Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в сумі 140133,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 31.12.2013 р. на підставі кредитного договору №GР-5796041 від 31.12.2013 р. видало відповідачу кредит у сумі 24999,83 грн. 19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий час, тому станом на 28.02.2020 р. його заборгованість перед банком становить 140133,00 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 21541,11 грн.; заборгованість за процентами - 5786,06 грн.; заборгованість за комісією 26325,56, грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 86480,27 грн. У зв`язку з вище викладеним позивач змушений звернутися до суду позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 140133,00 грн. та витрати про сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. Відповідно до ч. 5\~ст.\~279\~ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 23.06.2020 р. відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду 02.09.2020 р. надійшов відзив, в якому відповідач вказав, що банк неодноразово звертався до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також було видано нотаріусом виконавчий напис про стягнення заборгованості з нього на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р. в сумі 60266,95 грн. Рішенням суду даний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню. Звертаючись до приватного виконавця з заявою про видачу виконавчого напису банк вказував іншу заборгованість по даному кредитному договору. Також банк звертався у 2019 р. до суду з позовом про стягнення заборгованості, де вказав заборгованість по кредиту в іншому розмірі. Банк намагається вести в оману суд та відповідача, заявляючи за одним і тим же кредитним договором зовсім різні суми до стягнення. У відзиві відповідач просив суд звернути увагу на факт заборони стягувати комісію та пеню з порушенням строків більше одного року. В зв`язку з вище вказаним відповідач просив відмовити в позові повністю та розгляд справи здійснювати в його відсутність. 04.02.2021 р. судом було винесено ухвалу, якою визнано обов`язковою участь представника позивача та відповідача. У судовому засіданні 21.03.2022 р. представник позивача Киричук Г.М. позов підтримала та наполягала на стягненні з відповідача тіла кредиту, відсотків, щодо стягнення комісії та неустойки, то представник покладалася на розсуду суду. Представник банку вказала, що стягнення комісії передбачене в загальних умовах п.6.1., 3.7. Представник зазначила, що банк двічі звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, але нарахування були здійсненні за різні періоди. Також було звернення до нотаріуса щодо видачі виконавчого напису про стягнення простроченої заборгованості (тіла, комісії та відсотків) за період з 12.03.22018 р. по 12.03.2019 р., але даний виконавчий напис було скасовано. У судове засідання 16.05.2022 р. представник позивача не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечував. У судове засідання 16.05.2022 р. відповідач не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином. У відзиві просив розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 31.12.2013 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та відповідачем [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), підписана угода про надання кредиту №GР-5796041. За вказаною угодою сума кредиту становить 24999,83 грн., строк кредиту 48 місяців, розмір комісії за обслуговування кредиту 2,70%, розмір процентної ставки 15%річних. У даній угоді сторони узгодили й графік платежів. Відповідачем також підписано 31.12.2013 р. Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків. Меморіальним ордером №177563221 від 31.12.2013 р. стверджено факт перерахування банком на рахунок [PERSON] кредитних коштів у сумі 24999,83 грн. Пунктом 5.3. Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків визначено, що за повне або часткове прострочення виконання грошових зобов`язань за договором Карткового рахунку Клієнт сплачує Банку штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,49% від простроченої суми за кожен день затримки виконання. Копією витягу з ЄДРПОУ встановлено, що Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» являється правонаступником ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» з 19.07.2016 р. Відповідно до письмової вимоги (Повідомлення) № 186 від 10.01.2019 р. Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до [PERSON] з вимогою негайно погасити заборгованість станом на 10.01.2019 р. по кредитному договору в загальному розмірі 60266,32 грн. в строк до 17.01.2019 р. Доказів отримання відповідачем такої вимоги стороною позивача суду не надано. