Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03 грудня 2005 року у Кіровському відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1090. В обґрунтування поданого позовну зазначено, що 03 грудня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між позивачем - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) та відповідачем - [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 грудня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за №1090, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними повністю припинені. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. Відновлювати шлюбні відносини не збирається, їхня сім`я розпалася остаточно. Вказано, що відповідач під час їхнього спільного проживання неодноразово здійснює умисне фізичне та психологічне насильство по відношенню до неї, що негативно впливає на її психологічне, емоційне та фізичне здоров`я. Більше того відповідач застосовує фізичне насилля до неї в присутності їхніх дітей і не звертає увагу на те, що своєю поведінкою залякує їх, оскільки постійно вживає алкогольні напої та в стані алкогольного сп`яніння не контролює свою поведінку. Вважає, що своїми діями він подає негативний приклад для їхніх дітей, що в подальшому може вплинути на їх психічне та фізичне здоров`я. На теперішній час між сторонами відсутні почуття любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, те що є моральною основою шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу немає сенсу. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалася, що має наслідком необхідності юридичного оформлення розлучення. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності. Додатково зазначила, що відповідачу було надано достатньо часу для примирення та виконання умов для збереження шлюбу. Зазначила, що відповідач відмовляється від добровільного розподілу майна, вони не можуть знайти спільну мову через його постійні прояви агресії. Всі спроби цивілізовано обговорити ситуації закінчуються скандалами та не до чого не приводять. Відповідач надав заяву відповідно якої заперечив проти задоволення позову. Вказував, що не бажає розлучатися, оскільки не хоче втрачати сім`ю. На даний нелегкий час не може зосередитись на чомусь, постійно знаходиться в нервовому стані, що впливає на відносини в родині. Зазначав, що вони з дружиною кохають один одного та своїх дітей, проживають разом, але постійні претензії з боку дружини з приводу спільного майна, спонукають її до розірвання шлюбу, а потім знову до одруження. Справа розглянута у відсутності сторін, за наявними матеріалами, без проведення судового засідання, відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 03 грудня 2005 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), про що в Книзі реєстрації шлюбів 03 грудня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 1090, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітніх дітей. Як вказує позивач, в останні роки сімейне життя подружжя поступово погіршувалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності, на обов`язки щодо ведення спільного господарства та піклування про сім`ю. На теперішній час між сторонами відсутні почуття любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, те що є моральною основою шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу немає сенсу. Шлюб носить формальний характер, сім`я фактично розпалася, що має наслідком необхідності юридичного оформлення розлучення. Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Дані положення узгоджуються з ч. 1, 2 ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, де зазначено, що чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України та ст. 16 Загальної декларації прав людини. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Відповідно до ст.7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3 ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх дітям, що має істотне значення у даній справі. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. У пункті 10 постанови Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 зазначено, що якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Позивач, скористалася даним правом та звернулася до суду з вказаним позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, суд зазначає, що справа перебуває у провадженні суду з листопада 2021 року, сторони за вказаний час не примирились. Також, суд зазначає, що розірвання шлюбу не позбавляє права сторін звернутися до суду з позовом про поділ майна подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, положень Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved