Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гнатишин В. В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 19 000 грн, посилаючись на те, що 21.05.2021 року вона домовилась з відповідачем про виготовлення чотирьох дверей загальною вартістю 39\~000 грн та передала [PERSON] 19\~000 грн. 23.05.2021 року повідомила відповідачу, що відмовляється від замовлення, проти чого [PERSON] не заперечив, однак на час подання позовної заяви сплачені кошти відповідач їй не повернув. На підставі наведеного просить стягнути з [PERSON] грошові кошти у розмірі 19\~000 грн. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки звернулася із заявою про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила. У судовому засіданні 19.04.2022 року позивачка позов підтримала та пояснила суду, що домовилась з [PERSON] про виготовлення чотирьох міжкімнатних дверей. 23.01.2021 року відповідач здійснив необхідні заміри, визначив ціну робіт у розмірі 39\~000 грн та попросив сплатити 19\~000 грн на виконання замовлення. Почувши негативні відгуки про якість виконаних [PERSON] робіт, 23.05.2021 року вона зателефонувала відповідачу та повідомила, що відмовляється від замовлення, з чим останній погодився та пообіцяв повернути сплачені кошти протягом декількох днів, на підтвердження зобов`язання [PERSON] написав розписку, яку посвідчила [PERSON] . Однак на час розгляду справи у суді відповідач не повернув сплачені кошти. Представник позивачки адвокат Гнатишин В. В. позов підтримала та пояснила суду, що сторони договір про надання послуг у письмовій формі не укладали, сплачені [PERSON] 19\~000 грн вважає авансом, а тому ці кошти підлягають поверненню. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.05.2022 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено такі обставини. Згідно розписки, долученої до матеріалів справи, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 19\~000 грн, які він отримав на виконання замовлення з виготовлення дверей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що 23.05.2021 на прохання [PERSON] була присутня під час написання розписки [PERSON] , а також посвідчила її своїм підписом. Зазначила, що відповідач сам запропонував написати розписку, а також пообіцяв повернути зазначені кошти через декілька днів. Допитаний як свідок син позивачки [PERSON] суду пояснив, що 21.05.2021 року [PERSON] на виконання замовлення по виготовленню міжкімнатних дверей передала [PERSON] 19\~000 грн, відповідач зобов`язався виконати замовлення протягом трьох місяців, проте 23.05.2021 року позивачка повідомила [PERSON] , що відмовляється від замовлення. На неодноразові вимоги повернути отримані кошти [PERSON] відповідав, що у нього немає грошей. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим\~Законом України\~"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Як вбачається із матеріалів справи, пояснень позивачки, її представника та свідків, сторони уклали усний договір, предметом якого було виготовлення відповідачем у трьохмісячний строк чотирьох міжкімнатних дверей загальною вартістю 39\~000 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Враховуючи положення ст. 837 ЦК України, пояснення представника позивачки та з огляду на принцип jura\~novit\~curia\~(«суд\~знає закони»), суд відкидає доводи адвоката Гнатишин В. В. про те, що між сторонами існували договірні зобов`язання про надання послуг. Згідно правової\~позиції Великої\~Палати Верховного\~Суду,\~викладеної в\~постанові від\~04.12.2019\~року (справа\~№ 917/1739/17),\~правові підстави\~позову -\~це зазначена\~в позовній\~заяві нормативно-правова\~кваліфікація обставин,\~якими позивач\~обґрунтовує свої\~вимоги.\~При цьому\~незгода суду\~з наведеним\~у позовній\~заяві правовим\~обґрунтуванням щодо\~спірних правовідносин\~не є\~підставою для\~відмови у\~позові.\~Згідно з\~принципом jura\~novit\~curia\~(«суд\~знає закони»)\~під час\~розгляду справи\~має самостійно\~перевірити доводи\~сторін та,\~з`ясувавши\~при розгляді\~справи,\~що сторона\~або інший\~учасник судового\~процесу на\~обґрунтування своїх\~вимог або\~заперечень послався\~не на\~ті норми\~права,\~що фактично\~регулюють спірні\~правовідносини,\~самостійно здійснює\~правильну правову\~кваліфікацію останніх\~та застосовує\~для прийняття\~рішення ті\~норми матеріального\~і процесуального\~права,\~предметом регулювання\~яких є\~відповідні правовідносини.\~Зазначення позивачем\~конкретної правової\~норми на\~обґрунтування позову\~не є\~визначальним при\~вирішенні судом\~питання про\~те,\~яким законом\~слід керуватися\~при вирішенні\~спору.\~У п.\~86\~цієї Постанови\~Велика Палата\~Верховного Суду\~зазначила,\~що саме\~на суд\~покладено обов`язок\~надати правову\~кваліфікацію відносинам\~сторін,\~виходячи із\~фактів,\~установлених під\~час розгляду\~справи,\~та визначити,\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню для\~вирішення спору.\~Самостійне застосування\~судом для\~прийняття рішення\~саме тих\~норм матеріального\~права,\~предметом регулювання\~яких є\~відповідні правовідносини,\~не призводить\~до зміни\~предмета позову\~та/або\~обраного позивачем\~способу захисту. Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором. Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як вбачається з наведених норм ЦК України, аванс попередній платіж, сплачений боржником на користь кредитора у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги. На відміну від завдатку, аванс не виконує забезпечувальної функції, а сторона, що видала аванс, вправі вимагати його повернення в разі припинення зобов`язання у всіх випадках невиконання договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що передані [PERSON] . [PERSON] кошти є авансом, а не завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору. Враховуючи те, що сторони узгодили розірвання укладеного договору підряду, відповідач не заявив про понесені збитки, які могли бути завдані у зв`язку з цим, дослідженими доказами підтверджується оплата позивачкою авансу у розмірі 19\~000 грн, суд приходить висновку, що позовні [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 19\~000 грн слід задовольнити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved