Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 55 415,81 гривні, мотивуючи вимоги тим, що до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості 24 квітня 2020 року звернулась громадянка [PERSON] із заявою про надання статусу безробітного. Наказом Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості від 24 квітня 2020 року № НТ 200424 Відповідачу надано статус безробітного з 24 квітня 2020. Наказом Дніпровської районної філії Київського міського центру від 20 квітня 2020 року за № НТ200424 Відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю. 09 липня 2020 року відповідач надала до Дніпровської районної філії КМЦЗ довідку № 522 від 09 грудня 2020 року про те, що вона навчається у ВПУ № 258 м. Києва на денній формі навчання з 01 вересня 2020 року. 10 грудня 2020 КМЦЗ складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення за № 2929. Дніпровською районною філією КМЦЗ 14 грудня 2020 видано наказ № 78 відповідно до якого прийнято рішення про повернення отриманих під час перебування на обліку коштів [PERSON] . Дніпровською філією КМЦЗ був підготовлений та надісланий лист-повідомлення від 14 грудня 2020 року № 266.5-5383/20 для [PERSON] з пропозицією добровільно відшкодувати отриманні, але станом на теперішній час кошти в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 01 листопада 2021 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав 23 листопада 2021 року, відзив на позовну заяву не надіслала. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України "Про зайнятість населення" та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Як встановлено ст.ст. 5, 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи - підприємці. Право на забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону має також молодь, яка закінчила або припинила навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних і вищих навчальних закладах, звільнилася із строкової військової або альтернативної (невійськової) служби і яка потребує сприяння у працевлаштуванні на перше робоче місце у разі реєстрації в установленому порядку відповідних осіб як безробітних. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про безробіття населення» безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. З матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2020 року відповідач звернувся до Дніпровської районної філії Київського міського центру зайнятості з заявою в якій просив до вирішення питання про його працевлаштування надати статус безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого постановою КМУ від 20.03.2013 року № 198 та призначити виплату допомоги по безробіттю у розмірі передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття. Витягом з наказів про прийнятті рішення по [PERSON] ПК № 026620042400052 вбачається, що Наказом від 24.04.2020 року № НТ 200424 [PERSON] надано статус безробітного. Наказом від 24.04.2020 № НТ200424 призначено [PERSON] допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 24.04.2020 року № НТ400242 зазначено, що [PERSON] скорочено виплату по безробіттю. Наказом від 23.07.2020 року № НТ200723 розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю відповідно до ст. 22 ЗУпЗДССВБ з 23 липня 2020 року. Наказом від 09 грудня 2020 року № НТ201209 припинено виплату допомоги по бзробуттю. Наказом від 09.12.2020 року № НТ201209 припинено реєстрацію безробітніх. Відповідно до Акту № 2929 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 10.12.2020 року з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено звірку достовірності даних перебування на денній формі навчання [PERSON] в ВПУ № 25 та встановлено, що остання дійсно навчається у Вищому професійному училищі № 25 м. Києва ІІІ рівня акредитанції на денній формі навчання за професією Обліковець з реєстраціх бухгалтерських даних на 1 курсі з 01 вересня 2020 року до 11 лютого 2022 року. На підтвердження даних обставин було надано довідку від 09 грудня 2020 № 522. 11 грудня 2020 року відділ бухгалтерського обліку КМЦЗ виготовило довідку-розрахунок відповідно до якої [PERSON] надлишково виплачені кошти матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 3258,06 грн. 14 грудня 2020 року КМЦЗ видано Наказ № 78 про повернення незаконно отриманих коштів, виплачений як допомога по безробіттю та на виконання даного наказу [PERSON] було направлено лист № 266.5-5383/20 від 14 грудня 2020 про повернення коштів протягом 15 робочих днів від дня отримання листа, проте вимога була залишена без належного реагування. Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводить розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Як підтверджується наявними у справі доказами, відповідач [PERSON] порушила умови Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», перебуваючи у статусі безробітної особи, яка отримує соціальну допомогу на випадок безробіття, не повідомивши орган, який здійснює управління у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування України, про факт що вона навчалась у ВПУ № 25 м. Києва на денній формі навчання, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання відповідачем договірних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленні сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у х сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає і рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийняття. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказами в цілому, та і кожного доказу. Відповідно до п. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цивільним процесуальним Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог Київського міського центру зайнятості до [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, ухвалюючи рішення, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості грошові кошти в розмірі 3258,06 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved