Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, посилаючись на те, що, [INFO] померла мати заявниці, [PERSON] , з якою [PERSON] постійно проживала однією сім`єю до дня смерті, вела з нею спільне господарство та після смерті поховала власним коштом. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. Після смерті матері заявник звернулась до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] . Однак Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області виявила розбіжність в прізвищах, а саме те, що у свідоцтві про народження заявника в графі «мати» значиться [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про смерть помирає [PERSON] . А тому в зв`язку із розбіжностями в прізвищах неможливо видати заявнику свідоцтво про право на спадщину і їй рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , рушення суду набрало законної сили. Заявник знову звернулася до Обухівської районної нотаріальної контори Київської області про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] , однак отримала відповідь від Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] в зв`язку з тим що та фактично постійно не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч.3 ст.1268 ЦК України і їй запропоновано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 23.02.2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги заяви підтримав в повному обсязі з підстав викладених в поданій заяві. Зацікавлена Обухівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання представника не направила, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Зацікавлена Обухівська міська рада в судове засідання представника не направила, подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт догляду [PERSON] за [PERSON] та ведення ними спільного господарства з 1980 року відколи перебував з ними в сусідських відносинах. Крім того зазначив, що бував вдома в заявника й її покійної матері, заявниця доглядала її та й поховання відбувало за рахунок заявника. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою заявниці та її покійної матері по під`їзду. Заявниця з народження прожила з покійною матір`ю [PERSON] , доглядала її та за її кошти [PERSON] була похоронена після смерті. Заявниця є єдиною донькою в сім`ї. Суд, вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. Після смерті [PERSON] , заявник звернувся до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] . Однак, Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області виявила розбіжність в прізвищах, а саме те, що у свідоцтві про народження заявника в графі «мати» значиться [PERSON] , а відповідно до свідоцтва про смерть помирає [PERSON] . А тому в зв`язку із розбіжностями в прізвищах неможливо видати заявнику свідоцтво про право на спадщину і їй рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 серпня 2021 року, встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний номер [NUMBER] є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , рушення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 29 грудня 2021 року заявник знову звернулася до Обухівської районної нотаріальної контори Київської області про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] . Однак 29.12.2021 року за вих. №1801/02-14, заявник отримала відповідь від Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] в зв`язку з тим що та фактично постійно не проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно ч.3 ст.1268 ЦК України і їй запропоновано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця, має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у даній Постанові виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. В судовому засіданні зібрано достатньо доказів на підтвердження постійного проживала заявниці з матір`ю [PERSON] як одна сім`я за адресою: [ADDRESS] , до дня смерті матері і проживання заявниці там в даний час, що підтверджується Актом депутата Обухівської міської ради Шевченко Д.А. від 16 червня 2021 року та показами свідків. Беручи до уваги, що факт спільного проживання заявниці з померлою її матір`ю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, про можливість встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями до відкриття спадщини у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved