Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

25.01.2022 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову обґрунтовано тим, що при оформленні спадкових прав на майно померлого [INFO] [PERSON] виявилося, що все нерухоме майно останнього перебуває під арештом. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 372/464/22. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Приватного акціонерного\~товариства «Енергія» у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву у якому не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглядати справу за його відсутності. \~ \~ \~ \~Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання щодо розгляду справи за їхньої відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Обухівський відділ ДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв, клопотань суду не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 30.03.2004 року квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частки [PERSON] (далі позивач), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наведене підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16663717 від 15.11.2007 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287762283 від 01.12.2021 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.05.2020 року Обухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 157. При зверненні до Обухівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, позивач та треті особи: [PERSON] (син померлого) і [PERSON] (дочка померлого) дізналися про перебування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , під арештом. Так, у ході примусового виконання рішення Обухівського районного суду у справі № 2-626/2002 про стягнення з [PERSON] на користь ОП «Енергія» боргу в сумі 3263,02 грн. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції Володченко Т.І. винесено 30.10.2002 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. На виконання вказаної постанови державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори 21.11.2002 року накладено арешт на все майно, що належало [PERSON] , адреса: [ADDRESS] . У подальшому, 06.10.2004 року реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт всього нерухомого майна, власником якого є [PERSON] на підставі архівного запису від 21.11.2002 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 287762283 від 01.12.2021 року. Разом із цим, відповідно до виданої бухгалтерією ПрАТ «Енергія» довідки від 29.11.2021 року заборгованість станом на 01.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , за теплоенергію відсутня. З огляду на наведене, позивач зверталася до Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 17.12.2021 року про зняття арешту з майна. У відповіді № 8988 від 28.12.2021 року на дане звернення зазначено, що відповідно до ч.ч. 1, 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року № 1829/5, виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві 3 роки після чого знищуються, тому надати інформацію про накладення арешту на майно громадянина [PERSON] не має можливості у зв`язку зі знищенням архівних справ. Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом [PERSON] виявлено арешт (архівний запис): 1358077, зареєстровано 06.10.2004 року реєстратором Обухівська районна державна нотаріальна контора. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з положеннями статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Приписи статті 391 ЦК України передбачають, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За положеннями статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній до 02.06.2016 року) у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Натомість, у порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладені на майно [PERSON] , державним виконавцем не знято. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Судом встановлено, що на даний час матеріали виконавчого провадження з примусового виконання рішення Обухівського районного суду у справі № 2-626/2002 про стягнення з [PERSON] на користь ОП «Енергія» боргу в сумі 3263,02 грн., у якому винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, знищено за строком давності. Крім того, відповідно до виданої ПрАТ «Енергія» довідки від 29.11.2021 року заборгованість за теплоенергію станом на 01.11.2021 року за адресою: [ADDRESS] , де проживав [PERSON] , відсутня. Відтак, у матеріалах справи відсутні докази, що на даний час існує потреба в арешті нерухомого майна померлого [INFO] [PERSON] , зокрема, квартири за адресою: [ADDRESS] . За вказаних обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для продовження існування вказаного обтяження та обмеження правомочностей позивача як співвласника квартири за адресою: [ADDRESS] , що перешкоджає останньому в реалізації спадкових прав. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 372/2904/17-ц). Приймаючи до уваги наведені обставини, а також те, що позивач позбавлений в іншій спосіб, ніж шляхом звернення з даним позовом до суду, захистити своє порушене право, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність зняття арешту з майна померлого [INFO] [PERSON] . Ураховуючи викладене та

Outcome: approved