Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником гаражу № [NUMBER] загальною площею 21,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу гаражу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зазначеним гаражем незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа та користується [PERSON] . На пропозиції позивача звільнити належний йому на праві власності гараж відповідач не реагує, чим чинить перешкоди у користуванні спірним гаражем. За таких обставин позивач просить суд - усунути перешкоди у користуванні [PERSON] гаражем [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу гаражу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити зазначений гараж, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 28 квітня 2022 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті. 17 травня 2022 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Горобець Ю.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] своїм правом надання відзиву на позов не скористалася, проте в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що з 2000 року її сім`я користується спірним гаражем та є його власником. У гаражі наявні її речі. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має\~право вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу гаражу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №816 позивач [PERSON] є власником гаражу № [NUMBER] загальною площею 21,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] визнала в суді, що саме вона користується спірним гаражем, в якому наявні її речі. Суд не може погодитися із посиланнями відповідача [PERSON] на те, що власниками гаражу № [NUMBER] загальною площею 21,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , є їх сім`я, оскільки жодного доказу цим обставинам суду не надано, як і не надано доказів правомірного користування зазначеним гаражем. Крім того, із Договору купівлі-продажу спірного гаражу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. та зареєстрованого в реєстрі за №816, вбачається, що попереднім власником гаражу № [NUMBER] загальною площею 21,7 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , було ТОВ фірма по будівництву житла «ОКС». За встановлених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, а отже слід усунути перешкоди у користуванні [PERSON] гаражем [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності згідно договору купівлі-продажу гаражу від 26.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мельником О.І. шляхом зобов`язання [PERSON] звільнити зазначений гараж. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved