Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У січні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на час навчання в розмірі ј частини його доходів (заробітку) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення 23 років. В обґрунтування позову позивач зазначив, що його батьком є [PERSON] . [INFO] позивачу виповнилося 18 років. В даний час позивач, з є студентом Професійно - технічного училища № 6 м. Дніпра, за спеціальністю слюсар з ремонту транспортних засобів, на денній формі навчання. Навчаючись в училищі позивач повинен самостійно забезпечувати себе всіма засобами необхідними для виконання навчального процесу, а також: харчуванням, одягом, підручниками, методичними матеріалами. Працювати позивач, змоги не має. Протягом декількох років, відповідач частково сплачував аліменти на утримання позивача, але після повноліття позивача відповідач перестав надавати матеріальну допомогу позивачу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що частково визнає позовні вимоги, не працює, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/6 частини доходів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [PERSON] (арк.с.11). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2019 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 16 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, в особі матері - [PERSON] (арк.с.12). Відповідно до довідки Професійно-технічного училища № 6 м. Дніпра від 09.11.2021 року № 305, [PERSON] дійсно навчається в ПТУ № 6 за спеціальністю Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів на базі 9 класів з 02.09.2019 р. по 01.03.2022 р. Наказ про зарахування № 10 «З-УДЗ» від 30.08.19р. Форма навчання: денна, бюджет (арк.с.17). Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п. 1, п. 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров`я були спроможні надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.ст.182, 200 СК України). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Враховуючи викладене, а також потреби людини у їжі, одязі, необхідності нести витрати на проїзд, придбання приладдя для навчання, неможливість сина відповідача працювати у зв`язку із навчанням на денній формі навчання, суд прийшов до висновку, що син відповідача потребує матеріальної допомоги. Встановлено, що повнолітній син відповідача - [PERSON] , [INFO] , навчається в ПТУ № 6 за спеціальністю Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів на базі 9 класів з 02.09.2019 р. по 01.03.2022 р. Наказ про зарахування № 10 «З-УДЗ» від 30.08.19р. Форма навчання: денна, бюджет, потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, а тому, враховуючи, те що відповідач є працездатною особою, але не працює, має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення позивачем до суду з позовом 19 січня 2022 року і до закінчення навчання - 01.03.2022 року, але не більше, ніж до 23 років. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст.182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини з всіх видів заробітку (доходу). Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби повнолітнього сина відповідача, який продовжує навчання, та враховуючи денну форму навчання, не має доходу, має необхідність в харчуванні та одязі, придбанні підручників та канцелярських товарів, тобто потребує матеріальної допомоги. Відповідачем доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: partial