Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - відповідач, ТОВ «Вердикт Капітал), треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19414 від 21.08.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (далі - спірний виконавчий напис). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що спірний виконавчий напис є незаконним, вчинений з грубим порушенням норм законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що 25.07.2013 між ним та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500911495 у простій письмовій формі. Відповідно до умов кредитного договору Банк надав йому кредит у сумі 15000,00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12.99% річних та кінцевий термін повернення кредиту- 26.07.2015. В подальшому, право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалось, останній раз 16.01.2019 ТОВ «Фінансова компанія Веста» відступила ТОВ «Вердикт капітал» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню. Крім того, спірний виконавчий напис вчинено поза межами строку встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат», а також його зміст не містить інформації про звернення ТОВ « Вердик Капітал» до нього з листом-вимогою про сплату заборгованості. До складу заборгованості за кредитним договором, яка визначена у виконавчому написі включені проценти за кредитом та пеня, що протиправно нараховані ТОВ « Вердикт капітал» після спливу строку кредитування. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2021 визначено головуючого суддю: Попраса В.О. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.05.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрите загальне позовне провадження по справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення судді з посади. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.09.2021 цивільну справу №953/8799/21 прийнято до провадження судді Київського районного суду м.Харкова Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.11.2021 підготовче провадження у цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. Заяв, клопотань не подавав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заяв, клопотань не подавав. Правом на подання відзиву на позов не скористався. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на те, що неявка в судове засідання учасників справи, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 25.07.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» (далі-Банк) та [PERSON] , як позичальником укладено кредитний договір №500911495 (далі - Кредитний договір). Кредитний договір укладено у простій письмовій формі (а.с.9,10) . Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит в сумі 15000.00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12.99% річних. Згідно п. 2.3 Кредитного договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 26.07.2015. 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №19414, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором №500911495 від 23.07.2013, укладеним з АТ « Альфа-Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 16.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість за період з 16.01.2019 по 11.03.2020 у розмірі 51 119,89 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 8737,47 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту у розмірі 5451,66 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 17880,76 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями у розмірі 19050,00грн. Крім того, стягнуто плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн. (а.с. 8) 16.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. на підставі заяви стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №63253909 при примусовому виконанні виконавчого напису №19414 від 21.08.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суму заборгованості у розмірі 51769,89 грн. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до частин 8,11 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його не чинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині 5 статті 254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (стаття 255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. В межах розгляду даної справи судом встановлено, що спірний виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором вчинений нотаріусом 21.08.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Разом з цим, кредитний договір №500911495 від 25.07.2013, укладений між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк», який був наданий нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. Крім того, зміст частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Як вище зазначалося, 25.07.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» (далі-Банк) та [PERSON] , як позичальником укладено кредитний договір №500911495. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав відповідачу кредит в сумі 15000.00 грн. з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 12.99% річних. Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 26.07.2015. Разом з цим, спірний виконавчий напис про стягнення заборгованості за Кредитним договором був вчинений за заявою ТОВ «Вердикт Капітал», як нового кредитора 21.08.2020, тобто поза межами трьох річного строку, передбаченого статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №19414 від 21.08.2020 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Суд зазначає, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.09.2021 по справі 910/10374/17. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд вважає, що за результатом розгляду справи встановлені підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 29.06.2021 забезпечено позов по даній цивільній справі шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №19414, вчинений 21.08.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем. Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, суд роз`яснює, що заходи забезпечення позову по даній справі, вжиті ухвалою суду від 29.06.2021, у зв`язку із задоволенням позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи у відповідності до положень частини 7 статті 158 ЦПК України.

Outcome: approved