки, кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, державний акт серії ЯГ №204172 від 01.08.2006, що належить відповідачу [PERSON] , які були визначені при розроблені відповідної документації із землеустрою, частково накладаються на земельну ділянку [PERSON] , якою вона фактично користується. Статтями\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право на звернення до суду за захистом\~своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Як передбачено п.3 ч.2\~ст.16 ЦК України\~випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 78\~Земельного кодексу України\~визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до\~ст.79-1 Земельного кодексу України\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно ч.2\~ст.90 Земельного кодексу України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~ст.91 Земельного кодексу України\~власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Як передбачено\~статтею 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно\~ст.106 Земельного кодексу України\~власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Відповідно до\~ст.107 Земельного кодексу України\~основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. Крім того, частиною другою\~статті 95 ЗК України\~визначено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до\~статті 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані\~\~з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;\~г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Результат аналізу наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Відповідно до частин другої, п`ятої\~статті 158\~ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] зазначала про порушення її прав тим, що допущено помилку спеціалістом геодезії при обмірі земельних ділянок та виготовленні кадастрових планів, що є складовою частиною технічної документації із землеустрою в процесі приватизації земельних ділянок. Помилка полягає у невідповідності фактичної конфігурації та площі земельних ділянок правовстановлюючим документам. Межа, позначена в державному акті померлого чоловіка [PERSON] не відповідає фактичні межі настільки, що частина житлового будинку позивачки знаходиться на суміжній земельній ділянці відповідачки [PERSON] . Згідно з положеннями частин першої та другої\~статті 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Одним із таких випадків, що створює правові наслідки втрати права особи на судових захист, є пропуск строку позовної давності. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Згідно ч.1\~ст. 261 ЦК України\~,позовна давність - це строк ,у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1\~ст. 261 ЦК України\~передбачено, що перебіг строку позовної давності починається від дня ,коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відзиві\~представника відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Шеїн К.О. посилаючись на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 у справі №509/171/17 стверджувала, що строк позовної давності на звернення померлого [PERSON] з позовом до суду про визнання недійсним рішення 34 сесії п`ятого скликання Острівської сільської ради Рокитнянського району Київської області від 06.04.2009 №744 сплив у квітні 2012 року, а строк позовної давності на звернення з позовом про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №457483 від 28 серпня 2009 року сплив у серпні 2012 року. Оскільки, [PERSON] за життя не оскаржував затвердження документації та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1874 га вважає, що до спадкоємця [PERSON] не перейшло право на пред`явлення вимоги про визнання недійсними державного акту та рішення сесії, що є підставою для відмови у задоволенні її вимог. Суд оцінює критично дані доводи представника [PERSON] , оскільки на відміну від фактичних обставин у справі № 509/171/17, в даній справі відсутні відомості про те, що колишній власник земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0040 [PERSON] (померлий чоловік позивачки [PERSON] ) знав про ту обставину, що межа суміжної ділянки проходить по його будинку [ADDRESS] . Крім того, як доведено за результатами проведеної судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 221 т.1), що підписи в актах установлення та узгодження меж земельної ділянки в натурі від 2004 та 2008 роках виконані не [PERSON] і не [PERSON] , а іншою особою. Оскільки, до позивачки [PERSON] , відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, 12.11.2012 (а.с.14 т.1) перейшли права та обов`язки померлого чоловіка [PERSON] , суд дійшов висновку, що [PERSON] дотримано строки позовної давності. У зв`язку з чим, твердження Рокитнянської селищної ради Київської області про те, що до спадкоємця [PERSON] не перейшло відповідне право на пред`явлення таких позовних вимог, суд до уваги не бере. При поданні зустрічного позову, [PERSON] зазначила про порушення її прав тим, що [PERSON] здійснила самочинне будівництво шляхом добудови кухні та ванни, загалом значно збільшила загальну площу житлового будинку [ADDRESS] , яке знаходиться на частині суміжної земельної ділянки, яка належала [PERSON] , а на сьогоднішній день і належить [PERSON] . Так реконструкція даного житлового будинку здійснена за відсутності необхідної проектної документації, а також дозволу на виконання робіт, пов`язаних із реконструкцією об`єкта архітектури, а відтак дане будівництво є самочинним. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] стверджує, що дійсно була перебудова будинку, але кухня та ванна були дерев`яні, їх було знесено і на тому ж самому фундаменту зроблена цегляна стіна. Збільшення площі будинку з 73,2 кв.м. до 84 кв.м. відбулося не за рахунок зміщення границі будинку в напрямку суміжної земельної ділянки, а за рахунок збільшення площі веранди та побудови санвузлу, в результаті межа будинку не рухалася. Відповідно до\~статті 81\~ЦПК України кожна\~сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При аналізі двох технічних паспортів житлового будинку [ADDRESS] від 19.03.1988 (а.с.116-120) та від 04.07.2016 (а.с.92-95 т.1) вбачається, що: - довжина даного будинку в 1988 році була 13,95 м., і вона навіть зменшилися, а не збільшилася і станом на 2016 рік має 13,70 м.; - загальна площа будинку збільшилася на 11 кв.м., оскільки у 1988 році становила 73,2 кв.м., а станом на 2016 рік становила 84,20 кв.м.; - збільшення площі будинку відбулося за рахунок збільшення площі веранди позначеної «1-1(1-І)» на 8,4 кв.м. та добудови санвузла позначеного «1-2» площею 3,20 кв.м. (8,4+3,20=11,60 кв.м.); - добудова санвузла відбулася в перпендикулярному напрямку відносно суміжних земельних ділянок, тобто прибудова не робилася із збільшенням площі будинку в напрямку земельної ділянки, яка належить [PERSON] (раніше померлій [PERSON] ). З висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи вбачається, що: - межа між земельними ділянками відповідно до документації із землеустрою, за якою сформовані земельні ділянки, проходить по будинку [ADDRESS] (позначено червоною лінією на а.с. 35 т. 2); - частина житлового будинку, а саме 29,5 кв.м. від загальної площі житлового будинку, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на території земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0013, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 33 т.2). Даний будинок збудований у 1959 році та його границі зафіксовані у технічному паспорті 1988 року (а.с.120 т.1), а технічна документація із землеустрою на земельні ділянки сторін розроблялися у 2006 та 2009 роках, отже вбачається помилка при розробці відповідної документації із землеустрою, оскільки межа суміжних земельних ділянок не може проходити по будинку, який побудований набагато раніше. Навіть, якщо припустити, що накладення на земельну ділянку кадастровий номер 3223784502:01:007:0013 відбулося за рахунок самовільної добудови будинку [ADDRESS] , то виникає протиріччя, оскільки площа будинку в результаті перебудови збільшилася на 11 кв.м., а площа накладення даної земельної ділянки на будинок [ADDRESS] складає набагато більше, аж 29,5 кв.м. Отже, посилання експерта (зворотній бік а.с.32 т.2), що «межі земельної ділянки 3223784502:01:007:0013, були визначені при розроблені відповідної документації із землеустрою раніше (у 2006 році), чим була змінена площа приміщень житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (з 2013 по 2016 рік)», не має доказового значення, оскільки площа збільшення будинку 11 кв. м., а площа накладення суміжної земельної ділянки на будинок 29,5 кв.м., отже накладення земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0013 на будинок [ADDRESS] виникло ще до перебудови даного будинку, а саме: при розробці технічної документації із землеустрою на дану земельну ділянку [PERSON] у 2006 році. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2021 року справа № 375/898/17. Суд оцінює критично Акт Острівської сільської ради від 16.06.2016 (а.с. 98 т.3) про розміщення прибудови на земельній ділянці [PERSON] , оскільки судом встановлено, що при розробці технічної документації із землеустрою в 2006 році допущено помилку у виді: накладення земельної ділянки кадастровий номер 3223784502:01:007:0013 на будинок [ADDRESS] . У зв`язку з чим, суд вбачає, що при виготовлені технічної документації із землеустрою на обидві земельні ділянки було допущено помилки в технічній документації обох сторін, у зв`язку з чим виникло зміщення межі земельних ділянок, таким чином наявна необхідність виправлення помилок у технічних документаціях із землеустрою обох сторін. Суд приходить до висновку про відмову у задоволені первісного позову, оскільки скасування оспорюваних нормативно правових актів не відновить порушене право позивачки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 03.07.2019 №467/1637/16. Відповідно до частини 9\~статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою, серед іншого, для оформлення права власності на нього. Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю. Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16 та від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а. Дана правова\~позиція підтверджує\~твердження представника\~відповідача за\~зустрічним позовом\~-\~Державної інспекції\~архітектури та\~містобудування України,\~що декларація про готовність об`єкта до експлуатації є актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію в момент реєстрації, як зазначено в п.5 рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 акти одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Згідно пункту 44 постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/1986/18 після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпала свою дію фактом виконання, в зв`язку з чим, оскаржуваною у справі декларацією будь-які права або охоронювані законні інтереси позивача не порушуються, а скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків. Сам факт реєстрації такої декларації та отримання свідоцтва на право власності на підставі неї виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення, в зв`язку з чим висновки судів про незаконність проведення позапланової перевірки щодо зазначеного об`єкту нерухомого майна, на яку у своїй позовній заяві посилається скаржник також є правомірними. З огляду на правову позицію Верховного Суду у справі № 916/1986/18 документи: - направлення для проведення позапланового заходу від 14.05.2019, - акт недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва від 27.05.2019, - припис № с-2705/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 27.05.2019, -припис № с-2207/3 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 22.07.2019, - листи Департаменту ДАБІ у Київській області від 06.09.2019, 22.10.2019, - довідка Острівської сільської ради № 622 від 21.06.2016 про відсутність дозволу на добудову будинку [ADDRESS] , - акт Острівської сільради від 16.06.2016, (а.с. 90-98 т.3) не мають доказового значення, оскільки перебудова житлового будинку №20 узаконена, то її не можна віднести до самочинного будівництва. Таким чином, зустрічний позов не підлягає до задоволення. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно правил статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів повністю.

Outcome: dismissed