Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

24.03.2022 року заявник звернувся до суду з заявою та просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю його, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , померлої [INFO] , не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 1980 року до дня смерті [PERSON] , тобто до [INFO] включно, за адресою: [ADDRESS] . Встановлення юридичного факту для нього, заявника, має суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця. Заявник до суду не прибув, про час та місце розгляду справи сповіщався відповідно до чинного законодавства. В позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи - Болградської міської ради Одеської області - в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника та не заперечує проти задоволення заявленних вимог. На виконання вимог ухвали суду, Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса надано інформацію щодо відсутності актових записів про шлюб [PERSON] за період з 01.11.2016 року по 18.11.2021 року та приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. надано копію спадкової справи щодо майна [PERSON] . Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги цієї заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, пояснення заінтересованої особи по справі, суд прийшов до висновку про задоволення заяви за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.02.2022 року виданим повторно Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 854, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб 30 листопада 1966 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 22.07.1992 року виданим Болградським відділом ЗАГС Одеської області на підставі актового запису № 105, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб 22 липня 1992 року, після чого дружині було присвоєно прізвище « [PERSON] » російською. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 936. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй частку будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 3.19 га у межах згідно з планом, розташовану на території Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області, що належала померлій на підставі державного акту серії ЯА № 858078 від 01.03.2006 року. Згідно цього державного акту [PERSON] проживає (знаходиться) за адресою: [ADDRESS] . З повідомлення приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області № 184/01-16 від 03.05.2022 року та з копії спадкової справи № 7/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся її громадянський чоловік, заявник [PERSON] . Втім, заявнику [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом не було видано, оскільки він не перебуває у родинних відносинах з померлою [PERSON] , а саме: не є спадкоємцем, передбаченим ст.ст. 1261-1266 ЦК України, та не є спадкоємцем за заповітом. З наданих копій погосподарських книг Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області за 1980-2021 року вбачається, що в домогосподарстві, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 1980 року по 18 листопада 2021 року проживали разом [PERSON] - голова двору, та його дружина (співмешканка) - [PERSON] . У Акту опитування свідків, затвердженого старостою с. Владичень Болградського району Одеської області зазначено, що свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] з 1980 року по день смерті [PERSON] проживали однією сім`єю в будинку по [ADDRESS] . Вони мали спільний бюджет, піклувались та підтримували один одного, вели спільне господарство, обробляли город, доглядали за будинком, утримували живність. Останні 7 роікв [PERSON] доглядав за хворою [PERSON] , забезпечував продуктами, ліками та всім необхідним для життя. Після смерті поховав її, справляв поминки. Користувався земельною ділянкою померлої, здавав її в оренду та отримував орендну плату. Свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] з 1980 року по день смерті [PERSON] проживали однією сім`єю у цивільному шлюбі. Згідно довідок №№ 56, 57, 58 наданих Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області від 31.01.2022 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02 вересня 1996 року по день смерті [INFO] . На момент її смерті за вказаною адресою разом з нею був зареєстрований співмешканець [PERSON] Болградським відділом ДРАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано інформацію про те, що актового запису про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , за період з 01 листопада 2016 року по 18 листопада 2021 року в архіві Болградського відділу ДРАЦС - не виявлено. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Зі змісту наданих заявником доказів у їх сукупності вбачається, що спадкодавець [PERSON] з 1980 року по [INFO] проживала однією сім`єю з заявником [PERSON] . Вони проживали разом в одному будинку, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Метою встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем більше 5 років є необхідність реалізації права на отримання спадщини та оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Встановленням даного факту для заявника безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається заявник, достатні для встановлення факту того, що [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Outcome: approved