Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 24.01.2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Малинського районного суду з позовною заявою про відшкодування шкоди завданої органом досудового розслідування, в обґрунтування якої зазначили, що в провадженні органу дізнання відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №1201906008000452, відомості про яке внесено до ЄРДР 21 липня 2019 року за ч.1 ст.125 КК України за фактом спричинення їм тілесних ушкоджень. 01 листопада 2019 року прокурором Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області Букатою І.С. винесено постанови про відмову слідчій СВ Малинського ВП Гаурі М.С. в погодженні підозри відносно [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Жодних слідчих дій з 01.11.2019 не проводилося, і 31.07.2020 року дізнавачем СД ВП №1 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 23.12.2020 року, скаргу потерпілих задоволено та постанову про закриття кримінального провадження скасовано. Разом з тим, з моменту скасування постанови, дізнавач не викликала потерпілих та не здійснювала жодних процесуальних дій по матеріалах провадження. [PERSON] та [PERSON] зазначають, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування та дізнання, що триває близько двох з половиною років; безпідставного прийняття рішення слідчим про закриття кримінального провадження у спосіб, який для позивачів демонструє ігнорування їх доводів; у зв`язку з такою тривалістю розслідування позивачі змушені відвідувати органи досудового розслідування та суду, звертатися з відповідними клопотаннями, що не входить до їх звичайної діяльності та призводить до моральних страждань. [PERSON] та [PERSON] оцінюють завдану їм моральну шкоду в розмірі по 50000 грн. кожному. Вимогами позовної заяви позивачі просять суд, стягнути з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Житомирській області на користь [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. кожному, а також понесені судові витрати на користь [PERSON] . Позивачі [PERSON] \~та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. 10 лютого 2022 року старшим юрисконсультом відділу правового забезпечення Головного управління Національної поліції в Житомирській області Мельнічуком Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства, що приймається з гідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів прокуратури і суду». Необхідною підставою для притягнення органу державної влади , їх посадових чи службових осіб до відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу або службових/посадових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих трьох умов має позивач. Подібний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року в справі №920/715/17. Як вбачається з наявних матеріалів, відомості про кримінальне провадження були внесені до ЄРДР 21 липня 2019 року за ч.1 ст.125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження). 31 липня 2020 року дізнавачем СД Малинського ВП на підставі ч.1 ст.284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження №1201906008000452 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді 23 грудня 2020 року дану постанову скасовано. Відповідач зазначає, що винесення дізнавачем постанови про закриття кримінального провадження не є безумовним доказом неправомірних дій в розумінні ст. 1173 та ст.1174 ЦК України. Незгода позивачів з прийнятим посадовою особою СД Малинського ВП рішенням, яке було оскаржене в порядку КПК України, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їм моральної шкоди, не тягне за собою наслідків цивільно-правового характеру та не є доказом порушення прав та інтересів позивачів. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд по справі №312/262/18 від 21 жовтня 2020 року. Позивачами не наведено доказів заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідач зазначив, що факт звернення [PERSON] та [PERSON] до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження свідчить про реалізацію ними своїх конституційних прав та не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивачів. На думку відповідача, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази неправомірних дій посадових осіб відділення поліції, що завдали моральну шкоду та розмір такої шкоди. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 21 лютого 2022 року до суду надійшла відповідь [PERSON] та [PERSON] на відзив представника відповідача ГУНП в Житомирській області, згідно якої позивачі зазначили, що сам факт небажання проводити слідство по кримінальному провадженню №1201906008000452, порушення розумних строків слідства, безпідставне закриття кримінального провадження стали негативними факторами, що вплинули на їх моральний стан, викликали пригнічення та усвідомлення незахищеності своїх громадянських прав. Внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків службовими особами відповідача, вони почуваються безправними. Протягом двох років до позивачів застосовувалися неправомірні дії, однак працівники поліції в цьому не вбачали правопорушень. Представник відповідача\~ГУ Державної\~казначейської служби\~України у\~Житомирській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, відзиву на позов до суду не подав. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним відмовити у\~задоволенні позовної\~заяви виходячи з наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Встановлено, що між позивачами та мешканцями будинку [ADDRESS] роками тривали конфліктні ситуації. На звернення [PERSON] та [PERSON] щодо вирішення конфліктної ситуації між мешканцями житлового будинку по [ADDRESS] , заступником міського голови Ювковецьким О.А. 06.08.2019 року надано відповідь за №С-642/03-24. Зазначено, що прибудинкова територія житлового будинку перебуває у користуванні мешканців даного будинку, тому розподіл території між власниками квартир зробити неможливо. Щодо захисту родини заявника від фізичного та психологічного насилля зі сторони сусідів необхідно звертатися до відділення поліції. Позивачами надано підтвердження неодноразових звернень до Малинського відділення поліції з приводу конфліктів з сусідами, за фактом протиправних дій мешканців будинку [ADDRESS] , за фактом пошкодження труби для постачання води. Заступником голови Житомирської обласної державної адміністрації Остапченко Н. надано відповідь №12160-С-1216-/10 від 12.11.2019 року на звернення [PERSON] до Офісу Президента України щодо вирішення конфліктної ситуації між мешканцями житлового будинку по [ADDRESS] . Вказано, що співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані використовувати спільне майно даного будинку за призначенням та додержуватися правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил протипожежної безпеки, санітарних норм. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Відповідно до Закону України «Про місцеві державні адміністрації», облдержадміністрація не наділена повноваженнями вирішення питань, порушених у зверненні. Як вбачаться з відповіді прокурора Коростишівської місцевої прокуратури №34-78/452-19 від 14.11.2019 року на звернення захисника [PERSON] адвоката Міхненка С.С., у кримінальному провадженні №1201906008000456 [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] ; [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] ; [PERSON] та [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . У кримінальному провадженні №12019060080000452, де потерпілими є [PERSON] та [PERSON] проводиться досудове розслідування. Згідно договору купівлі-продажу від 04 лютого 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №356, [PERSON] та [PERSON] продали квартиру [ADDRESS] . Судом під\~час розгляду\~справи витребувано\~матеріали кримінального\~провадження №1201906008000452 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України. Згідно даних витягу з ЄРДР, 20 липня 2019 року близько 18 години в [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] на ґрунті неприязних відносин спричинили тілесні ушкодження [PERSON] . В рамках вказаного кримінального провадження, 21.07.2019 проведено допит потерпілої [PERSON] ; 03.09.2019 проведено допит потерпілого [PERSON] ; 24.07.2019 допитано в якості свідка [PERSON] ; проведено судово-медичне обстеження, що підтверджується актами №292, №293; 12.08.2019 допитано в якості свідка [PERSON] ; проведено огляд відео записів події, знятих [PERSON] на мобільний телефон; 03.08.2019 проведено слідчі експерименти за участю потерпілих [PERSON] та [PERSON] ; 28.08.2019 проведено слідчий експеримент за участю свідка [PERSON] ; проведено судово-медичні експертизи, що підтверджується висновками №341, №344, №397; 11.09.2019 допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] . Постановами прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Букати І.С. від 01.11.2019 року , відмовлено у погодженні підозри [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Окрім цього, 25.12.2019 проведено одночасні допити за участю потерпілої [PERSON] та свідка [PERSON] , за участю потерпілого [PERSON] та свідка [PERSON] ; 30.01.2020 проведено слідчі експерименти за участю свідка [PERSON] , потерпілої [PERSON] , потерпілого [PERSON] ; проведено судово-медичні експертизи, що підтверджується висновками №41, №42. Постановою дізнавача СД Малинського ВП від 31 липня 2020 року, кримінальне провадження №1201906008000452, внесене до ЄРДР 21.07.2019 за фактом нанесення [PERSON] та [PERSON] тілесних ушкоджень закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 23 грудня 2020 року по справі №283/1809/19 скасовано вище вказану постанову про закриття кримінального провадження №1201906008000452. Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Згідно з частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1167 ЦК України\~визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~статті 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог\~статті 1174 ЦК України\~потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей\~1167,\~1174 ЦК України. При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивача зобов`язано відповідача вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до відповідальності. Сам факт задоволення слідчим суддею скарги [PERSON] та [PERSON] про скасування постанови дізнавача щодо закриття кримінального провадження № 1201906008000452 від 21 липня 2019 року не є належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. Незгода позивачів з прийнятим дізнавачем рішенням, яке було оскаржене в порядку КПК України, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їм моральної шкоди. Позивачами не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їм шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі\~статті 81 ЦПК України\~є їх процесуальним обов`язком. До подібних висновків дійшов Верховний Суд в постановах: від 29 вересня 2021 року у справі № 757/33629/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 635/4708/19. За частиною 2\~ст.\~141\~ЦПК України, у разі відмови в позову, судовий збір покладається на позивача. \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed