Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про стягнення аліментів на малолітню дитину та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що спільна дитина, [PERSON] , [INFO] проживає з та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає фінансову допомогу на їх утримання , тому вона змушена звернутись до суду. 10.09.2021 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у даній справі. 27.04.2022 року відповідно до розпорядження Верховного суду від 08.03.2022 року № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» вищевказана справа надійшла до Октябрського районного суду м. Полтави та була розподілена на суддю Тімошенко Н.В. 02.05.2022 року ухвалою судді Тімошенко Н.В. вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Крекотень О.А. подав заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечують. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, системно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вивчивши правові норми які регулюють спірні правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Сімейне життя позивача та відповідача поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В шлюбі позивача та відповідача, народилася дочка, - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, та довідкою про склад сім`ї. Батько дитини, - відповідач по справі, є працездатною особою, він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та матері дитини, але ухиляється від участі в вихованні та матеріальному утриманні родини, чим порушує права як дитини так і позивача на достатній рівень життя та благополуччя. Таким чином, оскільки відсутня добровільна грошова допомога малолітній дитині та позивачу від відповідача, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений рівною мірою на обох батьків, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі, сплата аліментів одним з батьків, а в даному випадку батька, який живе окремо, є однією з форм його участі в утриманні дітей. Оскільки відповідач є батьком дитини, тому нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ч. 1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей та відповідно аліментних зобов`язань, що підтверджується матеріалами справи та не було спростовано позивачем. Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази, враховуючи потреби дитини певного віку, наявність у платника аліментів інших дітей, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на дитину слід задовольнити частково та стягти з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/9 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття, оскільки позивачем не обґрунтовано та не додано доказів щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини не відповідатиме засадам розумності і справедливості. При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального або сімейного стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд вважає необхідним відзначити, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв`язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач має працездатний вік та інші аліментні зобов`язання по утриманню інших дітей, тому виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача, суд вважає можливим стягти аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1 / 9 частини всіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тому позов у цій частині теж підлягає частковому задоволенню. Згідно зі статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, датою подачі позовної заяви є 07.09.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі по 908,00 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн., які підлягали до сплати позивачем при поданні позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини та в сумі 908,00 грн., які підлягали до сплати позивачем при поданні позову до суду про стягнення аліментів на утримання дружини. На підставі викладеного,

Outcome: partial