Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

16 грудня 2021 року Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог з боку позивача Територіальний відділ служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що 06 грудня 2021 року до служби у справах дітей Одеської міської ради надійшло телефонне повідомлення від сектору превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області про те, що до відділу поліції № 1 була доставлена [PERSON] , [INFO] у неадекватному стані разом з малолітнім [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у відділі поліції № 1 [PERSON] повідомила, що за адресою її місця проживання: [ADDRESS] перебуває без нагляду дорослих її малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами служби у справах дітей ОМР 06 грудня 2021року було здійснено негайний виїзд за даною адресою та встановлено, що житлово-побутові умови проживання незадовільні. В квартирі не дотримано санітарно-гігієнічних норм. Речі розкидані, безлад, затхлий запах, бруд. Мати малолітніх дітей [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей від 06.12.2021 року встановлено, що перебування малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю загрожує х життю та здоров`ю. Відомості про батька відсутні. В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітню [PERSON] було направлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради, а [PERSON] до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради. Малиновською районною адміністрацією ОМР було прийнято розпорядження № 74/01-06 від 08.12.2021 року «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також 09.12.2021 року за № 3561/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. У зв`язку з чим, просили відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення батьківських прав та стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду з перерахуванням на особистий рахунок дітей. Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи з викликом сторін по справі. В судове засідання сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що учасники справи виявлять бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] , яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 01 квітня 2014 року та Серія [NUMBER], яке видано Віддлом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 30 березня 2016 року (а.с. 10,11). 06 грудня 2021 службі у справах дітей Одеської міської ради від сектору ювенальної превенції відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області стало відомо про те, що до відділу поліції № 1 була доставлена [PERSON] , [INFO] у неадекватному стані разом з малолітнім [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у відділі поліції № 1 [PERSON] повідомила, що за адресою її місця проживання: [ADDRESS] перебуває без нагляду дорослих її малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради 06.12.2021 року було здійснено негайний виїзд за адресою проживання [PERSON] , [INFO] для з`ясування обставин. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було встановлено, що житлово-побутові умови проживання незадовільні. В квартирі не дотримано санітарно-гігієнічних норм. Речі розкидані, безлад, затхлий запах, бруд. Мати малолітнії дітей [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде асоціальний спосіб життя. Як вбачається з матеріалів справи, у телефонній бесіді 06.12.2021 року спеціаліста служби у справах дітей ОМР з бабусею [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , було з`ясовано, що її онука займається продажем наркотичних речовин. Також вона повідомила, що до [PERSON] постійно приходять сторонні люди. Як вбачається, з поясненнь [PERSON] , остання підтвердила факт, що перебувала у стані наркотичного сп`яніння. Як вбачається з актів проведення оцінки безпеки дітей від 06.12.2021 року встановлено, що перебування малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю загрожує їх життю та здоров`ю. В результаті підтвердженого факту безпосередньої загрози життю та здоров`ю малолітню [PERSON] було направлено до КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Одеської міської ради, а [PERSON] до КНП «Дитяча міська клінічна лікарня № 3» Одеської міської ради. Малиновською районною адміністрацією ОМР було прийнято розпорядження № 74/01-06 від 08.12.2021 року «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також 09.12.2021 року за № 3561/01-20 органом опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Слід зазначити, з матеріалів справи вбачається, що відомості про батька дітей відсутні, що також не спростовано [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав та результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не приділяє достатньої уваги до виховання та утримання своїх малолітніх дітей, не забезпечує нормальних умов для їх проживання, навчання та розвитку, залишення дітей з відповідачкою може призвести до тяжких наслідків, тому суд вважає за доцільне відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та тимчасово влаштувати малолітніх до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення. Вирішуючи питання про відібрання дитини, суд вважає за необхідне також вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, оскільки батьки, не звільняються від обов`язку утримувати дитину навіть у випадку позбавлення останніх батьківських прав чи відібрання у них дитини. При визначені розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач є працездатню та здатна надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та достатнім буде визначити аліменти, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 року встановлено суми прожиткового мінімуму на 2021 рік, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 2618 гривень. Крім того, Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 року встановлено суми прожиткового мінімуму на 2022 рік, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів суд враховує що ні позивачем, ні відповідачем не надано суду доказів щодо розміру доходу [PERSON] , [INFO] . Також суд враховує, що на момент ухвалення рішення суду, доказів щодо участі відповідача у матеріальному забезпеченні дітей не надано, та що відповідачем не надано суду заперечень щодо розміру аліментів, які просить стягнути позивач. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що буде доцільно стягувати з [PERSON] , [INFO] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved