Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

В лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків в сумі 234000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 02.06.2004 року по 26.09.2019 року перебував у трудових відносинах з відповідачем і працював гірничим майстром дільниці № 4, начальником пиловентиляційної дільниці № 4, старшим майстром підземної дільниці № 27, заступником начальника підземної дільниці № 27 на шахті імені «Орджонікідзе». Рішенням МСЕК від 16.02.2021 позивачу було встановлено 25% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, безстроково. У подальшому рішенням МСЕК від 03.02.2022 позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності по ХОЗЛ, та встановлено третю групу інвалідності безстроково. У зв`язку із отриманими профзахворюваннями порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього задишка при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 2-3 разів, які знімаються інголятором беродуал, періодичний головний біль при підвищені АТ, періодичне відчуття частого серцебиття, періодичний біль у ділянці серця, періодичний біль у хребті, затерпання та мерзлякуватість нижніх кінцівок, загальна слабкість. Через хворобу у нього відбулись суттєві зміни в житті, він став дратівливий, стурбований та розгублений, що додатково завдає душевних страждань. Тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Самопочуття його не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач не скористався правом подання відзиву на позов, 26 квітня 2022 року подав до суду письмові пояснення на позов в яких зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що з дати встановлення позивачу професійного захворювання і до часу звернення до суду із позовом минуло лише декілька місяців і тому моральні страждання позивача не такі тривалі порівняно з загальним періодом роботи в шкідливих умовах праці, з врахуванням того, що позивач мав можливість змінити умови праці, тобто позивач певні пільги вважав важливішими замість задовільного стану здоров`я. Крім того вказав, що покладення відповідальності лише на відповідача за зважені, тривалі дії працівника та нехтування ним своїм здоров`ям і обрання певних пільг замість здоров`я необґрунтовано та не справедливо. Також вказав, що розмір моральної шкоди заявлений позивачем є знано завищеним. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,\~що [PERSON] з 02.06.2004 року по 01.06.2005 працював за спеціальністю гірничий майстер дільниці № 4 на шахті імені «Орджонікідзе»; з 01.06.2005 року по 07.09.2011 року - начальником пиловентиляційної дільниці № 4 на шахті імені «Орджонікідзе»; - з 07.09.2011 року по 24.10.2017 року - старшим майстром підземної дільниці № 27 на шахті імені «Орджонікідзе»; - з 24.10.2017 року по 26.09.2019 року - заступником начальника підземної дільниці № 27 на шахті імені «Орджонікідзе», і 26.09.2019 року був звільнений з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію, ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] . Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 лютого 2021 року встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання:\~Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня. Внаслідок зазначеного вище хронічного професійного захворювання, Позивач вперше 16 лютого 2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% внаслідок професійного захворювання по ХОЗЛ безстроково, що підтверджується копіями довідок МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №059527 від 16.02.2021 В подальшому 03 лютого 2022 року Позивач повторно пройшов огляд МСЕК, де йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 60% внаслідок професійного захворювання по ХОЗЛ та встановлено третю групу інвалідності з 31 січня 2022 року, безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №130102 від 03 лютого 2022 року. Так, наявність професійного захворювання у позивача також підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, зокрема виписками з медичної картки, виписними епікризами, з яких вбачається що він неодноразово проходив лікування в закладах охорони здоров`я з діагнозами: хронічне обструктивне захворювання легень. Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті43, частина 1 статті46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності первинно у розмірі 25% та в подальшому 60% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, яке не дає покращення в стані здоров`я. Крім того, відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, важкість у грудній клітці, щоденні приступи задухи до 2-3 разів, які знімаються інголятором беродуал, періодичний головний біль при підвищені АТ, періодичне відчуття частого серцебиття, періодичний біль у ділянці серця, періодичний біль у хребті, затерпання та мерзлякуватість нижніх кінцівок, загальна слабкість. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує, що період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 15 років 03 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, в подальшому встановлено 60% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, а також визнано особою з інвалідністю (3 група), безстроково і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 150000 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1500 гривень.

Outcome: partial