Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

ПАТ "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електроенергію станом на 01.01.2019 у розмірі 19 975,77 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 5050,41 грн., та судовий збір в розмірі - 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є обов`язковим виконавцем послуг з електропостачання. Зазначає, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з електричної енергії, яку постачає позивач та має особовий рахунок № [NUMBER] з моменту встановлення лічильників від 21.01.2005. Вказує, що відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі - 25 026,18 грн. Враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити з наведених вище підстав. 22.12.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 02.01.2021 до суду надійшла довідка про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 02.02.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 11.05.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що з наданого позивачем розрахунку станом на 31 грудня 2018 року заборгованість згідно показників лічильника становила 19 975,77 грн. Згідно того ж самого розрахунку заборгованість станом на 31 грудня 2017 року становить 14 733,22 грн. Позов поданий до суду 21 грудня 2020 року, а отже просить суду застосувати строк позовної давності, адже позовні вимоги у період до 21 грудня 2017 року виходять за рамки трирічного терміну. Крім того, відповідач просить відмовити ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки показники лічильника, вказані в позові не відповідають дійсності. 31.05.2021 від представника ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» - Ільєнко К.С. на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому останній наголошує на тому, що відповідно до законодавства споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання ЖКП сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг. Зазначає, оскільки відповідач просить застосувати строк позовної давності в своєму відзиві на позовну заяву, то це свідчить про визнання того, що комунальні послуги ним не оплачувалися та свідчить про його недобросовісність. А тому просить відмовити в задоволенні заяви про застосування строку давності та задовольнити позов в повному обсязі. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач з особовим рахунком № [NUMBER] з моменту встановлення лічильників від 21.01.2005 (а.с. 15-21). Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі Правила), останніми врегульовано відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками. Згідно вказаних правил, позивач, як енергопостачальник, постачав електричну енергію в необхідних споживачу обсягах, а споживач мав оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами). Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно з п.п. 19, 21 Правил розрахунки населення за спожиту електричну енергію за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Згідно з п. 20 Правил розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», п. 42 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та правил. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.01.2019 заборгованість відповідача перед позивачем складається у розмірі 19 975,77 грн. за спожиту електричну енергію. Разом з тим, відповідачем було подано клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах посилаючись на те, що позивачем пропущено трирічний строк на звернення до суду з даним позовом в частині заявлених вимог. Аналізуючи матеріали справи, суд вважає за необхідне та внаслідок поданого клопотання відповідача застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за період до 01.01.2018 року, виходячи з наступного. Вбачається, що позивач звернувся з даним позовом до суду у кінці грудня 2020 року, документ сформований в системі «Електронний суд». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Між тим, позивач в позовній заяві не зазначив причини пропуску строку позовної давності щодо вимог заявлених по грудень 2017 року. Доказів того, що відповідачем сплачувалися надані послуги чи іншими діями визнавалася спірна заборгованість, матеріали справи не містять. Матеріали справи також не містять та судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку позовної давності за вказаний період. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що нарахування за грудень 2017 відбувається у січні 2018 року та не може бути включено до строку позовної давності, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню по 30.11.2017 . Однак, враховуючи те, що відповідач не виконував умов користування електричною енергією по відкритому особовому рахунку № [NUMBER] від 21.01.2005 в іншій частині спірного періоду, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 5566, 30 грн., виходячи з наступного розрахунку: за грудень 2017 року- 493,20 грн. за весь період 2018 рік-5773,92 грн. загальна сума оплат ( фактичні оплати та субсидія) за період з 01.12.2017-31.12.2018 складають 700,82 грн., із них: за грудень 2017 року -169, 45 грн., а за весь період 2018 року-531,37 грн. Таким чином 6 267,12 грн. -(169,45 грн.+531,37 грн.) = 5566,30 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми 3 % річних та інфляційної складової боргу за період прострочення сплати грошових коштів за послуги електропостачання є обґрунтованими, однак підлягає задоволенню за період з 01.01.2018 по 01.01.2020, тобто з наступного місяця за датою прострочення чергового платежу та в межам строку позовної давності. Отже сума до стягнення 3 % річних - 334, 43 грн., інфляційної складової боргу за вказаний вище період становить - 791,93 грн., яка розрахована судом відповідно до офіційної бази Ліга Закон. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно заявленим вимогам у розмірі 562,13 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial