Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася у суд із позовом до Снятинської міської ради, [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві за адресою [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] ,1929 р.н., [PERSON] , 1928 р.н., [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1959 р.н. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 року проживали вищезазначені особи, отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Належні частки з майна не виділялись і ніхто свою частку не втрачав. [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] відкрилася спадщина на належне останньому майно. В даний час позивачка бажає оформити право власності на спірний будинок, однак останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що не визначені частки у колгоспному дворі . Чоловік позивачки не претендує на вказане господарство, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого на [PERSON] , вбачається, що остання померла [INFO] . З свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого на [PERSON] , вбачається, що останній помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 11.01.2022 р. №37/02-31, відмовлено [PERSON] жительці [ADDRESS] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] оскільки не визначені частки у колгоспоному дворі. З довідки від 06.06.2022 р. №513/02-14, виданої державним нотаріусом, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що проживав в [ADDRESS] заведена спадкова справа за №94/2021 на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом №282 від 30.03.2021 р. дочки померлого [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Заяв від інших спадкоємців не надходило. З довідки від 26.01.2022 р. №112, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, слідує, що станом на 15.04.1991 р. за адресою [ADDRESS] були зареєстровані слідуючі особи: [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , 1928 р.н., [PERSON] , 1956 р.н., [PERSON] , 1959 р.н. З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на домоволодіння від 05.08.1977 р., домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору де головю двору [PERSON] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз`яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ "Про власність" вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що невизначеність часток документу не є підставою відмови у захисті права позивачки, а тому на підставі вищенаведеного, суд вважає, що позивачка, набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1233, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved