Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 13.04.2021 року адвокат Семашко Д.М., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] завдану майнову шкоду в розмірі 380 000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 708,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 500,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 17.06.2017 року інспектор поліції Бойко О.С. на підставі постанови державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва вилучив транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та помістив його на спеціальний майданчик ДП МВС Житомирської філії «Інформ-Ресурси» за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96. 14.06.2019 року старшим державним виконавцем Богунського ВДВС м. Житомир було виявлено відсутність вказаного транспортного засобу на майданчику, про що складено акт. Адвокат стверджує, що автомобіль був викрадений невідомими особами, в той же час посадові особи Національної поліції України, Державної виконавчої служби та ДП МВС України «Інформ-Ресурси» були зобов`язані забезпечити схоронність транспортного засобу. Позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій, які виразились у незабезпеченні збереження в рамках виконавчого та кримінального проваджень вилученого рухомого майна, позивачу завдано шкоду. При визначенні розміру матеріальної шкоди адвокат Семашко Д.М. вказує, що згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу вартість автомобіля становить 226000,00 грн, що еквівалентно 44752,47 доларів США, станом на 19.06.2006 р. курс НБУ до долара США становив 1 $=5,05грн. На даний час вартість вказаного автомобіля відповідно до розміщених в Інтернеті оголошень становить від 381000,00 грн. до 417000,00 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 380 000,00 грн. Крім того, позивач вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідачів [PERSON] завдано моральну шкоду, яка виразилась в порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя за відсутності транспортного засобу, яку позивач оцінює в розмірі 80000,00 грн. ІІ. Процедура і позиції сторін Ухвалою суду від 16.04.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 24.05.2021 року представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мельнічук Ю.В. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що відповідач позов не визнає, вважає позовні вимоги безпідставними (том 1 а.с.105-113). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що позовна заява не містить будь-яких доказів на підтвердження наявності неправомірних дій ГУНП в Житомирській області при вилученні транспортного засобу та подальшу передачу його на зберігання на майданчик тимчасового тримання, вказує, що позивачем не доведена наявність причинного зв`язку між такими діями і зникненням автомобіля. Представник ГУНП в Житомирській області вважає, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки транспортний засіб був тимчасово затриманий інспектором департаменту патрульної поліції. Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України №73 від 06.11.2015 р., структурні підрозділи Департаменту патрульної поліції не підпорядковуються Головному управлінню Національної поліції України в Житомирській області. В частині стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що [PERSON] не довів факт протиправної поведінки ГУНП України в Житомирській області, наявність самої моральної шкоди, її розмір та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Отже, представник Мельнічук Ю.В. зауважує, що у зв`язку відсутністю незаконних рішень чи бездіяльності ГУНП в Житомирській області підстави для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди відсутні. В частині стягнення витрат на правову допомогу, представник ГУНП України в Житомирській області вказав, що визначаючи розмір суми відшкодування витрат на правову допомогу, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат, заявник має право на їх відшкодування лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Ухвалою суду від 25.05.2021 р. задоволено клопотання представника позивача - адвоката Біліченка В.В., витребувано з Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області матеріали кримінального провадження №12018060020000554 від 05.02.2018 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 289, ч.4 ст. 358 КК України; витребувано з Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії матеріалів виконавчого провадження №52152619 та/або зведеного виконавчого провадження №47256134, до якого приєднані матеріали виконавчого провадження №52152619, відкритого на підставі вимоги №ф-7423-25у, виданої 04.07.2016 р. ДПІ в Солом`янському районі про стягнення з [PERSON] на користь держави єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 285 449, 42 грн (Том 1 а.с. 131-132). 31.05.2021 р. від головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасова Є.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги є незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню на підставі відсутності факту заподіяння [PERSON] матеріальної та моральної шкоди діями Солом`янського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ). Крім того, у відзиві державний виконавець просить суд вирішити питання по виключення Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з числа відповідачів (Том 1 а.с. 144- 145). 12.07.2021 р. Житомирське РУП ГУНП в Житомирській області направило на адресу суду матеріали кримінального провадження № 12018060020000554 від 05.02.2018 р. (Том 1 а.с. 179). Ухвалою суду від 03.08.2021 року щодо Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) застосовано заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів, тимчасово вилучено для дослідження судом з Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії матеріалів виконавчого провадження №52152619, які перебувають у зведеному виконавчому провадженні №47256134, до якого приєднані матеріали виконавчого провадження №52152619, відкритого на підставі вимоги №ф-7423-25у, виданої 04.07.2016 р. ДПІ в Солом`янському районі про стягнення з [PERSON] на користь держави єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 285 449, 42 грн (Том 1 а.с. 193-194). 06.08.2021 р. головний державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасов Є.В. на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2021 р. направив копії матеріалів зведеного виконавчого провадження №47256134 про стягнення боргу з [PERSON] ( Том №2 а.с.1- 109) Ухвалою суду від 27.09.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судових засіданнях під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримував з підстав, викладених в позові. Пояснював, що неправомірними діями відповідачів, які призвели до втрати майна, [PERSON] завдано матеріальну та моральну шкоду. Представник позивача вказував, що відповідачі всупереч вимогам законодавства і своїм посадовим обов`язкам не забезпечили збереження транспортного засобу на штрафмайданчику, звідки він зник. В судове засідання 31.05.2022 р. представник позивача - адвокат Семашко Д.М. направив клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Виступ представника позивача в судових дебатах долучений до матеріалів справи в письмовому вигляді (Том 2 а.с.235-242). В судових засіданнях представник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мельнічук Ю.В. проти позову заперечував з підстав, викладених в заявах по суті справи. Вважає, що взагалі відсутній та необґрунтований позивачем причинний зв`язок між шкодою і діями ГУНП в Житомирській області, а тому позов не може вважатись доведеним. Крім того, зауважує, що відсутні докази, які б об`єктивно вказували на саму наявність неправомірних дій, а також вказували на них, як на безпосередню головну причину шкоди. Більше того, у разі якщо б [PERSON] дійсно вважав би, що його права порушені саме Головним управлінням, то він мав би звернутися зі скаргою до слідчого судді у порядку та строки визначені КПК України. В судове засідання 31.05.2022 р. представник Мельнічук Ю.В. направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позові (Том 2 а.с.234). Начальник Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Савіна Н. в судове засідання 31.05.2022 р. направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника (Том 2 а.с.232-233). Будь-які заяви по суті спору від Богунського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не надходили. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили, заяв по суті справи не направляли. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання 31.05.2022 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що згідно договору № 19.02.12/06 купівлі-продажу від 19.12.2006 р., [PERSON] придбав в ТОВ «ПАРИТЕТ» автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, вартість покупки становила 226 000,00 грн (том 1 а.с. 59-65). Зі змісту договору застави, укладеного 22.12.2006 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та [PERSON] , вбачається, що автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, був переданий в заставу з метою забезпечення виконання грошового зобов`язання в сумі 38000,00 доларів США згідно кредитного договору № 0050/1206/64-086 від 21.12.2006 року (а.с. 66) Судом досліджено копії матеріалів зведеного виконавчого провадження, зі змісту яких встановлено наступне. 09.09.2016 р. старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кукурічко Л.І. (далі - Державний виконавець) відкрито виконавче провадження №52152619 на підставі вимоги №ф-7423-25у, виданої 04.07.2016 ДПІ в Солом`янському районі, про стягнення з [PERSON] на користь держави єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 285 449,42 грн (Том 2 а.с.87). 09.02.2017 р. державний виконавець у виконавчому провадженні ВП №5215619 виніс постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику [PERSON] , на підставі якої до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесений відповідний запис про арешт рухомого майна (Том 2 а.с. 80, 83). 13.05.2017 р. у виконавчому провадженні ВП №5215619 державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук майна [PERSON] , а саме: оголошено в розшук транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (Том 2 а.с. 73). 17.06.2017 р. інспектор роти №3 БУПП в Житомирі ДПП Бойко О.С. відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» затримав і вилучив у позивача транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , про що склав Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, зі змісту якого також вбачається, що автомобіль примусово вилучається і переміщується на спеціальний майданчик за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96. Транспортний засіб на тимчасове зберігання прийняв начальник Дільниці ДП УМВС ЖФ «Інформ-Ресурси» Кащук І.І. Також в Акті зазначено, що огляд та тимчасове затримання транспортного засобу здійснено у зв`язку з - "Солом`янський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві" (Том 2 а.с. 54). Листом від 07.08.2017 року директор Житомирської філії ДП МВС «Інформ-Ресурси» Рябой О.І. повідомив начальника ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві, що 17.06.2017 року працівниками поліції МВС України на спеціальний майданчик Житомирської філії ДП МВС "Інформ-ресурси" доставлено тимчасово вилучений на підставі доручення Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у ВП № 52152619 від 13.05.2017 року транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номерний знак [NUMBER] , який тривалий час зберігається на спеціальному майданчику, рішення про його реалізацію чи повернення власнику відсутні, у зв`язку з чим просять вжити заходи щодо вилучення або реалізації даного автомобіля або повернення його власнику, а також відшкодувати витрати Житомирської філії ДП МВС "Інформ-Ресурcи" за його зберігання і охорону (Том №2 а.с. 55). 23.08.2017 р. державним виконавцем Кукурічко Л.І. винесено доручення у виконавчому провадженні ВП №5215619, яким доручено Богунському ВДВС міста Житомира ГТУЮ у Житомирській області здійснити перевірку зазначеної інформації та провести опис та арешт транспортного засобу марки «Hyundai Santa Fe», яке було направлено поштою, що підтверджується змістом поштової квитанції (Том 2 а.с. 69). 15.05.2019 р. листом за вих. №35515-8.21/30 Богунський ВДВС ГТУЮ у Житомирській області довів до відома начальника Солом`янського ВДВС ГТУЮ у м. Києві, що на спеціальному майданчику ДП МВС «Інформ-Ресурси» у місті Житомир (м. Житомир, вул. Покровська, 96), який забезпечує зберігання транспортних засобів, тимчасово затриманих на підставі постанов про оголошення у розшук майна боржника, перебуває транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», який був оголошений в розшук в рамках примусового виконання виконавчого провадження ВП52152619, який був отриманий адресатом 03.06.2019 року (Том 2 а.с.53). 16.05.2019 року Державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві 16.05.2019 р. в рамках виконавчого провадження ВП №5215619 надано доручення Богунському ВДВС ГТУЮ у Житомирській області провести опис та арешт майна боржника і передати до Житомирської філії ДП «Сетам» (Том 2 а.с.48). Згідно Акту старшого державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області Машевського О.О. від 14.06.2019 р. при примусовому виконанні вимоги №ф-7423-25у від 04.07.2016 р. вбачається, що під час виходу за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , на майданчику Житомирської Філії ДП МВС «Інформ-Ресурси» не виявлено (Том 2 а.с.46). Зі змісту листа за №390 від 22.12.2020 р. заступника голови ліквідаційної комісії ДП МВС «Інформ-Ресурси» відомості про місце знаходження автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , у ліквідаційної комісії відсутні (Том 1 а.с.29). Згідно постанови головного державного виконавця від 23.01.2020 року матеріали виконавчого провадження ВП № 52152619 згідно наказу Міністерства юстиції України № 4075/5 від 19.12.2019 року "Про відділи державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві" передано до Солом`янського РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ), а згідно постанови заступника начальника Солом`янського РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 23.01.2020 року дане виконавче провадження прийнято до провадження (том 2 а.с. 43, 45). Таким чином Солом`янський РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) є правонаступником Солом`янського ВДВС ГТУЮ у м. Києві. 19.06.2020 року виконавче провадження № 52152619 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47256134 згідно з постановою головного державного виконавця Солом`янського РВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) (том 2 а.с. 44). Судом досліджено матеріали кримінального провадження № 120180600200000554, зі змісту яких встановлено наступне. 05.02.2018 року за заявою Кащука І.І. - начальника дільниці Житомирської філії ДП МВС "Інформ-Ресурси" до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення злочинів, передбачених ст. 15, ч.2 ст. 289 КК України (а.к.п. 1, 8). Зі змісту фабули витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 05.02.2018 р. [PERSON] за попередньої змовою групою осіб, перебуваючи на майданчику тимчасового утримання автомобілів Житомирської філії ДП МВС за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, шляхом обману намагався незаконно заволодіти транспортними засобами, зокрема, і автомобілем марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , які були ввірені на зберігання вказаній установі (а.к.п. 1). Згідно з протоколом огляду місця події від 06.02.2018 р., який проходив на спеціальному майданчику для тримання конфіскованих транспортних засобів за адресою: м. Житомир, вул. Покровська, 96, у м. Житомирі, встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe» знаходиться на території майданчику та містить пошкодження (а.к.п. 81-82), що підтверджується фототаблицею з місця події від 06.02.2018 р. (а. к. п. 83-84). Згідно протоколу огляду місця події автомобіль зі спеціального майданчика не вилучався і залишився там. Матеріалами даного кримінального провадження підтверджується, що на штрафмайданчику по вул. Покровській, 96 в м. Житомирі транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , перебував на підставі Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.06.2017 року (а.к.п. 25). 29.07.2020 р. слідчою СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області Дейнекою Д.С. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12018060020000554 від 05.02.2018 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Підсумовуючи викладене вище, судом беззаперечно встановлено і підтверджено доказами, що 17.06.2017 року транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , власником якого є позивач, був вилучений у нього на підставі доручення Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 13.05.2017 року в рамках виконавчого провадження ВП № 52152619, і поміщений на спеціальний майданчик ДП МВС «Інформ-Ресурси» у місті Житомир (м. Житомир, вул. Покровська, 96), який забезпечує зберігання транспортних засобів, тимчасово затриманих на підставі постанов про оголошення у розшук майна боржника, перебував там протягом тривалого часу, звідки в подальшому зник, що було встановлено згідно з Актом старшого державного виконавця Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області Машевського О.О. від 14.06.2019 р. ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка доказів та мотиви суду Згідно зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Щодо відшкодування матеріальної шкоди Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 3 статті 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. За правилами ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, яке включає як складові елементи шкоди, противоправне діяння особи, котра її заподіяла, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Нормами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засади розумності строків виконавчого провадження. Згідно статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. Нормами ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Частинами 1, 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Нормами ч. 2 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Відповідно до абзацу 4 пункту 11 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, орган державної виконавчої служби, якому доручено проведення перевірки (здійснення опису та арешту майна), зобов`язаний вчинити дії за дорученням у строк до десяти робочих днів з моменту надходження його до органу державної виконавчої служби. За результатами проведених дій складається відповідний процесуальний документ, що надсилається державному виконавцю, який надав доручення. Абзацом 1 пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. На підставі досліджених судом доказів і наведних вище правових норм, суд дійшов переконливого висновку, що державними виконавцями Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, правонаступником якого є Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області, правонаступником якого є Богунський ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), допущені неправомірні дії в ході здійснення виконавчого провадження ВП № 52152619, в рамках якого був вилучений належний позивачу транспортний засіб, які виразились у порушенні строків проведення виконавчих дій, встановлених законом, недотриманні розумних строків здійснення виконавчого провадження, неналежного проведення виконавчих дій. Зокрема, суд вважає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», абзацу 4 пункту 11 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, державними виконавцями Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області не забезпечено своєчасне проведення опису та арешту вилученого транспортного засобу, доручення про проведення якого було направлено на їх адресу 29.08.2017 року згідно доручення старшого державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 28.08.2017 року (том 2 а.с. 69). Також, суд вважає, що державними виконавцями Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, правонаступником якого є Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), всупереч положенням ст.ст. 2, 11, 53, 56, 58 Закону України «Про виконавче провадження», норм Інструкції з організації примусового виконання рішень, з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна, яка надійшла до відповідної виконавчої служби 23.08.2017 року (том 2 а.с. 55), не вжито передбачені законом дії або з реалізації транспортного засобу, або з повернення його власнику; не забезпечено контроль за виконанням доручення про проведення перевірки від 28.08.2017 року щодо проведення опису та арешту транспортного засобу; не проведені інші виконавчі дії, направлені для завершення виконавчого провадження, що призвело до втрати транспортного засобу і, в свою чергу, неможливості сплати позивачем заборгованості за рахунок реалізації транспортного засобу; не дотримані встановлені законом і розумні строки для проведення виконавчих дій і завершення виконавчого провадження його виконанням. З матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що з моменту вилучення транспортного засобу 17.06.2017 року до травня 2019 року виконавчі дії у даному виконавчому провадженні не проводились взагалі (том 2 а.с. 43-90), що є грубим порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження". Суд вважає, що неналежне здійснення державними виконавцями посадових обов`язків щодо здійснення примусового виконання рішення державного органу, яке підлягало примусовому виконанню, призвели до порушення майнових прав позивача і знаходяться у причинному зв`язку із завданою шкодою. З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд відхиляє доводи представника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про відсутність факту заподіяння [PERSON] матеріальної та моральної шкоди діями Солом`янського РВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), оскільки вони спростовуються викладеними вище висновками суду. Також є неспроможною вимога представника про виключення Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі складу відповідачів, оскільки цивільне процесуальне законодавство не містить такої процесуальної дії, а відтак суд не наділений такими процесуальними повноваженнями. Визначення відповідача у справі на підставі положень ст. ст. 12, 13 ЦПК України належить до виключної дискреції позивача, у разі якщо суд дійде висновку про безпідставність заявлених вимог до конкретного відповідача, це є підставою для відмови в задоволенні позову щодо нього. Також суд вважає за необхідне зазначити, що незалучення до участі в справі в якості співвідповідача Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), який залучений позивачем в якості третьої особи, як правонаступника Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області, не є підставою для відмови в позові. Крім того, суд вважає, що втрата транспортного засобу відбулась також і з вини працівників Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" в особі Житомирської філії, де автомобіль перебував на тимчасовому зберіганні. Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування. За правилами ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Згідно зі ст. 938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк. В статті 942 ЦК України визначено, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну. Стаття 949 ЦК України регламентує обов`язок зберігача повернути річ. Так, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Згідно зі ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності. Відповідно до ст. 951 ЦК України у разі втрати (нестачі) речі збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості. Судом беззаперечно встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , перебував на штрафмайданчику Житомирської філії ДП МВС "Інформ-Ресурси" по вул. Покровській, 96 в м. Житомирі, він був прийнятий на тимчасове зберігання начальником дільниці Кащуком І.І., про що останній розписався в Акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 17.06.2017 року (том 1 а.с. 20, а.к.п. 25). Допитані 06.02.2018 року в межах кримінального провадження №12018060020000554 начальник дільниці Філії ДП МВС "Інформ-Ресурси" Кащук І.І. та охоронник Філії ДП МВС "Інформ-Ресурси" [PERSON] пояснювали, що на штрафмайданчику по вул. Покровській, 96 в м. Житомирі перебував на зберіганні автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», який на підставі підробних документів мали намір вивезти невідомі особи, але були затримані працівниками поліції (а.к.п. 21-25). Згідно відповіді заступника голови ліквідаційної комісії ДП МВС "Інформ-Ресурси" від 22.12.2020 року у ліквідаційної комісії відсутні відомості про автомобіль марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] (том 1 а.с. 29). 16.02.2021 року представник [PERSON] - адвокат Семашко Д.М. звернувся до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області з заявою про вчинення злочину - викрадення транспортного засобу, відомості щодо якої зобов`язано внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.03.2021 року (том 1 а.с. 34-38). З огляду на викладене, Житомирська філія ДП МВС "Інформ-ресурси" здійснювала тимчасове зберігання транспортного засобу марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , проте всупереч вимогам ст.ст. 938, 942, 949 ЦК України не забезпечила його схоронність, внаслідок чого транспортний засіб втрачений, у зв`язку з чим позивачу завдані збитки. На підставі ст.ст. 950, 951 ЦК України ДП МВС "Інформ-Ресурси", як юридична особа, зобов`язана відшкодувати власнику автомобіля його вартість. Також, в позовній заяві позивач заявляв вимоги до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, посилаючись на те, що він вважає, що під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні №12018060020000554 слідчими Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області не забезпечено збереженння речого доказу, а саме автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», замах на викрадення якого був здійснений, що призвело до його втрати. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду не встановлено неправомірних дій органу досудового розслідування щодо забезпечення збереження речового доказу. З провадження встановлено, що суть кримінального правопорушення полягала в тому, що на підставі пред`явлення підробних документів, які були надані працівникам ДП МВС «Інформ-Ресурси» у місті Житомир, невідомі особи мали намір вивезти з території штрафмайданчика транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», проте їх дії були викриті і вони були затримані працівниками поліції. З матеріалів кримінального провадження №12018060020000554, які надані суду, встановлено, що в рамках даного кримінального провадження транспортний засіб марки «Hyundai Santa Fe», державний номер [NUMBER] , речовим доказом не визнавався, арешт на нього не накладався, транспортний засіб з території спеціального майданчика ДП МВС України «Інформ-Ресурси» у місті Житомир (м. Житомир, вул. Покровська, 96) не вилучався і в інше місце не переміщувався. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено, які саме неправомірні дії були вчинені слідчими органу досудового розслідування і яким чином вони знаходяться в причинному зв`язку із заподіянням шкоди позивачу, що виключає можливість застосування цивільної відповідальності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до Головного управління Національної поліції в Житомирській області заявлені безпідставно, в задоволенні позову до Головного управління Національної поліції в Житомирській області слід відмовити. Підсумовуючи викладене вище, надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що неправомірними діями посадових осіб державних органів - Богунського ВДВС, Солом`янського РВДВС, які виразились у неналежному виконанні посадових обов`язків в ході здійснення виконавчого провадження, недотриманні розумних строків при вчиненні виконавчих дій, а також діями працівників ДП МВС "Інформ-Ресурси", які виразились в незабезпеченні збереження майна, переданого на зберігання, позивачу завдані матеріальні збитки у вигляді втрати належного йому транспортного засобу, які підлягають відшкодуванню. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути на свою користь 380000,00 грн майнової шкоди, в обгрунтування якої долучив роздруківки з інтернет-сайту "OLX" з ринковою вартістю автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», 2012 та 2014 року випуску відповідно (том 1 а.с. 69-70). Водночас, суд не може взяти до уваги зазначені документи, оскільки з їх змісту неможливо встановити завданий позивачу матеріальний збиток та визначити ринкову вартість автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», 2006 року випуску, станом на день ухвалення рішення. Матеріалами справи підтверджується, що позивач придбав автомобіль згідно договору купівлі-продажу вартістю 226000,00 грн (том 1 а.с. 59), а відтак суд вважає, що позивачу завдані збитки на зазначену суму, яка підтверджена належними доказами. Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення). Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди з огляду на наступне. Судом достовірно встановлено, що позивачу завдані матеріальні збитки у вигляді втрати належного позивачу транспортного засобу внаслідок неправомірних дій відповідачів. Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, тривалу невизначеність, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права. Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач вимушений був звертатися до адвоката з метою отримати інформацію про місце знаходження належного йому транспортного засобу, були направлені неодноразові і численні запити, за результатами яких було виявлено, що транспортний засіб зник (том 1 а.с. 23-44). Внаслідок вилучення транспортного засобу позивач був позбавлений можливості вільно пересуватися і користуватись своїм майном, розпоряджатися ним. Суд звертає увагу, що транспортний засіб був предметом забезпечення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Також внаслідок тривалого утримання транспортного засобу не була погашена заборгованість, з метою сплати якої транспортний засіб і вилучався ораганами виконавчої служби, що призвело до того, що виконавче провадження не було завершене. Як наслідок позивач був вимушений нести додаткові витрати для сплати заборгованості і одночасно був позбавлений майна. Суд враховує поведінку відповідачів, а саме те, що позивач неодноразово звертався з численними клопотаннями, в яких просив надати інформацію про місце перебування його майна, але фактично отримував безінформативні та формальні відповіді. Визначаючи розмір суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд врахуває, що останній протягом тривалого часу був обмежений як в праві на володіння своїм майном, так і в праві на отримання від компетентних органів та установ інформації про належний йому транспортний засіб, про місце його перебування, суд бере до уваги, що транспортний засіб був вилучений у 2017 році, а лише в 2020 році позивачу стало відомо, що його транспортний засіб фактично зник, тобто порушення прав позивача є триваючим. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування в сумі 50000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру. V. Висновки суду Звертаючись до суду з позовом позивач просить стягнути шкоду з Державної казначейської служби України, посилаючись на те, що шкода йому завдана органами державної влади. Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку, що шкода позивачу завдана внаслідок неправомірних дій та бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, які є органами державної влади, то на підставі ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, збитки підлягають відшкодуванню за рахунок держави. Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами в частині вимог до ДП МВС "Інформ-Ресурси" з огляду на наступне. Зі змісту відповіді Департаменту Державного майна та ресурсів Міністерства внутрішніх справ України від 07.12.2020 року вбачається, що ДП МВС "Інформ-Ресурси" є окремою юридичною особою, відповідно до ст. 96 ЦК України самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та на даний час перебуває в стані припинення. Доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що здійснювалось ДП МВС України "Інформ-Ресурси" та її філіями є господарською діяльністю підприємства, МВС України, враховуючи положення ст. 136 ГК України, не має права втручатись в оперативно-господарську діяльність підприємства (том 1 а.с. 54). Таким чином, з огляду на те, що ДП МВС "Інформ-Ресурси" є окремою юридичною особою, не є державним органом, а є державним підприємством (а.с. 74), то відповідальність за його зобов`язаннями не може нести держава. Відомості про внесення до ЄДРПОУ запису про припинення ДП МВС "Інформ-Ресурси" в матеріалах справи відсутні. Вимоги до Житомирської філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" заявлені безпідставно, оскільки вона немає статусу юридичної особи, а відтак в силу ч. 2 ст. 48 ЦК України не може бути бути належним відповідачем. За правилами ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Беручи до уваги те, що в ході судового розгляду встановлено, що шкода позивачу завдана внаслідок неправомірних дій посадових осіб державних органів - Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який є правонаступником Солом`янського РВДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві, та Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), яке є правонаступником Богунського ВДВС міста Житомир ГТУЮ у Житомирській області, та внаслідок неправомірних дій працівників державного підприємства ДП МВС України "Інформ-Ресурси", при цьому визначити ступінь вини кожного не вбачається за можливе, що свідчить про неподільність зобов`язання, а тому суд вважає за необхідне застосувати приписи ст. 541 ЦК України і стягнути завдані збитки в солідарному порядку. Враховуючи все викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги частково і стягує солідарноз держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України та з ДП МВС "Інформ-Ресурси" на користь [PERSON] завдану майнову шкоду в розмірі 226000,00 грн та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. VІ. Розподіл судових витрат На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Суд стягує з відповідачів, які повинні відповідати за позовом, на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1380,00 грн ((276000,00 грн - розмір задоволених позовних вимог х 1% :100 %) : 2 ) з кожного в рівних частинах. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 19500,00 грн підтверджено Договором про надання правової допомоги від 26.10.2020 р., укладеного між [PERSON] та адвокатом Семашком Д.М.; ордером про надання правничої допомоги від 26.10.2020 р.; квитанціями до прибуткового ордеру №293 від 26.10.2020 року та № 210 від 05.04.2021 року, актом виконаних робіт та наданих послуг від 26.10.2020 р. (а.с. 79-86). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; суму коштів, яка сплачена за надання професійної правничої допомоги і становить 19500,00 грн, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд стягує з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 11700,00 грн (по 5850,00 грн з кожного) витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Outcome: approved