Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить: визнати такою, що припинена іпотеку за договором іпотеки від 05 травня 2006 року, що був укладений між ним та ПриватБанком, в особі керівника Лохвицького відділення філії «Полтавське головне регіональне управління» закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», посвідченим державним нотаріусом Другої Лохвицької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 656. Зняти заборону на нерухоме майно-трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ., та виключити з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав, Державного реєстру іпотек, на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна №3177258 від 05.05.2006 року та запис про іпотеку № 3177356 від 18.03.2007 року. В обґрунтування позову зазначено, що він є власником трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 квітня 2006 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі № 349. Для виконання забов`язань сплати по договору купівлі-продажу квартири 03 травня 2006 року між позивачем та Приватбанком, було укладено кредитний договір № PLX0GK00000501 на строк до 03 травня 2016 року включно, у вигляді простої кредитної лінії у розмірі 4430 доларів США для купівлі квартири у сумі 4000 доларів США, а також у розмірі 430 доларів США на сплату страхових платежів. Відповідно до п.1.3 Договору-Забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає договір іпотеки трикімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 05 травня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є вищевказана квартира, в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] . З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до отриманої інформації на нерухоме майно-трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , накладено заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяжень 3177258, обтяження зареєстроване Другою Лохвицькою державною нотаріальною конторою 05.05.2006 року, підстава обтяження договір іпотеки за реєстром № 637. Крім цього в Державному реєстрі іпотек міститься інформація щодо реєстраційного номеру обтяження 3177356, тип обтяження: іпотека, зареєстровано 18.03.2007 року приватним нотаріусом, підстава обтяження-договір купівлі-продажу(відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, об`єкт обтяження -квартира, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 15.02.2002 року, виданої на ім`я [PERSON] заборгованості по кредитному договору за № PLX0GK00000501 від 03.02.2006 року немає, дата закриття кредиту 15.09.2010 року. Позивач вважає вказані дії відповідача незаконними, оскільки основне зобов`язання за Договором ним виконано в повному обсязі, а відтак відповідач чинить йому перешкоди в реалізації його прав, як власника на розпорядження своїм майном (предметом іпотеки). Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 21.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.03.2022 року прийнято до провадження уточнені позовні вимоги [PERSON] . Ухвалою суду від 05.04.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.05.2022 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача компанію «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕС-СІ». В судове засідання сторони не з`явилися. [PERSON] надав суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача- АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» надав письмову пояснення, з яких вбачається, що [PERSON] не має заборгованості перед банком. Просить розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача- «Юкрейн Моргейдж Лоун Файненс № 1 ПІ-ЕС-СІ» в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. Про дату час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1ст. 77 ЦПК України). Частиною 1статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом до ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст.526,599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Судом встановлено, що 03.05.2006р. між позивачем [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір № PLX0GK00000501 від 03.05.2006 р. Відповідно до п. 1.1 - 1.3 Договору, Банк в порядку та на умовах визначених цим Договором, взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] грошові кошти в сумі 4430 доларів США строком з 03.05.2006 р. до 03.05.2016р., та сплати відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% суми від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту. (а.с. 13-14). Також, між сторонами також було укладено Договір іпотеки від 05.05.2006, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язання по Договору від 05.05.2006р. [PERSON] передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 квітня 2006 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі № 349 (а.с.15-16). З інформаційної довідки № 276447327 від 24.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві приватної власності, а саме: квартиру, за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28 квітня 2006 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі № 349, зареєстроване обтяження за № 3177258 на підставі Договору іпотеки № 637 від 05.03.2006р. (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч. 1ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з п. 5 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі- Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання п. 6.1. гл. 15 р. II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечується представником відповідача, у [PERSON] відсутня заборгованість з основного зобов`язання по кредитному договору за номером PLX0GK00000501 від 03.05.2006 року, у зв`язку із фактичним повним виконанням основного зобов`язання. Також, у інформаційній довідці № 276447327 від 24.09.2021 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна міститься інформація щодо реєстраційного номеру обтяження 3177356, тип обтяження: іпотека, зареєстровано 18.03.2007 року приватним нотаріусом, підстава обтяження-договір купівлі-продажу(відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, об`єкт обтяження- квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодержателем є « [PERSON] № 1 ПІ-ЕЛ-СІ» (Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC), на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19.02.2007 року. Вказана компанія не є резидентом України, не має банківської або іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України, отже не мала права за законодавством України здійснювати операції з обслуговування споживчих кредитів громадян України, що встановлено Постановою КЦС ВС від 21.05.2021 у справі № 569/5147/16-ц. Також з інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено, що компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» ліквідована 03.10.2017 року без правонаступництва. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] не отримував повідомлень про укладення між АТ КБ «ПриватБанк» та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору купівлі-продажу\~та,\~будучи боржником\~в зобов`язанні,\~не був\~стороною при\~укладанні між АТ КБ «ПриватБанк» та компанією «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» договору купівлі-продажу, а відтак не міг знати про факт його укладення. Позивач виконав зобов`язання відповідно до умов укладеного договору повністю, що підтверджується довідкою\~АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~про відсутність\~заборгованості по\~кредитному договору\~за номером PLX0GK00000501 від 03.05.2006 року. Дата закриття кредиту 15.09.2010 рік (а.с.18). Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.317 та ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року (справа №711/4556/16) зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). За таких обставин, у силу частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, суд приходить до висновку, що договір іпотеки також є припиненим. Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем- АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, є припиненими, компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», якій належить право вимоги до [PERSON] , на даний час ліквідована і відсутні відомості про її можливих правонаступників, наявна заборона відчуження належної [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] та відомості, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна щодо цієї квартири, обмежують право власності позивача, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного,

Outcome: approved