Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття з реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що він є власником домоволодіння [ADDRESS] . На даний час у домоволодінні [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Місце проживання вказаних осіб було зареєстровано у будинку позивача, оскільки [PERSON] була одружена з сином позивача - [PERSON] , та відповідно приходилась позивачу невісткою, а [PERSON] являється сином [PERSON] від попереднього шлюбу. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , однак в домоволодінні не проживають з квітня 2016 року без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, які нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, у зв`язку з чим позивач змушений їх сплачувати самостійно в повному обсязі. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачам не чинили, вони добровільно визначили собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користується. Тому позивач просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 28.10.2021 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26 травня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В судове засідання позивач не з`явилась, до суду надано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії"). Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.09.2001 року. (а.с.5). Згідно з довідкою № 10/5-1410 від 06.08.2021 про склад сім`ї, за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад один рік, підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с.11). Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS] . Також суд вважає стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень з кожного.

Outcome: approved