Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 10.09.2004 року наказом по підприємству № 9-к-4 його було прийнято на роботу до СПП РВД АГРО на посаду електрогазозварювальника. 13.03.2021 року наказом № 42 - к його було звільнено з роботи із займаної посади з 12.03.2021 року у відповідності до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні йому не було виплачено заробітну за плату та всі належні платежі. Довідка № 218 від 28.12.2021року про заборгованість по заробітній платі видана підприємством це підтверджує. Станом на дату звернення заборгованість по заробітній платі складає- 21099,72грн., в тому числі компенсація за невикористану відпустку 7012,63грн. Однак, в день його звільнення 12.03.2021 року відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору з відповідачем СПП РВД-АГРО, але позитивного результату не досягнуто. У зв`язку з викладеним, просить суд стягнути з сільськогосподарського приватного підприємства РВД-АГРО код ЄДРПОУ 32546820 на його користь нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 21099,72 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 10.02.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивач з 10.09.2004 року прийнятий на роботу у СПП РВД-Агро наказ 9-к-4 від 10.09.2004 року на посаду електрозварювальника-врізальника СТФ, про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці від 03.11.1969 року. На підставі наказу № 42-К від 12.03.2021 року позивача 13.03.2021 року звільнено за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Як вбачається з довідки № 218 від 28.12.2021 року, виданої СПП РВД-Агро станом на 28.12.2021 року заборгованість по виплаті заробітної плати позивачу становить 21099,00 грн. у тому числі по компенсації за невикористану відпустку 7012,63 грн. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 21 КЗпП України передбачений обов`язок роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені встатті 116 цього кодексу. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпП України). Оскільки, заборгованість по заробітній платі відповідачем позивачу не виплачена, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у розмірі 21099,72 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати на підставі ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати, а саме на правову допомогу, зазначаючи про це у орієнтовному розрахунку судових витрат у сумі 5000,00 грн., однак до початку слухання справи по суті відповідно до ст. 137 ЦПК України, доказів понесення таких витрат позивачем не надано, тому вказана вимога до задоволення не підлягає. Згідно ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved