Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.02.2019. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 06.02.2021 вона уклала шлюб із [PERSON] , та в них 02.04.2021 народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Тому на даний час вона не має можливості офіційно працювати, оскільки здійснює догляд за малолітніми дітьми, займається домашнім господарством, інших доходів у неї немає. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, неофіційно з 2019 року постійно працює на будівельних роботах в Чеській Республіці, таким чином отримує нерегулярний і мінливий дохід, аліментів нікому не платить, інших стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, таким чином він може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). При цьому матеріальну допомогу на утримання сина він надає нерегулярно, та коштів, які він надає, не вистачає на потреби та утримання їхнього спільного сина. Короткий зміст відзиву на позов. Від представника відповідача [PERSON] -адвоката Романишина Д.М. поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що відповідач позовні вимоги позивача визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, однак не погоджується із розміром аліментів, який просить стягувати позивач. Зазначає, що на сьогоднішній день [PERSON] ніде офіційно не працевлаштований, тому не має постійного доходу. Працює по тимчасових заробітках, його доходи є мінливими. Підприємницькою діяльністю та вирощуванням сільсько-господарської продукції відповідач також не займається. Також не отримує допомоги по безробіттю та інших соціальних допомог. [PERSON] прописаний в житловому будинку батьків разом із матір`ю, батьком, сестрою, її чоловіком та трьома їхніми дітьми. Окрім того у відповідача на утриманні є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , якої він є біологічним батьком. Окрім того відповідач свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини виконує регулярно, переводячи кошти на картковий рахунок відповідачки. Оскільки відповідач офіційно ніде не працевлаштований, а працює по тимчасових заробітках, його доходи є мінливими та не мають постійного характеру, державний виконавець не буде мати змоги звернути стягнення на заробітну плату, а тому розраховуватиме розмір аліментів із середнього заробітку по Надвірнянському районі. В четвертому кварталі 2020 року середній заробіток по Надвірнянському районі становив 11184,00 грн., а на сьогоднішній день ще більше зріс. За мінусом податків середній заробіток становить 9003,12 грн. Виходячи із розрахунку 1/3 частки розміру середнього заробітку по Надвірнянському районі, аліменти становитимуть 3001,04 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів на 520,04 грн. більший ніж прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Враховуючи, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, саме позивач повинна довести доходи відповідача, що є достатніми для сплати такого розміру аліментів. Однак на обґрунтування позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів, а матеріали, долучені стороною відповідача, спростовують їх доводи. Враховуючи наведене вважають, що позивачем недоведено обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, і що його матеріальне становище дозволяє сплачувати такий розмір аліментів. Доводи [PERSON] ґрунтуються на припущеннях. Тому просить визначити аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат з врахуванням пропорційності задоволення позовних вимог та фактично наданих правничих послуг. Стислий виклад позицій сторін: В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив стягнути з відповідача в користь позивача сплачені нею витрати на професійну правничу допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов, не заперечив проти стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак просив визначити аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат з врахуванням пропорційності задоволення позовних вимог та фактично наданих правничих послуг. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.05.2022 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено підготовче засідання. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.02.2019 (а.с. 8). У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 7). Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину залишено проживати з матір`ю. 06.02.2021 в Надвірнянському районному відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2021 (а.с. 10). [INFO] в позивача в іншому шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11-12). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Делятинської сільської ради, позивач [PERSON] разом з малолітніми дітьми проживають за адресою: [ADDRESS] , Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області. Син [PERSON] проживає разом з матір`ю, навчається в Делятинському ліцеї № 1. Позивач земельних ділянок, паїв, транспортних засобів не має (а.с. 9). З позовної\~заяви вбачається,\~що позивач\~на даний\~час не\~має можливості\~офіційно працювати,\~оскільки здійснює\~догляд за\~малолітніми дітьми,\~займається домашнім\~господарством,\~інших доходів\~у неї немає, тому вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Як вбачається з документів, наданих відповідачем, відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку батьків разом зі своїми матір`ю, батьком, сестрою, її чоловіком та трьома їхніми дітьми. Крім того у відповідача на утриманні є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , якої він є біологічним батьком. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження та довідкою про склад сім`ї відповідача (а.с. 28-30). Відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований, працює по тимчасових заробітках, підприємницькою діяльністю не займається. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача. Тому відповідач може надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норм ч.\~1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу, договір про надання правової допомоги, та квитанцію про оплату наданих послуг (а.с. 13-15). Таким чином стороною позивача підтверджено відповідними доказами надання правничих послуг. Тому враховуючи викладене, а також з врахуванням матеріального становища позивача, яка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів не має, в зв`язку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а саме у справах про стягнення аліментів. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в користь держави. Висновки суду: Виходячи із встановлених по справі обставин щодо працездатного віку відповідача, обов`язку обох батьків утримувати дитину, факт проживання дитини з матір`ю, вік дитини, матеріальний стан позивача, яка офіційно не працює, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до трьох років, вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки, має на утриманні малолітню дитину від іншої матері, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача, суд дійшов до висновку, що позов слід задовільнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 31.03.2022. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 1800 грн. 00 коп. сплачених витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача згідно квитанції № 61336498 від 31.03.2022, та 992 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved