Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідачів, третьої особи. 24 вересня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «Делвік», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. Позов мотивований тим, що 10.12.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є АТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», та [PERSON] було укладено кредитний договір №446/ФКВ-07, відповідно до умов якого вона отримала 29 400 дол. США з кінцевим строком повернення кредиту до 02.12.2037 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором був укладений іпотечний договір №446/Z фквiп-07, посвідчений 11.12.2007 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 3712, відповідно до умов якого позивачкою було передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2015 року по справі №308/10202/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь AT «Дельта Банк» 158 548,95 грн. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінило порядок, умови і строк виконання кредитного договору; строк виконання договору в повному обсязі настав. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 8 жовтня 2015 року по справі №308/10202/14-ц виконане [PERSON] в повному обсязі, отже зобов`язання за кредитним договором 446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року припинене. 01.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержатель в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» відчужило квартиру, яка являється предметом іпотеки, покупцю ТОВ «Делвік» за ціною 150 000,00 грн. Так як дійсне зобов`язання за кредитним договором 446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року відсутнє, іпотека як забезпечувальне зобов`язання на момент посвідчення спірного договору купівлі-продажу припинена; відсутні докази оплати договору купівлі продажу предмета іпотеки; вимоги іпотекодержателя були захищені в судовому порядку шляхом стягнення суми, наявні підстави для визнання договору купівлі продажу предмета іпотеки недійсним. Окрім того, право власності набуте відповідачем ТОВ «Делвік» з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» оскільки квартира за адресою: [ADDRESS] , площею 31,9 кв.м., що була передана в іпотеку для забезпечення виконання зобовзання за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті, являється єдиним житлом позивача, іншого нерухомого майна у власності [PERSON] не має. Виходячи з викладеного позивачка просить: -визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. за реєстровим номером 2065, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ДЕЛВІК»; -скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 60115626, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьової Д.В. від 01.09.2021 13:11:15. 19 жовтня 2021 року засобом поштового зв`язку відповідачем ТОВ «Діджи Фінанс» подано до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що зобов`язання позичальника за кредитним договором №446/ФКВ-07 від 10.12.2007 є дійсним, так як існує невиконане рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 р. у справі № 2п-1163/10 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 255 373 грн. 66 коп. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 08.10.2015 р. у справі №308/10202/14-ц з позивачки було стягнуто прострочені проценти за кредитним договором №446/ФКВ-07 від 10.12.2007. На момент укладення оспорюваного правочину іпотека не була припинена і ТОВ «Діджи Фінанс» як іпотекодержатель мав право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. Щодо посилання позивача на відсутність доказів оплати вартості купівлі продажу предмета іпотеки зазначає, що у п. 4 договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони встановили строк для оплати покупцем ціни нерухомого майна - до 01 вересня 2022 року, тобто кінцевий строк для здійснення оплати ще не настав. Щодо поширення мораторію на вказані правовідносини зазначає, що у власності позивачки окрім предмета іпотеки наявна ще 1/2 частка квартири загальною площею 73,3 кв.м. (житлова площа 48,1 кв.м.) за адресою [ADDRESS] , отже дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на ці правовідносини не розповсюджується. У задоволенні позову просить відмовити /т.1, а.с. 88-93/. 20.10.2021 року засобом поштового ТОВ «Делвік» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що власність на спірну квартиру за адресою: [ADDRESS] , набута товариством в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», а отже ТОВ «Делвік» в незалежності від результату розгляду позову є добросовісним набувачем майна. Позивачем не додано доказів належного та повного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором №446/ФКВ-07 від 10.12.2007 перед первісним чи перед наступними кредиторами; рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2015 року по справі №308/10202/14-ц стосується стягнення лише частини заборгованості за кредитним договором. Доказів виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 року по справі №2п-1163/10 позивачкою не надано. Вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширювалися, оскільки в позивач з 10.05.2018 року є власником Ѕ квартири загальною площею 73,3 кв.м. (житлова площа 48,1 кв.м.) за адресою: [ADDRESS] . Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити /т.1, а.с. 114-117/. 04.11.2021 адвокат Пітух В.І., який діє в інтересах [PERSON] , подав відповідь на відзив, де зазначає, що рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 року по справі №2п-1163/10 не набуло законної сили, по ньому не здійснено заміни сторони та не отримано виконавчий лист. У письмовій вимозі ТОВ «Діджи Фінанс» не зазначено оцінки предмету іпотеки, що суперечить судовій практиці Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 09.12.2020 по справі 522/16975/16. Повторно вказує, що, уклавши договір купівлі-продажу предмету іпотеки без його оплати, сторони порушили істотні умови договору купівлі продажу. Щодо наявності у власності позивачки іншого житла зазначає, що 1/2 частка квартири загальною площею 73,3 кв.м. (житлова площа 48,1 кв.м.) за адресою [ADDRESS] набута [PERSON] під час шлюбу з колишнім чоловіком; за зазначеною адресою проживає її колишній чоловік разом з новою сім`ю. Позивачка та її малолітня дитина проживають постійно в квартирі за адресою [ADDRESS] /т.1, а.с.134-140/. 23.11.2021 представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» подав заперечення проти відповіді на відзив. Вказує на те, предмет іпотеки не переходив у власність іпотекодержателя (відповідача ТОВ «Діджи Фінанс») згідно зі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», як у справі №522/16975/16, на яку посилається позивач, а був проданий ним як іпотекодержатилем відповідачу ТОВ «Делвік» в порядку, передбаченому ст.38 вказаного Закону. Ні в нормах законодавства, ні навіть у постанові КЦС ВС від 09.12.2020 у справі № 522/16975/16 не закріплено обов`язку кредитора (іпотекодержателя) зазначати оціночну вартість предмета іпотеки у вимозі, яка направляється іпотекодацю, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотека будь-якій особі - покупцеві відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Вказана представником позивача судова практика не тотожна обставинам даної справи та умовам Іпотечного договору. Дана обставина не заявлялася у позовній заяві, а для зміни підстав позову ЦПК України передбачений певний порядок, який стороною позивача не дотриманий. Зміна підстав позову може розглядатись судом виключно за умови подання позивачем відповідної заяви про зміну підстав позову в порядку ч. 3. ст. 49 Цивільного процесуального у України. Доказів виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2010 року та сплати визначеної у ньому суми заборгованості у розмірі 255 2373,66 грн. позивачкою не надано. Оспорюваний позивачкою договір не може бути визнаний недійсним з підстав відсутності доказів здійснення оплати за вказаним договором. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю /т.1, а.с. 157-161/. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. пояснень щодо позову або відзиву не надала. Пояснення сторін в судовому засіданні. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності відповідача. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представники відповідачів ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Делвік» в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представник відповідача ТОВ «Діджи фінанс» подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пономарьова Д.В. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви ( клопотання) учасників справи. 24 вересня 2021 року позивач [PERSON] одночасно з позовною заявою подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та шляхом заборони відчуження вказаного нерухомого майна. 23 листопада 2021 канцелярією суду зареєстроване клопотання ТОВ «Діджи Фінанс», направлене засобом поштового зв`язку, про відкладення судового засідання /т.1, а.с. 174-175/. 16 грудня 2021 ТОВ «Діджи Фінанс» надіслало клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 по справі № 2п-11-63/10; копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 08.12.2010 по справі № 2п-11-63/10 з відміткою про набрання рішенням законної сили /т.1, а.с. 176-183/. 17 грудня 2021 представник позивача адвокат Пітух В.І. подав клопотання про проведення підготовчого судового засідання у його відсутності /т.1, а.с. 184-186/. 17 грудня 2021 представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, визнання поважними причин неподання доказів у встановлений судом строк, встановлення додаткового строку для подання доказів, а саме: копії адвокатського запиту вих. № 19-11/21 від 19.11.2021; копії листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2021 № 03-39/393/2021 /т. 1, а.с 187 189/. 21 грудня 2021 канцелярією суду зареєстровано клопотання представника відповідача ТОВ «Діджи Фінанс», подане на пошту 15.12.2021, про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копії адвокатського запиту вих. № 19-11/21 від 19.11.2021, копії листа Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2021 № 03-39/393/2021, копії поштового конверту /т.1, а.с.196-216/. 27 січня 2022 представник позивача адвокат Пітух В.І. подав клопотання про відкладення судового засідання /т.1, а.с.221-222/. 01 березня 2022 представник позивача адвокат Пітух В.І. подав клопотання про відкладення судового засідання /т.1, а.с.234/. 12 травня 2022 представник відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження /т.1, а.с.64-65/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2021 року заяву [PERSON] забезпечено позов; заборонено відчуження квартири загальною площею 31,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності ТОВ «Делвік», код ЄДРПОУ 44311441 /т.1, а.с.66-69/. Ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.10.2021 року виправлено описку в тексті ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2021 року про відкриття провадження по справі та в тексті ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2021 року про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: зазначено вірне прізвище позивачки « [PERSON] » /т.1, а.с.75-78, 80-81/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2021 року приєднано до матеріалів справи копію рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 по справі № 2п-11-63/10; копії рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 08.12.2010 по справі № 2п-11-63/10 з відміткою про набрання рішенням законної сили; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /т.1, а.с.191-193/. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З позову, відзивів на позов вбачається, що 10.12.2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПAT «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», та [PERSON] (в подальшому відбулася зміна прізвища на [PERSON] ) було укладено кредитний договір №446/ФКВ-07 на суму 29 400 дол. США зі сплатою 12% річних на строк з 10.12.2007 року по 02.12.2037 року. 10.12.2007 для забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами № 446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року та № 398/ФК-07 від грудня 2007 (відновлювальна кредитна лінія на сплату страхових платежів) між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №446/Zфквin-07, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Петрик Н. В., зареєстрований в реєстрі за № 3712, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку належне їй нерухоме майно - квартиру загальною площею 31,9 кв.м. яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] /п.1.1, п.1.2 договору/. Сторонами договору узгоджено вартість предмету іпотеки - 156 550 грн. /п.1.3. договору/. Пунктом 4.1 вказаного договору сторони передбачили, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки у наступних випадках: якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором воно не буде виконано належним чином, а саме: при повному та частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки; якщо у 3-денний строк після загибелі, пошкодження чи втрати предмета іпотеки Іпотекодавець не здійснить заміну у відповідності до п.3.1.8. цього договору; порушення Іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та /або кредитним договором та невиконання вимоги іпотеко держателя про дострокове виконання основного зобов`язання. В пункті 4.2. сторони передбачили, що у випадку порушення Іпотекодавцем (позичальником) обов`язків за цим та /або кредитним договором Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (та Позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення, в якій визначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4.3. вказаного договору сторони передбачили, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно порядком задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченим п.4.4. цього договору. Пунктом 4.4. встановлено, що у випадку настання будь якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1 до даного договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів: 4.4.1 шляхом прийняття іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобов`язання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. 4.4.2 шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього договору, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на предмет іпотеки. Пунктами 6.2.,6.3. вказаного договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за цим договором; в разі часткового виконання зобов`язань за кредитним договором іпотека зберігається в початковому обсязі; сторони домовилися про накладення на предмет іпотеки заборони відчуження до повного виконання основного зобов`язання /т.1, а.с. 10-14/. Будь яких інших договорів [PERSON] ( [PERSON] ) з ТОВ «Укрпромбанк», ПAT «Дельта Банк», ТОВ «Діджи Фінанс» позивач не укладала. Відомості про державну реєстрацію обтяжень були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується інформаційними довідками № 275924845 від 21.09.2021, № 276169426 від 22.09.2021 /т.1, а.с.36-41/. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.02.2010 року по справі № 2п-1163/10 стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість за кредитним договором №446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк», в розмірі 255 373,66 грн. /т.1, а.с.97, 182-183/. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 08.12.2010 по справі № 2п-1163/10, яке набрало законної сили 20.12.2010, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк», яке є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», суму боргу в розмірі 255 373,66 грн. З мотивувальної частини рішення вбачається, що стягувана сума являється заборгованістю [PERSON] за кредитним договором №446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року /т.1, а.с. 179-180/. Дані про виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2010 по справі № 2п-1163/10 в матеріалах справи відсутні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 23 лютого 2015 року по справі №308/10202/14-ц стягнуто з Особи 1 на користь AT «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 480 453,33 грн. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року скасовано; стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості по відсоткам з моменту постановлення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2010 року у справі № 2п-1163/10 по 08.07.2014 в сумі 158 548, 95 грн. В мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції встановлено, що 08.12.2010 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-1163/10 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 255 373 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором № 446/ФКВ-07 від 10.12.2007, з яких строкова заборгованість по кредиту 218079,66 грн., прострочена заборгованість по кредиту 8413,47 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 24297,75 грн., прострочена заборгованість по комісії 235,24 грн., пеня по простроченій заборгованості 4 348,13 грн /т.1., а.с. 15-20/. Рішення Апеляційного суду Закарпатської області було виконано [PERSON] , що підтверджується копією квитанції №1876\\з1 від 01.07.2019 року на суму 160 150,00 грн. /т.1.а.с.21/. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 02.07.2019, адресована уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідованого ПАТ «Дельта Банк», в якій заявник просить видати довідку про повне погашення боргу перед ПАТ «Дельта Банк» та закінчення дії іпотечного договору №446/Zфквin-07 від 11.12.2007; виключити її борг за кредитним договором зі списку продажу права вимоги боргів, виставлених на акредитованих майданчиках, аукціонах; подати заяву до органів виконавчої служби про повернення виконавчого документа /т.1, а.с.25/. Доказів надіслання заяви від 02.07.2019 адресату уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідованого ПАТ «Дельта Банк» позивач не надала. Виконавче провадження №51086963 з примусового виконання виконавчого листа №308/10202, виданого 04.03.2016 року Апеляційним судом Закарпатської області, про стягнення з [PERSON] на корить ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 158 548,95 грн. закінчено, доказом чого є постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2020 /т.1, а.с.22-23/. Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24.09.2021 року виконавче провадження відносно боржника [PERSON] , [INFO] , стягувач ПАТ «Дельта Банк» - завершено /т.1., а.с.24/. В матеріалах справи наявне повідомлення - вимога від 07.09.2020 року, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» повідомляє, що 02.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено та нотаріально посвідчено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 446/ФКВ-07 та іпотечним договором; ТОВ «Діджи Фінанс» вимагає в тридцятиденний строк з моменту відправлення цього повідомлення - вимогу усунути порушення умов Кредитного договору шляхом сплати заборгованості в розмірі 1 074 071,68 грн. на користь нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс». Зазначено, що якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору /т.1, а.с.26-27/. В порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки 01.09.2021 року між ТОВ продавцем «Діджи фінанс» та покупцем ТОВ «Делвік» було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі за №2065, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В., відповідно до умов якого продавець, являючись іпотекодержателем на підставі Іпотечного договору №446/Zфквin-07 від 11.12.2007; Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань «Укрпромбанку» на користь «Дельта банку» від 30.06.2010 року; договору №2303/К/1 про відступлення права вимоги від 02.09.2020 року, на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продав, а покупець за ціною 150 000 грн. купив предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] . /т.1, а.с. 42-44/. Відповідно до п.4 вказаного договору сторони домовилися, що відчуження нерухомого майна здійснюються за 150 000 грн. без ПДВ; вказану суму покупець зобов`язаний сплатити продавцю шляхом перерахування коштів на наданий поточний рахунок продавця до 01 вересня 2022 року. Згідно висновку до звіту про оцінку майна, складеному 28.07.2021 року суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертні рішення», ЄДРПОУ номер;44058589, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №310/21, виданий 16.04.2021 року ФДМУ, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №5773 від 01.03.2008 року, посвідчення про підвищення кваліфікації МФ №11439-ПК від 12.09.2021 року, оцінювач: [PERSON] , вартість об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає: 147 759,00 грн., без ПДВ. /п.5 договору /т.1 а.с.42-44/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 275924845 від 21.09.2021 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] 01.09.2021 зареєстровано державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою Д.В. за ТОВ «Делвік», підстава для державної реєстрації договір купівлі продажу, серія та номер 2065, виданий 01.09.2021, видавник [PERSON] , ПН Київського МНО /т.1, а.с.36-38/. З копії паспорту [PERSON] вбачається, що вона з 22.01.2008 зареєстрована за адресою [ADDRESS] /т.1, а.с.45-47/. У власності [PERSON] наявне нерухоме майно, а саме: Ѕ частина квартири за адресою [ADDRESS] ; дата державної реєстрації 10.05.2018, підстава для державної реєстрації: договір купівлі продажу, серія та номер 542, виданий 10.05.2018 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дурневич Н.М., що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 276169426 від 22.09.2021, № 265434746 від 12.07.2021 /т.1, а.с.39-41, 98-100/. В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа № 308/9370/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Дельта Банк», ТОВ «Діджи Фінанс» про визнання правовідносин з кредитним договором № 446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року припиненими внаслідок фактичного виконання; визнання припиненою іпотеки згідно іпотечного договору №446/Zфквin-07 від 11.12.2007; припинення обтяження нерухомого майна квартири за адресою [ADDRESS] . Оцінка суду. Стаття 15\~ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч.1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Цивільним Кодексом\~України та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав, а тому суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту, виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. Відповідно до ч.1 ст.202\~ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Статтею 204\~ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Згідно зі ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписами ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При вирішенні спору про визнання правочинів недійсними суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог має зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8Постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до положень ст.\~228\~ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За змістом ч.1 ст.\~575\~ЦК України та ст.1\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. У статті 12\~Закону України\~«Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Стаття 33\~цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Згідно зі ст.36\~Закону України\~«Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. Якщо сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя як надання йому права від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, такий спосіб захисту прав іпотекодержателя є саме позасудовим. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 травня 2019 року по справі №310/11024/15-ц. За змістом ч.1 ст.\~38\~Закону України\~«Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Згідно із частинами п`ятою та шостою статті 38\~Закону України\~«Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. При нотаріальному посвідченні такого договору купівлі-продажу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки не подається. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Згідно п, 4.2, п.4.4.2 Іпотечного договору від 11 грудня 2012 року сторони передбачили, що у випадку настання будь якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.4.1. договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги в тому числі шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмету предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Відповідне застереження в іпотечному договорі є позасудовим способом урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно. Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 369/7277/15-ц, провадження № 61-4847св18. Мотивуючи підстави недійсності договору купівлі-продажу, позивач зазначав про припинення іпотеки з підстав припинення у повному обсязі основного зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Разом з тим, доводи позивача про припинення іпотеки з підстав припинення у повному обсязі основного зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі (частина перша статті 545 ЦК України). Згідно зі статтею 593 ЦК України, статтями 3, 17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека як забезпечувальне зобов`язання, що має похідний характер від основного зобов`язання, зокрема, припиняється у разі припинення виконанням зобов`язання, виконання якого забезпечене іпотекою. Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. При цьому з огляду на положення статей 1, 7\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека припиняється лише в разі припинення у повному обсязі основного зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Тобто часткове припинення основного зобов`язання, зокрема шляхом його виконання, за загальним правилом, не має наслідком припинення забезпечувального зобов`язання. Такий правовий висновок відображено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 490/11412/17-ц від 14 травня 2021 року. Так, дійсно в матеріалах справи містяться докази виконання позивачем рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08.10.2015 по справі № 308/10202/14-ц про стягнення заборгованості по відсоткам з моменту постановлення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.12.2010 року у справі № 2п-1163/10 по 08.07.2014 в сумі 158 548, 95 грн. Разом з тим, раніше 08.12.2010 рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 2п-1163/10 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» 255 373 грн. 66 коп. заборгованості за кредитним договором № 446/ФКВ-07 від 10.12.2007, з яких строкова заборгованість по кредиту 218079,66 грн., прострочена заборгованість по кредиту 8413,47 грн., прострочена заборгованість по відсоткам 24297,75 грн., прострочена заборгованість по комісії 235,24 грн., пеня по простроченій заборгованості 4348,13 грн. Вказана обставина також відображена в рішенні апеляційного суду Закарпатської області від 08.10.2015 по справі № 308/10202/14-ц, яке має преюдиційне значення по даній справі. Отже, на момент реєстрації оспорюваного договору купівлі продажу існувало невиконане рішення суду про стягнення заборгованості тіла кредиту, що спростовує доводи позивача щодо відсутності дійсного зобов`язання за кредитним договором № 446/ФКВ-07 від 10.12.2007 року та припинення забезпечувального зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35\~Закону України\~«Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35\~Закону України\~«Про іпотеку» (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (пункт 41)). Сторони в п.4.4.2 іпотечного договору №446/Z фквiп-07 від 11.12.2007 передбачили, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем або незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Вказана умова була виконана ТОВ «Діджі фінанси» шляхом замовлення незалежної експертної оцінки предмета іпотеки, що відображено в п.5 договору купівлі продажу нерухомого майна від 01.09.2021. Посилання адвоката Пітуха В.І. на правовий висновок, зазначеній в постанові КЦС ВС від 09.12.2020 по справі № 522/16975/16 щодо необхідності зазначення оцінки саме у письмовій вимозі суд оцінює критично, так як фактичні обставини у наведеній справі є відмінними від фактичних обставин по даній справі. Так, по справі № 522/16975/16 у іпотечному договорі сторони передбачили, що письмове повідомлення іпотекодавця має містити: підстави звернення стягнення на предмет іпотеки; ціну, за якою предмет іпотеки переходить у власність іпотекодержателя; суть та розмір вимог за основним зобов`язанням та вимог щодо відшкодування витрат іпотекодержателя, передбачених цим договором, які припиняються в результаті переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. По даній же справі сторони у іпотечному договорі сторони передбачили, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем або незалежної експертної оцінки предмета іпотеки. Домовленості щодо зазначення оцінки майна саме в вимозі про усунення порушень виконання зобов`язання сторони не передбачили. Суд також\~відкидає доводи\~позивача щодо\~ відсутності\~ доказів\~оплати договору\~купівлі \~продажу предмета\~іпотеки,\~так як,\~по \~перше,\~сторони договору\~купівлі \~продажу нерухомого\~майна від\~01.09.2021\~в п.4\~передбачили термін\~оплати не\~пізніше 01\~вересня 2022\~року,\~тобто на\~день розгляду\~даної справи\~термін виконання\~зобов`язання не\~настав,\~а по\~друге, у разі прострочення оплати товару продавець має право в порядку ч.\~3\~ст.\~692\~ЦК України вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами; таке прострочення не тягне за собою визнання договору недійсним. Щодо поширення на дані правовідносини Закону України Закону України\~від 03\~червня 2014\~року №\~1304-VII\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» суд зазначає наступне. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України\~«Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140,0 кв. м для квартири та 250,0 кв. м для житлового будинку. Судом встановлено, що на час укладення спірного договору діяв мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, передана квартира в іпотеку не перевищувала 140,0 кв.м., позивач використовував її як місце постійного проживання, однак [PERSON] з 10.05.2018 має у власності інше нерухоме житлове майно Ѕ частку квартири загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 48,1 кв.м. за адресою [ADDRESS] , а тому спірні правовідносини не підпадають під регулювання Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмету іпотеки та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (похідні позовні вимоги) є необґрунтованими і не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed