Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю. Позов мотивовано тим, що 26.02.2014 року Богуславським районним судом Київської області було прийнято рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.\~ Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] .\~ З квітня 2013 року сторони по справі не проживають разом, син залишився проживати з позивачкою. Згоди щодо визначення місця проживання дитини сторони дійшли раніше, але станом на теперешній час ухвалене судом рішення про визначення місця проживання дитини необхідне для можливості реалізації права позивачки самостійно вирішувати питання щодо: зміни місця проживання дитини, влаштування у навчальні заклади, гуртки, в тому числі щодо тимчасового виїзду дитини за межі країни.\~\~З 2014 року по 2017 рік позивачка з сином зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи з тимочасово окупованої території АР Крим в с. Сварка та с. Ольшаниця, що доводиться Довідкою від 28.08.2014 року, Довідкою від 24.12.2014 року, Довідкою від 20.07.2017 року. У відповідача не існує перешкод для виконання ним обов`язку по утриманню власної дитини та забезпечення дитині можливості нормального розвитку. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідачем не було здійснення наміру в спілкуванні з дитиною, приймати участь її вихованні та добробуті. З 2013 року по даний час відповідач з сином не спілкується та ним не було здійснено жодних спроб побачити дитину. Увесь час син проживає з позивачкою, вона займається його вихованням, піклується про його здоров`я\~\~дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивачкою дитині забезпечений належний рівень життя, необхідний для розвитку. З 2014 року позивачка перебуває в шлюбних відносинах з [PERSON] . З 2015 року позивачка працевлаштована до військової частини [NUMBER] с. Ольшаниця, на посаду бухгалтера. На даний час знаходится у декретній відпустці.\~ У зв`язку із викладеним, позивачка просить визначити місце проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] .\~ Ухвалою суду від 11.11.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Протокольною ухвалою від 03.02.2020 року було залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Рокитянської районної державної адміністрації.\~ 22.07.2020 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутності відповідача, в якій зазначає, що позов визнає та просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.\~ Протокольною ухвалою від 09.06.2021 року було задоволено клопотання представника позивача та залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Рокитянської селищної ради Білоцерківського району Київської області.\~ Відповідно до розпорядження Керівника апарату Деснянського районного суду м.Києва Зубець Л.В. від 04.11.2021 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи від 04.11.2021 визначено суддю Панченко О.М. для розгляду вищевказаної справи.\~ Ухвалою суду від 08.11.2021 року прийнято до розгляду вищевказану справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.\~ Протокольною ухвалою від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.\~ В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлялися належним чином, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити.\~ Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10.07.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Євпаторського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим. У графі батьки вказано відповідача - [PERSON] та позивачку [PERSON] . Як вбачається із рішення Богуславського районного суду Київської області від 26.02.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 15.11.2014 року, актовий запис 109, виданим [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . З 2014 року по 2017 рік позивачка з сином зареєстровані як внутрішньо-переміщені особи з тимочасово окупованої території АР Крим в с. Сварка та с. Ольшаниця, що підтверджується Довідкою від 24.12.2014 року №3224000242 (а/с 14), Довідкою від 20.07.2017 року № 148 (а/с 15). Відповідно до довідки Рокитянської районної державної адміністрації від 09.08.2017 року № 446, позивачка виконує обов`язки щодо виховання сина [PERSON] , батько дитини з 2014 року і на даний час не переймається перебуванням дитини в садочку. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною третьою статті160 СК України, визначено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства , сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивачка позитивно характеризується, має стабільний дохід, забезпечена придатним для нормального виховання та розвитку неповнолітнього [PERSON] , бажає визначити місце проживання сина з собою. Таке ж бажання виявив і відповідач, який подав до суду заяву про визнання позовних вимог. Тому враховуючи думку позивачки та відповідача, та з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд проходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки таке рішення не суперечитиме найвищим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України,судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved