Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

В жовтні 2021 р. позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди, заподіяною смертю потерпілого, витрат на поховання, пені, в якому просила стягнути з відповідача 67014,00 грн страхового відшкодування в звязку з втратою годувальника, 5000,00 грн витрат на поховання, 3140,99 грн пені та судові витрати. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 26.12.2018 р. відбулось ДТП за участі автомобілів ВАЗ 211540, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 211540 та пасажир - [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події. [PERSON] є матір`ю [PERSON] , опікуном якої було призначено [PERSON] 16.12.2019 р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , через представника звернулись до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 183704,00 грн Відповідач виплатив моральну шкоду для батьків та сина загиблого [PERSON] , частку шкоди, пов`язаної з втратою годувальника для сина загиблого [PERSON] та витрати на встановлення надгробного пам`ятника. Невиплаченими залишились розмір страхового відшкодування, яке мала отримати позивач в розмірі 67014,00 грн та витрати на поховання в сумі 5000,00 грн. Крім цього, в зв`язку з неотриманням страхового відшкодування з вини страховика позивач нарахував пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за 101 день прострочення виплати в розмірі 3140,99 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов відповідач заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП була застрахована в АТ «СК «Інго». Право на отримання страхового відшкодування в зв`язку з втратою годувальника мають діти потерпілої: [PERSON] , [PERSON] , батьки потерпілої: [PERSON] та [PERSON] . Розмір страхової виплати - 36 мінімальних заробітних прав підлягає розподілу на чотирьох, а тому позивач має право на отримання відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 33507,00 грн. Вважає, що витрати на поховання в розмірі 5000,00 грн не підтверджують надання ритуальних послуг саме [PERSON] . Крім цього, підстави для нарахування пені відсутні, оскільки заява на виплату страхового відшкодування подана від позивача в інтересах [PERSON] без відповідного погодження органів опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Представники відповідача заперечили щодо задоволення позову. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 05.11.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з витягу з ЄРДР від 27.12.2018 р. 26.12.2018 р. відбулось ДТП за участі автомобілів ВАЗ 211540, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 211540 - [PERSON] та пасажир - [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події. (а.с. 12) На а.с. 26-27 - копії свідоцтв про смерть [PERSON] , [PERSON] . Згідно постанови прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області від 31.05.2021 р. кримінальне провадження №12018250000000300 від 27.12.2018 р. стосовно [PERSON] за ч.3 ст. 286 КК України закрито на підставі п.5 ч.1 ст. 284 КПК України в зв`язку з смертю підозрюваного. У даній ДТП встановлена невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 211540, д.н.з. [NUMBER] , - [PERSON] вимогам п. 10.1 та розмітки 1.1 ПДР України. (а.с. 65-71) Станом на час ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ 211540, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в АТ «СК «Інго» згідно полісу АМ/6275912. (а.с. 44) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка стала дитиною-сиротою, опікуном якої було призначено [PERSON] . Зазначене підтверджується розпорядженнями Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області від 02.01.2019 р., 17.01.2019 р., свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 7, 8, 17) 16.12.2019 р. в АТ «СК «Інго» звернулись [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] (батько [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] (як опікун в інтересах [PERSON] ) з заявою про виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 183704,00 грн. (а.с. 9-11) Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно ст. 27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті. Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При цьому, факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування (постанова Верховного Суду від 30.06.2021 р. у справі № 752/4605/19). Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що до відповідача звернулись [PERSON] (син [PERSON] та [PERSON] ), [PERSON] (батько [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] (як опікун в інтересах [PERSON] ) з заявою про виплату страхового відшкодування, тобто чотири особи. З огляду на те, що загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач має право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, в розмірі 9 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено у 2018 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривні, а 9 мінімальних заробітних плат складає - 33507,00 грн. В зв`язку цим, [PERSON] , як опікун в інтересах [PERSON] , має право на отримання грошових коштів страхового відшкодування шкоди, внаслідок смерті потерпілого, у розмірі - 33 507 грн. 00 коп., а саме 1/4 частину від загального розміру страхового відшкодування - 134028,00 грн. Згідно ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. У статті 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож у цій місцевості. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №30 [PERSON] сплатила 27.12.2018 р. 5000,00 грн, підстава - надання ритуальних послуг.(а.с. 36) З огляду на те, що у вказаній квитанції відсутнє посилання щодо надання ритуальних послуг саме [PERSON] , враховуючи те, що внаслідок ДТП двоє осіб: [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, від яких померли на місці події, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] у відшкодування витрат на поховання в сумі - 2500 грн. 00 коп. Згідно п.36.5 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідальність за прострочення виплати страхового відшкодування може наступити при умові доведення вини страховика в цьому. Відповідач відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування на підставі 4.7 Правил опіки та піклування, за яким опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладання, якщо вони виходять за межі побутових. Між тим, згідно вказаного пункту Правил такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов`язань тощо. Подання заяви на виплату страхового відшкодування не виходить за межі побутових правочинів та не потребує дозволу органів опіки та піклування. Відтак, АТ «СК «Інго» необгрунтовано відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано пеню за період з 15.06.2021 р. по 23.09.2021 р. , виходячи з суми відшкодування, яке підлягає стягненню внаслідок смерті потерпілого, у розмірі - 33 507 грн. 00 коп. З огляду на викладене обґрунтованим є стягнення на користь [PERSON] у відшкодування пені в сумі - 1461 грн. 46 коп. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на день настання страхового випадку, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» на користь [PERSON] грошових коштів страхового відшкодування шкоди, внаслідок смерті потерпілого, у розмірі - 33 507 грн. 00 коп.; у відшкодування пені в сумі - 1461 грн. 46 коп.; у відшкодування витрат на поховання в сумі - 2500 грн. 00 коп., а всього в розмірі - 37 468 грн. 46 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: partial