Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує 13.07.2001 він купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.07.2001. Як його запевнила продавець, вона не є власником присадибної земельної ділянки і на той час нотаріус не вимагав від сторін за договором купівлі-продажу житлового будинку вчиняти додатково другий договір купівлі-продажу земельної ділянки. Вказане їм було зрозуміло та роз`яснено нотаріусом, що земельна ділянка переходить до нового власника у разі набуття права на житловий будинок. 26.10.2021 він отримав витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № 0007928472021, з якого дізнався, що за кадастровим номером 0520485600:03:004:0226 існує земельна ділянка у приватній власності [PERSON] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1903 га по [ADDRESS] . Підстава виникнення права власності - рішення Флоринської сільської ради від 12.03.1998 10 сесії 22 скликання. Документом, що посвідчує право власності є державний акт від 09.10.2001 серії ВН № 000065. При зверненні до відповідача йому стало відомо, що вона є дочкою [PERSON] , однак спадщину не прийняла та ніякого майна не оформляла. На даний час він не може набути право власності на зазначену земельну ділянку з вищенаведених підстав. Просить визнати за ним право приватної власності на присадибну земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0520485600:03:004:0226, площею 0,1903 га, що розташована по [ADDRESS] , припинивши право власності на цю ділянку за [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримав, просить розглянути справу в його відсутність. \~ \~ \~ \~Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій вона позов визнає, просить розглянути справу без її участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 Земельного кодексу України). \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. \~ \~ \~ \~Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права від порушень і протиправних посягань особи, яка припустилася правопорушення у спірних правовідносинах, із застосуванням відповідного способу захисту. \~ \~ \~ \~Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України. Зокрема, за змістом частин другої та третьої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Загалом, право власності набувається особами з підстав, що не заборонені законом, в тому числі, з правочинів (стаття 328 ЦК України). Якщо інше не випливає із закону, або не встановлено судом - право власності вважається набутим правомірно. \~ \~ \~ \~Оскільки набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні норми про визнання права власності (стаття 392 ЦК України) - повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту шляхом визнання права власності (стаття 392 ЦК України). \~ \~ \~ \~З досліджених судом доказів встановлено, що вимоги позивача [PERSON] у цій справі щодо визнання за ним права власності на земельну ділянки, яка має індивідуально визначені характеристики, а саме площу та кадастровий номер і є об`єктом права власності, зумовлені набуттям ним на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.07.2011 права власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. \~ \~ \~ \~Стаття 377 ЦК України унормовувала, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків). \~ \~ \~ \~Водночас у ст. 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстраціїцих прав. \~ \~ \~ \~Передбачений ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України перехід права на землю (права власності чи права користування) у разі набуття права власності на нерухоме майно за цивільно-правовою угодою саме за наявності відповідного права у відчужувача нерухомого майна, оформленого і зареєстрованого належним чином. \~ \~ \~ \~Тобто, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК України особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. \~ \~ \~ \~Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності не будівлю і споруду та законодавства майнових відносин, що виникають при укладанні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності. \~ \~ \~ \~Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17. Аналогічна позиція закріплена в постанові палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності КГС ВС від 28.02.2020 N 913/169/18. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 вказано, що чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення (Суд у цьому висновку враховує mutatis mutandis висновки, викладені у пункті 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16). \~ \~ \~ \~Таким чином, застосування принципу слідування землі за будівлею в цій справі, з урахуванням конкретних її обставин, є визначальним і покликано на визнання заявлених прав позивачем на земельну ділянку біля належного йому на праві власності житлового будинку, яке нерозривно зв`язане із цим будинком та необхідна для його обслуговування, що повністю ґрунтується на викладених вище нормах Закону. \~ \~ \~ \~Як визначено у ст. 1 Конституції України - Україна є правова держава, а в силу її ст. 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України). Суддя є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України). Разом з тим, в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 200 ч.ч. 3, 4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Оскільки під час підготовчого судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 120 ,125 ЗК України, ст.ст. 15, 16, 328, 377, 392 ЦК України,

Outcome: approved