Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що\~йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, належить квартира [ADDRESS] . У свідоцтві про право власності на квартиру прізвище заявника указане як « [PERSON] », тоді як в документах, які посвідчують його особу та інших документах, його прізвище зазначено як « [PERSON] ». Наявність такої розбіжності у написанні прізвища заявник пов`язує з неправильним перекладом його прізвища на українську мову. Встановлення даного факту необхідне заявнику для реалізації правомочностей власника. Указує, що з метою виправлення орфографічної помилки він звертався до органу, який видав свідоцтво, проте йому була надана відповідь, що виконавчий комітет Одеської міської ради не може внести виправлення у відповідне свідоцтво про право власності, оскільки повноваження органів місцевого самоврядування щодо видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін до раніше виданих припинилися та роз`яснено право на звернення до суду із заявою про встановлення відповідного факту. На підставі наведеного, просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Від представника заявника адвоката Берназ-Ганєвої А. В. до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність заявника та його представника у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. Заяву про встановлення факту підтримала та просила її задовольнити. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 23 травня 2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вказані обставини мають бути в їх сукупності. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України). Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали. Так, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені по батькові зазначені ініціали заявник повинен подати докази про те, що правовстановлюючий документ дійсно належить особі щодо якої встановлюється факт і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно зі свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 27 серпня 2008 року, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON] в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в книзі 698пр-156, номер запису 3398. Відповідно до паспорта громадянина Республіки Молдова серії [NUMBER] , виданого 22 червня 2015 року ДП «ДЦІР «РЕЖИСТРУ» з перекладом на українську мову, засвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ламан А. І. від 27 серпня 2019 року, прізвище заявника зазначене як « [PERSON] » у перекладі на українську мову. Згідно з посвідкою на тимчасове проживання № [NUMBER] , прізвище заявника зазначене як « [PERSON] ». Відповідно до облікової картки платника податків №1532-16-00 від 05 січня 2017 року, виданої Головним Управлінням ДФС в Одеській області, прізвище заявника - « [PERSON] ». Дата реєстрації [PERSON] у державному реєстрі фізичних осіб платників податків 27.12.1999. Отже,\~ураховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що розбіжності\~в написанні\~прізвища заявника\~стали наслідком\~неправильного перекладу\~його прізвища на українську мову. Дослідженими доказами в їх сукупності підтверджується те, що саме [PERSON] є тією особою, якій виконавчим комітетом Одеської міської ради було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 27 серпня 2008 року про право власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради 27.08.2008, необхідно заявнику для реалізації ним правомочностей власника. Ураховуючи, що в іншому порядку усунути невідповідність у написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі неможливо, оскільки повноваження органів місцевого самоврядування щодо видачі свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна та внесення змін до раніше виданих припинилися, суд, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних у справі, у їх сукупності, з метою захисту прав заявника, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до положення ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати у справах окремого провадження не відшкодовуються.

Outcome: approved