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №GР-5796041від 31.12.2013, станом на 28.02.2020 (включно) становить 140133,00 грн., в тому числі: заборгованість за сумою кредиту - 21541,11 грн.; заборгованість за процентами - 5786,06 грн.; заборгованість за комісією 26325,56, грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту 86480,27 грн. Позивачем додано до позову виписку з особового рахунку [PERSON] з 31.12.2013 р. по 14.11.2016 р. та з 14.11.2016 р. по 11.02.2020 р. 10.05.2022 р. на електронну адресу суду представник позивача надіслав детальний розрахунок заборгованості відповідача перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк». Заборгованість за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013, станом на 28.02.2020 (включно), який досліджено судом та з якого встановлено, що: - заборгованість за сумою кредиту в сумі 21541,11 грн. нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.; - заборгованість за процентами - 5786,06 грн. нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.; - заборгованість за комісією 26325,56, грн. нарахована за період з 31.01.2014 по 31.12.2017 р.; - неустойка (пеня) за порушення зобов`язань по кредиту в сумі 86480,27 грн. нарахована за період з 01.12.2017 по 17.01.2019 р. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості не надав доказів на її спростування та погашення в більшому обсязі, аніж ураховано позичальником в розрахунку. У відзиві відповідач просив суд звернути увагу на факт заборони стягувати комісію та пеню з порушенням строків більше одного року. На дане зауваження суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Від відповідача до суду не надходила заява про застосування позовної давності, тому дане питання не розглядалося судом. Посилання відповідача на те, що банк неодноразово звертався до суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором не заслуговує на увагу, оскільки рішення суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №GР-5796041від 31.12.2013 р. відповідачем не надано. Копія позовної заяви та копія ухвали про залишення даної позовної заяви без розгляду, надані відповідачем до відзиву, лише свідчать про звернення банку до суду. Згідно копії рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.10.2019 р. по справі №755/9396/19 виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. від 18.03.2019 р. №6751 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р. визнано таким, що не підлягає виконанню. Дане рішення набрало законної сили 26.11.2019 р. З вищевказаного слідує, що відповідачем наданими доказами не ствердженого факт того, що банком вже стягнуто заборгованість за кредитним договором №GР-5796041 від 31.12.2013 р., а навпаки спростовано доводи щодо наявного стягнення банком даної заборгованості. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Суд, при розгляді вказаної справи бере до уваги, що відповідач користувався кредитними коштами, що стверджується випискою з особового рахунку, тобто використовував їх на власний розсуд, він достеменно знав, що кошти, взяті в борг, підлягають поверненню. Дані факти не оспорювалися відповідачем у відзиві. У відзиві відповідач вказував на неправильність нарахувань заборгованості, але не надав суду належних та допустимих доказів повного погашення ним заборгованості по кредитному договору. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості за сумою кредиту, що становить 21541,11 грн. підлягають задоволенню. Безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 26325,56 грн., нарахування якої суперечить положенням частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 26325,56 грн. не підлягають задоволенню. Як встановлено судом розмір процентної ставки узгоджений сторонами в оферті, яку відповідач підписав, чим погодився на умови, викладені в ній. Отже, стягненню з відповідача підлягає заборгованість за процентами, яка визначена позивачем за період з 31.01.2014 р. по 31.12.2017 р. та становить 5786,00 грн. Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що розмір заборгованості відповідача по кредиту, заявлений до стягнення відповідачем, становить 21541,00 грн., а розмір нарахованої за період з 01.12.2017 р. по 17.01.2019 р. пені 86480,27 грн. Нарахована позивачем пеня значно перевищує розмір заборгованості по кредиту, тому суд вважає, що розмір пені, заявлений до стягнення, підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст.551 ЦК України. Суд вважає, що з відповідача на користь позивач підлягає стягненню пеня в розмірі, що дорівнює заборгованості по сумі кредиту, а саме 21541,00 грн. Під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2102,00 грн., оскільки вимоги позивача задоволено частково на суму 48868,28 грн. (35%), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 735,70 грн. у порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору. На підставі зазначеного та

Outcome: partial