Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ ФК «Дінеро» (далі «Відповідач»),\~ треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №47039 за яким стягнено з Позивача заборгованість за кредитним договором №AG1652152 від 16.09.2019 року на користь ТОВ ФК «Дінеро» в розмірі 15 442,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14.02.2020 року по 23.10.2021 рік. Як убачається з виконавчого напису, Відповідачем було нараховано: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 12 200,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 2 592,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат», а всього\~ - 14 792,00 грн. 20.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Період, який проводиться стягнення заборгованості за виконавчим написом становить з 14.02.2020 року по 23.10.2021 рік. У наданих документах, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса №47039 не визначено, коли саме настав строк сплати за кредитом, не визначено яка сама сума заборгованості. Позивач зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив визнати виконавчий напис, вчинений 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., зареєстровано в реєстрі №47039, таким, що не підлягає виконанню, стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 04.03.2022 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.38-39). 23.05.2022 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним, чином про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.44, 45, 54). 23.05.2022 року в судове засідання представник Відповідача ТОВ ФК «Дінеро», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. 18.05.2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. засобами електронного зв`язку на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі\~ (а.с.51, 52, 53, 55, 56, 57, 59). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 16.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №47039 за яким стягнено з Позивача заборгованість за кредитним договором №AG1652152 від 16.09.2019 року на користь ТОВ ФК «Дінеро» в розмірі 15 442,00 грн. (а.с.15). 20.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження №68251334 з виконання виконавчого напису №47039 (а.с.16). У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів\~ нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів\~ нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на договорах позики, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача до ТОВ ФК «Дінеро». Наявні всі правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, Позивач подав суду докази понесених ним\~ судових витрат та просив про відшкодування цих витрат. За змістом ч.1 п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. В підтвердження понесених витрат на правову допомогу Позивачем надано договір №б/н/22 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 26.01.2022 року; Додаток №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/22 від 26.01.2022 року; копі. платіжного доручення №NOX6A5996V від 27.01.2022 року на суму 1 500,00 грн., копію меморіального ордеру №309110953 від 16.02.2022 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17.02.2022 року (а.с.18-19, 20, 22, 23, 24). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц. А тому, враховуючи принцип змагальності, розумності і співмірності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. підлягають стягненню з ТОВ ФК «Дінеро» на користь Позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 15.02.2022 року та 496,20 грн., що підтверджується квитанцією від 15.02.2022 року (а.с.1, 31), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved