Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до Смілянської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . Після його смерті залишилась спадщина - квартира [ADDRESS] , загальною площею 58,1м2, житловою площею 35,2м2, належна померлому на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 1997 року зареєстрованого Смілянською біржею (філією ТБ "Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі") в реєстрі обліку біржових угод під №1-164/97. Позивачі є спадкоємцями по заповіту на це нерухоме майно. Проте в нотаріальному оформленні права на спадщину їм було відмовлено з підстав того, що договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого спадкодавець набув право власності на квартиру, було зареєстровано на товарній біржі і не посвідчено нотаріально. Посилаючись на ці обставини позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача і просять визнати за ними право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом в рівних частках. Позивачі у судове засідання не з`явились, проте від їх представника до суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу у його та позивачів відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи не з`явились в судове засідання то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, висловлену письмово, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,1м2, житловою площею 35,2м2, належна померлому на підставі договору купівлі-продажу від 07 березня 1997 року зареєстрованого Смілянською біржею (філією ТБ "Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі") в реєстрі обліку біржових угод під №1-164/97. Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , оскільки [PERSON] за життя не звернувся за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, відповідно до чинного законодавства. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 18 травня 2021 року [PERSON] склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. за реєстровим №505, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачам в рівних частках. Статтею 227 ЦК УРСР у редакції, чинній на момент укладення зазначеного договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР у редакції, чинній на момент укладення договору купівлі-продажу, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956 XII в редакції, чинній на момент укладання договору купівлі-продажі, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року за № 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до п.1.4-1.5 Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13 грудня 1995 року, державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток №1), за рахунок коштів власників нерухомого майна. До об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносить, зокрема, і квартири багатоквартирних будинків. Пунктом 6 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб як Додатку №1 до Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, до таких правовстановлюючих документів віднесено договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею. Таким чином, реєстрація Смілянським відділком бюро технічної інвентаризації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Смілянською біржею (філією ТБ «Київська Біржа нерухомості Джі-Ай-Пі»), а не нотаріусом, станом на 07 березня 1997 року не суперечило чинному на той час законодавству. Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що вказана вище квартира дійсно належала спадкодавцю [PERSON] на підставі зареєстрованого на товарній біржі договору купівлі-продажу квартири, який був фактично виконаний сторонами, а також відповідно до чинного, на момент його укладення, законодавства зареєстрований у бюро технічної інвентаризації. Однак, у зв`язку з недодержанням при укладенні договору купівлі-продажу квартири нотаріальної форми, позивачі як спадкоємці за заповітом не можуть реалізувати свої спадкові права. Тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. На підставі ст. 128, 153, 227, 242 ЦК УРСР, ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. 15 Закону України «про товарну біржу»,

Outcome: approved