Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

05 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розподіл домоволодіння в натурі. Позов, який неодноразово уточнювався, з урахуванням останньої уточненої позовної заяви від 09 травня 2022 року обґрунтовано тим, що позивач на підставі договору дарування від 25 листопада 2005 року є власником 56/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: житлового будинку літ. А-1, погріб літ. А?-1, сараю літ. Г, вбиральні літ. Д, частини огорожі № 2, в спільному користуванні: водоколонка №1, хвіртка №3, мостіння І. Інші 44/100 частин зазначеного домоволодіння належали [PERSON] 13 листопада 2007 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська визнано мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] , відповідно до якої сторони домовились установити межу на земельній ділянці по [ADDRESS] та залишити в безстроковому користуванні постійному володінні по окремій земельній ділянці з кожної сторони без зон спільного користування. [PERSON] залишено в безстроковому користуванні постійному володінні земельна ділянка площею 329,614 квадратних метрів, всі заміри, визначення місця знаходження межі між новоутвореними земельними ділянками виконуються спільними зусиллями сторін, сторони домовляються визначити межу в натурі та збудувати огорожу, що ділить земельну ділянку в термін до 31 грудня 2007 року, що і було виконано. 13 серпня 2008 року Дніпропетровський міський голова прийняв розпорядження про присвоєння житловому будинку А-1 по вул. Митрофана Андреєва адреси - [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкова справа, відкрита після її смерті, містить заяви [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини після [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на 52/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] України, згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06,02.2020 №116/12-2019 (сторінка 21 експертизи); виділити 52/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , яке є власністю [PERSON] , в натурі в окреме домоволодіння (1) по [ADDRESS] , згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 06.02.2020 №116/12-2019, а саме: а) житлові будинки, господарські будівлі, господарські споруди: -житловий будинок літ. «А-1», -вбиральня літ. «Д», -хвіртка №5, -огорожа №4, -замощення І, 1/2 частини, -замощення II (буквені та цифрові позначення згідно оцінювальних актів станом на 05.12.2008 р.); б) земельну ділянку, для доступу та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,0330 га (330 кв. м.) від загальної площі 0,0599 га (599 кв. м.) в межах, які фактично склались згідно з Мировою угодою, яка посвідчена Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 13 листопада 2007 року та варіанту №1 висновку експертів з відступом від ідеальної частки, що становить 55/100 від загальної площі земельної ділянки (схема №2), а саме: -від точки «1» лінія розподілу довжиною 16,08 м проходить по землях загального користування (вулиця Данила Апостола) в точку «2»; -від точки «2» лінія розподілу довжиною 20,79 м проходить по спільній межі з ділянкою відповідачів по бетонному паркану в точку «8»; -від точки «8» лінія розподілу довжиною 15,83 м проходить по тильній межі ділянки в точку «9»; -від точки «9» лінія розподілу довжиною 20,62 м проходить по [ADDRESS] , а також припинити існування спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2019 року витребувано докази. Ухвалою суду від 07 травня 2019 року призначено судову будівельно-технічно експертизу, яка залишена без виконання відповідно до листа Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз через ненадходження коштів зі сплати вартості експертизи від [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2019 року призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи, за результатами проведення яких 17 лютого 2020 року надійшов висновок експертів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2020 року підготовче засідання по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2021 року зупинено провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача [PERSON] до залучення до участі у справі правонаступника. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2021 року провадження по справі поновлено та витребувано копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] 20 вересня 2021 року з Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, постановленою 01 грудня 2021 року без виходу суду до нарадчої кімнати, залучено до розгляду справи правонаступників [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. У судовому засіданні відповідачі: [PERSON] , [PERSON] та представник [PERSON] - адвокат Бурба Ю.М. заперечували проти задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити. Суд, заслухавши думки учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування частини домоволодіння від 25 листопада 2005 року [PERSON] отримав у дар 56/100 частин домоволодіння [ADDRESS] частин домоволодіння складаються з: житлового будинку літ. А-1 загальною площею 66,2 кв.м., погребу під літ. А?-1, сараю літ. Г. вбиральні літ. Д, частини огорожі №2, у спільному користуванні: водо колонка №1, хвіртка №3, мостіння І (т. 1 а.с.6). Право власності зареєстровано за позивачем 21 грудня 2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності (т.1 а.с.7). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна право власності на інші 44/100 частини домоволодіння зареєстровано за [PERSON] (т.1. а.с.23). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2007 року по справі № 2-2495/07р. за позовом [PERSON] до [PERSON] [PERSON] про визначення порядку користування земельної ділянкою визнано мирову угоду, укладену між сторонами (т. 1 а.с.8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , від 02 грудня 2018 року у фактичному користуванні власників домоволодіння знаходиться земельна ділянка площею 599,315 кв.м., з них згідно з ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2007 року: 269,701 кв.м. - у користуванні [PERSON] та [PERSON] , 329,614 кв.м. - у користуванні [PERSON] , крім того 18 кв.м. самовільно зайнятої землі (т. 1 а.с.22-23). Розпорядженням дніпропетровського міського голови про присвоєння адреси житловому будинку від 13 серпня 2008 року № 1257-р житловому будинку по [ADDRESS] присвоєно адресу - [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] ) (т. 1 а.с.11). Розпорядженням дніпропетровського міського голови про перейменування топонімів м. Дніпропетровська № 897-р від 26 листопада 2015 року вулицю [PERSON] перейменовано у [ADDRESS] (т.1 а.с. 46-56). Відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 20 листопада 2018 року за технічними показниками 56/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , може бути виділено в натурі (т. 1 а.с.24). Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 116/12-2019 від 06 лютого 2020 року (т. 1 а.с.138-172) домоволодіння за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А-1, житлового будинку літ. Б-1, сараю літ. Ж, вбиральні літ. Д, сараю літ. В, колонки №1, огорожі №2, хвіртки №3, огорожі №4, хвіртки №5, вимощення І, вимощення ІІ, загальною залишкової вартістю заміщення 456 071 грн. Частка співвласника [PERSON] , яка становить 56/100 частин домоволодіння відповідає частці в залишковій вартості по домоволодінню в розмірі 255 400 грн., 44/100 частин домоволодіння - в розмірі 200 671 грн. Експертом запропоновано наступний варіант виділу 56/100 частин домоволодіння: позивачу [PERSON] (56/100 частки) виділити: житловий будинок літ. А-1, вбиральню літ. Д, хвіртку №5, огорожу №4, Ѕ частину замощення І, замощення ІІ, що становитиме 52/100 частини домоволодіння, що на 19 789,50 грн. менше ідеальної частки; відповідачу (44/100 частки) виділити: житловий будинок літ. Б-1, сарай літ. В, колонку №1, огорожу № 2, хвіртку № 3, Ѕ частину замощення І, що становитиме 48/100 частини домоволодіння, що на 19 789,50 грн. більше ідеальної частки. Також експертом запропоновано два можливих варіанти виділу [PERSON] земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] : Варіант №1 виділу земельної ділянки [PERSON] , який фактично склався у визначених межах, з відступом від ідеальної частки, що становить 55/100 частку від загальної площі 0,0599 га (схема №2): для доступу та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд [PERSON] пропонується земельна ділянка площею 0,0330 га (330 кв.м.), яка обмежена лініями розподілу: від точки «1» лінія розподілу довжиною 16,08 м проходить по землях загального користування (вулиця Данила Апостола) в точку «2»; від точки «2» лінія розподілу довжиною 20,79 м проходить по спільній межі з ділянкою [PERSON] по бетонному паркану в точку «8»; від точки «8» лінія розподілу довжиною 15,83 м проходить по тильній межі ділянки в точку «9»;від точки «9» лінія розподілу довжиною 20,62 м проходить по [ADDRESS] в точку «1», яка розташована на розі [ADDRESS] . Варіант № 2 виділу 56/100 частки земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] , що становить 0,0335 га від загальної площі 0,0599 га (схема № 3):для доступу та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд [PERSON] пропонується земельна га площею 0,0335 га (335 кв.м.), що становить 56/100 частки, яка обмежена лініями розподілу: від точки «1» лінія розподілу довжиною 16,08 м проходить по землях загального користування (вулиця Данила Апостола) в точку «2»;від точки «2» лінія розподілу проходить в точку «11», яка зміщена від бетонного паркану в бік земельної ділянки [PERSON] на 0,23 м; від точки «11» лінія розподілу довжиною 20,72 м проходить в точку «10», яка зміщена від бетонного паркану в бік земельної ділянки [PERSON] на 0,28 м; від точки «10» лінія розподілу довжиною 16,11 м проходить в точку «9», від точки «9» лінія розподілу довжиною 20,62 м проходить по вулиці Петра Сокальського в точку «1», яка розташована на розі вулиць Петра Сокальського і Данила Апостола. [INFO] померла [PERSON] (т.1 а.с.241), яка за життя залишила заповіт. Відповідно до заповіту [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 253-зворотній бік, 254, 256). Згідно з копією спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] . Другою дніпровської державної нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] звернулися в шестимісячний строк після відкриття спадщини з заявами про прийняття спадщини (т. 1 а.с.249- зворотній бік, 250). Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183 ЦК України). Виходячи з аналізу змісту наведених норм слід дійти висновку, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року). Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу домоволодіння в позасудовому порядку, позивач звернувся з позовом про виділ йому частини домоволодіння в натурі. Вирішуючи даний спір по суті, суд виходив з того, що позивачу належить 56/100 частин домоволодіння, однак, згідно з висновком судової експертизи можливий виділ йому меншої частки, а саме 52/100 частин домоволодіння з відхиленням від ідеальної частки, з чим позивач згодний, та що не порушує прав співвласників щодо володіння, розпорядження і користування майном, оскільки вказана частка також відповідає фактичному користуванню сторонами будівлями домоволодіння, та дійшов висновку про виділ [PERSON] 52/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно з запропонованим висновком експерта варіантом, тобто виділу в натурі позивачу підлягає: житловий будинок літ «А-1»; вбиральня літ. «Д»; хвіртка №5; огорожа №4; замощення I, Ѕ частини; замощення II. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. У позові [PERSON] не просив стягнути компенсацію за різницю в частках з відповідачів, що також підтвердив у судовому засіданні. У зв`язку з викладеним, питання щодо стягнення компенсації за різницю в частках з іншого співвласника суд не вирішував. Згідно зі ст. 364 ЦК України в разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. На підставі викладеного, суд задовольняє вимогу [PERSON] щодо припинення його права спільної часткової власності на домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з ч.4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. За змістом ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам житлові будинки, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні ст.88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. Враховуючи, що між [PERSON] та попередніми співвласниками домоволодіння було укладено мирову угоду щодо користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , угода була визнана ухвалою суду, співвласники фактично користувалися земельною ділянкою відповідно до вказаної угоди, суд дійшов висновку, що [PERSON] у зв`язку з виділом його частини домоволодіння в натурі також підлягає виділу в користування земельна ділянка площею 0,0330 га (330 кв.м.), якою він фактично користувався, відповідно до варіанту №1 висновку судової експертизи з відступом від ідеальної частки, що становить 55/100 частку від загальної площі 0,0599 га (схема №2), яка обмежена лініями розподілу: від точки «1» лінія розподілу довжиною 16,08 м проходить по землях загального користування (вулиця Данила Апостола) в точку «2»; від точки «2» лінія розподілу довжиною 20,79 м проходить по спільній межі з ділянкою [PERSON] по бетонному паркану в точку «8»; від точки «8» лінія розподілу довжиною 15,83 м проходить по тильній межі ділянки в точку «9»;від точки «9» лінія розподілу довжиною 20,62 м проходить по [ADDRESS] в точку «1», яка розташована на розі [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача. Однак, враховуючи, що позивач просить стягнути судові витрати з нього, суд дійшов висновку про покладення судового збору та інших судового збору на нього. Враховуючи викладене,

Outcome: approved