Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дитини. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що останні ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач вважає, що позбавлення батьківських прав буде сприяти інтересам малолітнього [PERSON] та його соціальному захисту. До того ж, позивач просить суд стягнути з кожного відповідача на користь опікуна - [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі, а саме по 1500 грн. для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. 18.01.2022 в судовому засіданні було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, позов підтримує, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачі до суду також не з`явилися, однак, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідачів без поважних причин та не подання ними відзиву, розглянув справу заочно, без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження (а.с. 6). Згідно наказу Служби у справах дітей Радомишльської районної державної адміністрації №35 від 06.11.2018 малолітнього [PERSON] поставлено на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які залишилися без піклування батьків (а.с.10), та розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації №560 від 06.11.2018 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11). Вищевказані розпорядження та наказ було видано на підставі вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.10.2018, яким батьків малолітнього [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Окремою ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.10.2018 порушено перед органом опіки та піклування Радомишльської міської ради Житомирської області питання про необхідність влаштування малолітнього [PERSON] , що залишається без нагляду, або встановлення над ним опіки чи піклування (а.с. 15). Згідно направлення Служби у справах дітей Житомирської обласної державної адміністрації №69 від 28.01.2019 малолітнього [PERSON] направлено до Комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради (а.с. 16). З 30.06.2020 [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , позбавленого батьківського піклування (а.с. 17). Довідкою про звільнення серії ТЕР №0701 підтверджується, що [PERSON] з 13.01.2019 по 17.05.2021 відбула покарання у Збаразькій виправній колоні №63, звідки направлена до місця проживання в с. Лутівка Житомирського району Житомирської області (а.с. 18). 24.05.2021 [PERSON] подано до Служби у справах дітей Радомишльської міської ради заяву, в якій остання просить забрати малолітнього [PERSON] на своє утримання та виховання, та просить обстежити умови місця її проживання по [ADDRESS] (а.с. 19). Відповідно до акту, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Радомишльської міської ради, від 07.06.2021, спілкування з громадянами, які мешкають у будинку [ADDRESS] , виявилося не можливим, оскільки на момент обстеження будинок був зачинений (а.с. 20). Згідно довідки-характеристики №210 від 08.07.2021, виданої Кримоцьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , вдома і в громадських місцях поводить себе добре, алкогольними напоями не зловживає, компрометуючі матеріали відносно останнього відсутні, скарг не надходило (а.с. 27). Згідно довідки-характеристики №04-09/9-56 від 13.07.2021, виданої Лутівським старостинським округом Житомирської області, [PERSON] зареєстрованапо [ADDRESS] , компрометуючі матеріали відносно останньої відсутні, заяв та скарг не надходило. З 2019 року по даний час фактично проживає за іншою адресою (а.с. 29). Згідно довідки №212 від 08.07.2021, виданої Кримоцьким старостинським округом Радомишльської міської ради Житомирської області Радомишльського району Житомирської області, [PERSON] на території старостинського округу не зареєстрована та не проживає (а.с. 28). У відповідності до листа Служби у справах дітей Пулинської селищної ради Житомирської області №242 від 30.06.2021, у ході проведеної з малолітнім [PERSON] бесідою з`ясовано, що останній не має бажання повертатися до матері, погано її пам`ятає, має гарні відносини з опікуном та її родиною, почувається комфортно та не згадує про біологічну матір, у зв`язку з чим служба у справах дітей вважає за недоцільне повернення малолітнього [PERSON] на утримання та виховання до матері [PERSON] (а.с. 30). У відповідності до рішень комісії з питань захисту прав дитини Радомишльської міської ради №01-18/1240 від 11.06.2021 та №01-18/1450 від 16.07.2021, передача малолітнього [PERSON] , позбавленого батьківського піклування, для подальшого виховання матері [PERSON] є неможливим, та доцільно було би позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітньої дитини - [PERSON] (а.с. 21-22, 31-32). Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З наданого до суду письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 16.06.2021 №186, вбачається, що передача малолітнього [PERSON] , позбавленого батьківського піклування, для подальшого виховання матері [PERSON] є неможливим (а.с. 23-26). З наданого до суду письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 21.07.2021 №224 про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітньої дитини - [PERSON] є доцільним (а.с. 33-35). Звертаючись до суду із позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, орган опіки та піклування посилається на те, що відповідачі покладені на них батьківські обов`язки не виконують, не беруть участі у вихованні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухилилися від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , оскільки після направлення його в КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, не піклуються про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створили належних умов для проживання та повернення дитини, не готують його до самостійного життя та праці, що становить основоположну складову сімейного життя. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до ч. 5 ст. 167 СК якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2021 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved