Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, як представник органу опіки та піклування в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] знаходиться у Служби у справах дітей Дарницької РДА у м. Києві на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, з березня 2020 року. Батьки дитиною не цікавляться, вихованням не займаються, жодного разу дитину не відвідували. За наслідком наведеного позивач вважає, що є всі підстави позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути з останніх аліменти на її утримання. Ухвалою суду від 20 січня 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеного позовного провадження в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслали. Про причину неявки суд не повідомили, відзив та інші заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, з березня 2020 року на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, перебуває [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,виданим Дарницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23 лютого 2018 року, актовий запис №549, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , а батько - [PERSON] . Дитина народжена під час перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] зареєстрованого місця проживання не має, при цьому мешкала за адресою: [ADDRESS] та в гаражі по [ADDRESS] , з матір`ю та її співмешканцем [PERSON] . Місце знаходження батька малолітньої [PERSON] - не відоме. Він також не підтримує контактів з донькою, участі у вихованні дитини не бере. З 31 травня 2021 року малолітня [PERSON] влаштована до Київського міського будинку дитини імені М.М. Городецького. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 23.03.2020 року за адресою: [ADDRESS] , де малолітня [PERSON] проживала з матір`ю, встановлено, що у квартирі санітарно-гігієнічний стан незадовільній, умови для проживання дитини не створені. Кімната не облаштована необхідними меблями, побутовими приладами, захаращена одягом та сміттям. Окреме спальне місце в дитини відсутнє, речі брудні, неохайні та розкидані по всій кімнаті. Продукти харчування відсутні. Зі слів сусідів, мати дитиною не займається, часто залишає на тривалий час дитину без нагляду дорослих. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 14.05.2021 року за адресою: [ADDRESS], гараж встановлено, що малолітня [PERSON] знаходилась з сторонньою людиною, місце знаходження матері не відоме більше місяця. Також з`ясовано, що санітарно-гігієнічний стан помешкання незадовільній, умови для проживання дитини не створені, кімната яка знаходиться на другому поверсі гаража не провітрюється та не облаштована необхідними меблями, захаращена одягом та сміттям. Окреме спальне місце в дитини відсутнє, речі брудні та неохайні. Продукти харчування в недостатній кількості. Відповідно до повідомлення з Дарницького управління поліції від [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. За час перебування малолітньої [PERSON] у Київському міському будинку дитини імені М.М. Городецького мати жодного разу не виходила на зв`язок зі службою та не відвідувала дитину. З батьком зв`язок також відсутній. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Водночас, Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно висновку Дарницької РДА у м. Києві від 30 грудня 2021 року №101-10037/02 (протокол від 25.11.2021 року № 22), служба у справах дітей та сім`ї вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Викладені факти свідчать, що відповідачі цілком самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуютьсся про фізичний і духовний розвиток дитини, не готують її до самостійного життя, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не створюють належних умов для розвитку дитини, нехтують потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи встановлені по справі обставини, вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачі по справі внаслідок винної поведінки та свідомого нехтування покладених на них, як батьків, обов`язків, ухиляються від їх виконання, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з відповідачів аліментів на утримання малолітньої дитини, судом встановлено наступне. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може за вимогою позивача чи за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, а також інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд дійшов висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Враховуючи викладене та

Outcome: approved