Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О., звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] в [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,2200 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ № 004012 від 17.03.2000. Обґрунтування позовних вимог. В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Любшанської сільської ради, загальною площею 1,2200 га, що належали померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №004042 від 17.03.2000. [PERSON] була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] до дня свої смерті і на день смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Любшанської сільської ради посвідчувався заповіт від 15.01.2004 та зареєстрований у реєстрі під № 2 в користь [PERSON] . Даний заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано. Окрім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка покійної [PERSON] , однак вона спадщину не прийняла у жоден із способів, передбачених законом. Чоловік покійної [PERSON] помер швидше, а саме [INFO] . Натомість позивачка постійно проживала із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. 21.01.2022 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері - [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Любшанської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того позивачка не може документально підтвердити факт її постійного проживання із матір`ю на час відкриття спадщини. Для визнання права позивачки на спадкове майно потрібно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Окрім того, позивачка не може оформити прийняту нею спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, через його втрату. За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.02.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 10.03.2022 /а.с.26-27/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 10.03.2022 у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі підготовче засідання було відкладено на 18.04.2022 /а.с.34/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 18.04.2022 підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 17.05.2022 /а.с.43-44/. Розгляд справи по суті відбувся 17.05.2022 за участю позивачки та її представника. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні 17.05.2022 позивачка [PERSON] та її представник адвокат Яременко І.О. заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки. Представник третьої особи територіальної громади села Любша в особі Журавненської селищної ради Львівської області подав заяву про розгляд справи без його участі, також повідомляє про відсутність на час розгляду справи інформації, яка б була підставою щодо заперечення або невизнання позовних вимог. В судовому засіданні позивачка [PERSON] , яка була допитана в якості свідка та свідок [PERSON] пояснили, що позивачка постійно проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини у с. Любша Жидачівського району Львівської області. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст. 223 ЦПК передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Управління у Стрийському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 10.01.2022 №97-13-0.22-134/0/293-22, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Любшанської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 004042 від 17.03.2000. Площа земельної ділянки: 1,2200 га. Цільове призначення: для ведення товарно сільськогосподарського виробництва/а. с.17/ Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.05.1964, [PERSON] та [PERSON] 05.05.1964 уклали шлюб смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, та після одруження дружині присвоєно прізвище - [PERSON] /а. с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого вдруге 07.05.1993, [PERSON] народилася [INFO] в с. Млиниська Жидачівського району Львівської області, а її батьками були [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.02.2008, [PERSON] та [PERSON] 28.02.2008 розірвали шлюб, актовий запис №22, після реєстрації розірвання шлюбу дружині залишено прізвище « [PERSON] » /а. с.11/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 02.12.2021, років, про що зроблено відповідний актовий запис №9 /а. с.12/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.06.2015, [PERSON] померла [INFO] в с. Любша Жидачівського району Львівської області у віці 71 року, про що зроблено відповідний актовий запис №12 /а. с.13/. Згідно довідки спадщини виконавчого комітету Журавненської селищної ради, що видається при оформленні № 306 від 01.12.2021, [PERSON] була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] до дня свої смерті і на день смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Любшанської сільської ради посвідчувався заповіт від 15.01.2004 та зареєстрований у реєстрі під № 2 в користь [PERSON] . Даний заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано /а.с.14/. Згідно заповіту від 15.01.2004, посвідченого у Любшанській сільській раді, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно дочці [PERSON] /а. с.15/. Згідно витягу зі спадкового реєстру №68191504 від 21.01.2022, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася /а. с.16/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацької А.О. №05/02-31 від 21.01.2022, [PERSON] роз`яснено, що [PERSON] може звернутися до суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельні ділянки на території Любшанської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном /а. с.19/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем позивачці необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавці своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку). Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право власності на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; відповідачка проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved