Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

До Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла заява\~ [PERSON] ,\~заінтересовані особі\~-\~Новомосковський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Новомосковському районі\~Дніпропетровської області\~Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро),Військова\~частина [NUMBER] \~та Новомосковський\~територіальний центр\~комплектування та\~соціальної підтримки, в якій він просить встановити факт смерті його сина [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, який помер [INFO] в місті Маріуполь Донецької області у віці 30 років в ході бойових дій в м.Маріуполь Донецької області, який був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] . Заявник в судовому засіданні, повністю підтримав заяву та, посилаючись на ті ж підстави просив її задовольнити. В останнє засідання не з`явився, просив закінчити розгляд справи за його відсутності, задовольнивши заяву. Представник ВЧ [NUMBER] вважав заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Пояснив, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Сєвєродонецьк Луганської області, служив у [NUMBER] , [INFO] помер в результаті кульового поранення несумісного із життям в місті Маріуполь Донецької області у віці 30 років в ході бойових дій в м.Маріуполь Донецької області. Тіло померлого [PERSON] не вдалося забрати. За фактом отримання поранення старшим лейтенантом [PERSON] проведено службове розслідування. На сьогоднішній день свідки співслужбовці перебувають у полоні військових РФ. В останнє засідання не з`явився. Представник Новомосковського відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явився, у своїй заяві просили розглянути справу за їх відсутності. Представник Новомосковського РТЦ подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення заявника, представника військової частини, перевіривши викладені в заяві доводи, та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків, а саме: Судом встановлено та підтверджується наданими до заяви документами, що заявник [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який зареєстрований у [ADDRESS] ; тимчасово зареєстрований та проживає, як ВПО за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 07 квітня 1992 року [PERSON] народився [INFO] , у місті Сєвєродонецьк Луганської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 405 від 07 квітня 1992 року. Батьками [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином заявник є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно наказу командира військової частини [NUMBER] МОУ за № 282 від 26 листопада 2020 року лейтенанта запасу [PERSON] , призначеного наказом командира ВЧ [NUMBER] № 314 від 11 листопада 2020 року призначити на посаду заступника командира розвідувальної роти з морально-психологічного забезпечення, який прибув із Сєвєродонецького міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Луганської області для подальшого проходження військової служби до пункту постійної дислокації, смт Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. З довідки ВЧ [NUMBER] смт Черкаське за вих. № 1035/47/180 від 16.05.2022 року старший лейтенант [PERSON] перебував на військовій службі у ВЧ [NUMBER] у період з 26 листопада 2020 року по 20 квітня 2022 року. З акту від 20 квітня 2022 року складеного командиром військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] та начальником штабу [PERSON] , вбачається, що 20 квітня 2022 року старший лейтенант [PERSON] загинув в ході бойових дій в місті Маріуполь Донецької області. З матеріалів службового розслідування за фактом загибелі старшого лейтенанта [PERSON] встановлено, що загибель старшого лейтенанта [PERSON] 20 квітня 2022 року сталася під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаних з захистом територіальної цілісності та незалежності України під час відсічі збройної агресії російсько-окупаційних військ на території Донецької та Луганської областей та не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), на виконання ухвали суду від 19 травня 2022 року у справі № 183/1956/22 за вихідним № 627/20.35-32 від 07 червня 2022 року повідомлено, що згідно з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області відсутній. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.\~293\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Пунктом 18 вказаної Постанови роз`яснено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органі, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545від 08 серпня 2006 року. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма\~№ 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;\~\~е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на вказаній території України, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів, зокрема, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а допустимими докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості таких доказів, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території України на якій ведуться бойові дії, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території не знаходиться під контролем Договірної Сторони. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази, показання свідка, суд вважає, що юридичний факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а саме: для проведення державної реєстрації факту смерті його сина уповноваженими державними органами, отримання свідоцтва про смерть та подальшої реалізації пов`язаних з цим прав, зокрема прав спадкоємця, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved