Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з його заборгованості за договором про надання фінансових послуг в сумі 70818,12 грн ,а саме сума кредиту 3000,00грн, проценти за користування кредитом -63152,68 грн.,пеня-910,32 грн,індекс інфляції за весь період прострочення -764,81 грн та три проценти річних від простроченої суми -2990,31 грн,а судові витрати в розмірі 2270грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що зобов`язання відповідачем перед ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» за договором про надання фінансових послуг не виконано. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву з проханням розглянути цивільну справу в його відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, згоден на ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України за його зареєстрованим, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. За умовами Договору про надання фінансових послуг від 27 листопада 2018 року № 181127-225403, оформленого на підставі Заяви-анкети для отримання кредиту ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» надало [PERSON] кредит у сумі 3000,00 гривень строком на 16 днів до 12.12.2018 зі сплатою процентів у розмірі 960,00 грн та процентів у розмірі 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язаний сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день 5,02 %, на 30 й день 7,67 % (а. с. 11). Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Прості займи" в електронній формі. Так, відповідач заповнила свої дані на сайті позивач, ознайомилася з правилами та умовами позики (оферта), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті "З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій", після подачі заявки, відповідач отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства, CMC відправляється через зовнішній сервіс CMC-розсилок TurboSMS. Після отримання CMC, відповідач увів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Відповідно до довідки ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" N 810 від 03.11.2021 року на підтвердження виконання переказу 27.11.2018 23:15:31 відповідачу на картковий рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. (а. с. 13). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 181127-225403 від 27 .11. 2018 року [PERSON] слідує, що загальна сума заборгованості станом на 27 жовтня 2021 року складає : 70818,12 грн ,а саме сума кредиту 3000,00грн, проценти за користування кредитом -63152,68 грн.,пеня-910,32 грн,індекс інфляції за весь період прострочення -764,81 грн та три проценти річних від простроченої суми -2990,31 грн(а.с. 15-41). Отже, суд, реалізуючи завдання цивільного судочинства, закріплені у ст. 2 ЦПК України повинен надати правову оцінку саме цим конкретним підставам, оскільки з урахуванням вимог і заперечень сторін, обставин, на які посилаються інші особи, які беруть участь у справі, а також норм права, які підлягають застосуванню, суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню. Суд оцінює правовідносини, факти та обставини, які вже відбулися в минулому та надає їм правову оцінку в процесі судового розгляду конкретної справи, який обмежується предметом і підставами позову. У відповідності ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовий зміст наведених законодавчих норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору. Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних кредитних правовідносин між учасниками справи з метою встановлення підставності позовних вимог Товариства. Відповідно до ст. 76 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідачем не спростовано факту отримання кредиту та не надано доказів виконання зобов`язань перед позивачем. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦКУкраїни істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що відповідач зобов`язання передбачені договором про надання фінансових послуг у не виконав , суму отриманого кредиту та нараховані проценти за користування коштами у визначений строк не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Так, ч.1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч.1ст. 1050 ЦК України). Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами укладеного договору про надання фінансових послуг сторони по справі погодили сплату заборгованості за позикою до 12.12.2018 року та розмір процентів за наданою позику в розмірі в розмірі 960,00 грн. Відтак, у межах строку кредитування (з 27.11.2018 до 12.12.2018) відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кошти і сплачувати проценти. Після закінчення строку користування позикою, відповідач повинен, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість. Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Припис абзацу 2 ч.1ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналогічні висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). З укладеного між сторонами Договору вбачається, що [PERSON] отримав позику строком на 16 днів до 12.12.2018. Таким чином, право позивача нараховувати проценти та неустойку (пеню) за користування позикою, за несвоєчасне погашення позики, припинилося зі спливом строку кредитування (12.12.2018), а тому з відповідача підлягають стягненню відсотки та пеня за період з 27.11.2018 по 13.12.2018 (включно). Отже, з урахуванням строку кредитування, наданих позивачем розрахунків, Товариство має право на стягнення заборгованості в сумі 7715,12 гривень (в т.ч. 3000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 960,00 грн - заборгованість за відсотками за період з 27.11.2018 по 12.12.2018; 0,00 грн. - пеня за період з з 27.11.2018 по 12.12.2018; 2990,31 грн - 3 % річних, 764,81 грн - інфляційні втрати). При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ,2 ст.141 ЦПК України з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню сума 227 грн. судового збору.

Outcome: partial