Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26 листопада 2021 року вона зареєструвала шлюб у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а в листопаді 2021 року за місцем її роботи було надіслано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименко Р. В. про звернення стягнення на заробітну плату позивачки, під час виконання виконавчого напису № 116603 від 29 грудня 2020 року приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про стягнення заборгованості зі [PERSON] на користь відповідача. Позивачка зазначає, що їй взагалі нічого не відомо про існування будь-якої заборгованості, а також про укладання кредитного договору та не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки вважає, що під час його вчинення приватний нотаріус не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів, що є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялись про час та місце судового засідання належним чином. Представник позивачки адвокат Булкіна О. І. позов підтримала з підстав, зазначених в позові. Просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав відзив, згідно якого просив слухати справу без присутності представника відповідача (а.с.105), а також посилається на те, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє безспірність заборгованості по укладеному кредитному договору. Оскільки відповідач надав приватному нотаріусу кредитний договір від 22 червня 2020 року № 2550893, копії реєстру поштових відправлень, розрахунок суми заборгованості, заяву про вчинення виконавчого напису, тому вважає, що на підставі безспірності заборгованості нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис. Крім того вважає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Тому просили відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позивакою обставин, на які вона посилається в обґрунтування позову. Суд, вислухавши пояснення адвоката Булкіної О. І., дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 29 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, останній пропонує стягнути грошові кошти у сумі 50 000 гривень 00 копійок зі [PERSON] (а.с.53), які є боргом за Кредитним договором №2550893 від 22 червня 2020 року, укладеним між нею та ТОВ «Авентус Україна». Стягнення заборгованості проводиться за період з 22 липня 2020 року по 22 жовтня 2020 року і складається із: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 15 000 гривень 00 копійок, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 34 200 гривень 00 копійок та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 800 гривень 00 копійок. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №116603 (а.с. 53). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 01 лютого 2021 року приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р. В. (а.с.58) було відкрито виконавче провадження №64326883 по виконанню спірного виконавчого напису. Як з`ясовано з копії Кредитного договору №2550893 від 22 червня 2020 року, сторони домовились про надання позивачці кредиту в загальному розмірі 15 000 гривень 00 копійок зі сплатою 1,33 % в день від суми кредиту строком на 30 днів (а.с.45). Даний договір нотаріально не посвідчений (а.с.45-51). Судом встановлено, що позивачка 26 листопада 2021 року зареєструвала шлюб у зв`язку з чим змінила своє прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13) та копією її паспорта (а.с.134,135). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14. Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 29 грудня 2020 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором, укладеним між сторонами 22 червеня 2020 року, який не був нотаріально посвідчений. Тому, суд вважає, що доводи позивачки про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом на підставі Кредитного договору, укладеного 22 червня 2020 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню, оскільки нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого такого договору, що встановлено судом з наданих як приватним виконавцем, так і з наданих відповідачем документів. Відповідне посилання позивачки не було спростовано і самим відповідачем. Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду, оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом такого напису. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки нею доведено суду порушення законодавства при його вчиненні. Ухвалою суду\~від 09\~грудня 2021\~року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 29 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, що зареєстрований в реєстрі за №116603 про стягнення зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості у розмірі 50 000 гривень 00 копійки (а.с.93). Частиною 7 ст. 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за Кредитним договором №2550893\~від 22\~червня 2020\~року,який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису суттєво не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що чинне законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором саме з підстав порушення вимог про надання документів для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, який вона сплатила під час звернення з позовом до суду за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (а.с.9,81). На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved