Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

11.08.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя, у якій позивач просила суд: Визнати авто оформлене на відповідача спільною сумісною власністю; Поділити спільне майно подружжя - легковий автомобіль, Volkswagen Crafter 2011 р. випуску, зеленого кольору, державний номер [NUMBER] , придбаний у лютому 2016 р. за 12 000 доларів США, залишивши його в користуванні відповідача, та стягнувши з нього на користь позивачки вартість її частки у розмірі165604,2 грн., Стягнути з відповідача сукупний борг зі сплати аліментів на її утримання та утримання дитини у розмірі 17278.35 грн; Позбавити відповідача водійських прав і права користування автомобілем до повної сплати мені заборгованості з виплати аліментів; Стягнути пеню в розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня повного їх погашення, або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені; Судові витрати покласти на відповідача. Вимоги за позовом обґрунтовано тим, що вона позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 11.10.2014 року зареєстрували шлюб. 31.10.2017 року припинили шлюбні відносини. У лютому 2016 року , під час перебування у шлюбі разом з відповідачем за спільні сумісні кошти придбали автомобіль (бус) Wolkswagen Crafter 2011 у випуску. Зеленого кольору, державний номер [NUMBER] , за 12\~000 доларів США. Спільне користування майном не можливе, тому просила стягнути з відповідача половину його вартості. Також відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, тому просила стягнути заборгованість по аліментам та пеню за прострочення сплати аліментів. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.08.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання . 09.11.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив в якому він просить відмовити в задоволенні позову, оскільки автомобіль було придбано в період шлюбу, однак, за особисті кошти позивача, які він отримав внаслідок продажу автомобіля, який він мав у власності до вступу у шлюб а також за кошти його батьків [PERSON] , [PERSON] , тому фактично належить його батькові (а.с.59-65). Ухвалою суду від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження. Третя особа [PERSON] та третя особа [PERSON] надали заяву про вступ у справу у якості третіх осіб, але станом на час розгляду справи самостійних вимог на предмет спору не пред`явили. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представником позивача надано заяву про розгляд справи у їх відсутності, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, у зв`язку з цим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третіх осіб. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11\~жовтня 2014\~року позивач\~з відповідачем\~уклали шлюб,\~що підтверджується\~свідоцтвом серія\~ [NUMBER] ,\~ актовий\~запис №\~116,\~виданим \~відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 31.10.2017 року серія [NUMBER] виданого Апостолівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 5). [PERSON] 24.02.2016 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі придбано автомобіль. Згідно довідки Територіального сервісного центру 1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області від 23.09.2020 року №31/4-243-617 у відповідності до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, вантажний автомобіль«Wolkswagen Craft», зеленого кольору, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу засобу [NUMBER] , 24 лютого 2016 року в ТСЦ № 0541 РСЦ МВС в Вінницькій області був зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , мешкає [ADDRESS] (а.с. 52). Для визначення ринкової вартості автомобіля «Wolkswagen Craft», зеленого кольору, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу засобу [NUMBER] , ухвалою суду від 08.02.2021 року по справі було призначено автомобільно-товарознавчу експертизу. 17.03.2021 року на адресу суду надійшло клопотання експерта від 09.03.2021 року, згідно якого для проведення експертизи слід було надати транспрортний засіб для огляду, забезпечити прибуття експерта для здійснення огляду об`єкта дослідження. Але, під час вирішення клопотання про призначення експертизи, у судовому засіданні 08.02.2021 року представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач доступу до транспортного засобу не має, спірний транспортний засіб знаходиться у відповідача, тому слід зобов`язати відповідача надати транспортний засіб для огляду експерту. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що не матиме можливості надати транспортний засіб для огляду експерту, оскільки це не його транспортний засіб, власником транспортного засобу є його батько, а тому на даний час транспортний засіб знаходиться у його батька. 18.05.2021 року на адресу суду повернуто без виконання ухвалу суду про призначення експертизи у зв`язку з невиконанням клопотання експерта про надання об`єкта дослідження. Для визначення середньої ринкової вартості автомобіля ухвалою суду від 02.07.2021 року по справі призначено автомобільно-товарознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 3824-21 по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі № 171/1366/20 від 13.09.2021 року, середня ринкова ціна транспортного засобу «Wolkswagen Craft», зеленого кольору, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] в цінах на дату судового розгляду (02.07.2021) складала триста дві тисячі сто тридцять шість гривень 67 копійок. При вирішенні спору, що виник між сторонами щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, суд виходить з наступного. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, визначено у статті 57 СК України. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказувала, що під час перебування сторін у шлюбі відповідач за кошти подружжя придбав автомобіль за 12000 доларів, який відповідач зареєстрував на своє імя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частина перша статті 70 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Проте відповідач не спростував презумпції спільності права власності подружжя на майно (автомобіль «Wolkswagen Craft»), яке набуте ним в період шлюбу з позивачем. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує доти, допоки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Оскільки спірне майно автомобіль Wolkswagen Craft набуте сторонами в період шлюбу, презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідач належними доказами не спростував, адже сам по собі продаж його батьком автомобіля 17.02.2016 року, не свідчить про придбання відповідачем цього майна за особисті кошти, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є спільним сумісним майном сторін. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин першої, другої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. При цьому відповідач відповідно до вимог статті 81 ЦПК України не спростував належними та допустимими доказами вартості набутого у період шлюбу спірного автомобіля, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 151068,33 грн. - що становить 1/2 частина середньої вартості автомобіля, визначеної висновком експерта № 3824-21 від 13.09.2021 року, згідно якого середня ринкова ціна транспортного засобу «Wolkswagen Craft», зеленого кольору, 2011 року випуску, номерний знак [NUMBER] , кузов [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] в цінах на дату судового розгляду (02.07.2021) складала триста дві тисячі сто тридцять шість гривень 67 копійок: 302136 грн.67 коп./22= 151068,33 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам, суд виходить з наступного. Так, з свідоцтва про народження від 04.04.2018 року серія [NUMBER] , встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку державного виконавця станом на 11.08.2020 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 7948,35 грн. за період з липня 2020 по березень 2020 року. Згідно розрахунку державного виконавця станом на 11.08.2020 року відповідач [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 5130 грн. за період з липня 2020 по березень 2020 року. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). Згідно із частинами першою, другою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Однак аліменти на її утримання та на утримання неповнолітньої дитини стягнуто судовим рішенням, крім того у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив про погашення заборгованості по аліментам, позивач заяв по суті з цього приводу не надала, актуального розрахунку заборгованості станом на час розгляду справи суду не надала, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів та пені. Також не підлягають задоволенню вимоги про позбавлення відповідача водійських прав, оскільки такий спосіб зазхисту цивільних прав не передбачено нормами права. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Позивачем у даній справі понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1828,90 грн. (а.с.32) та витрати на проведення експертизи 5766,09 грн. (а.с.154). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню на суму 151068,33 грн., що становить 82,6 відсотки від загальної суми, пред`явленої до стягнення, а тому на її користь підлягає стягненню сума витрат пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 6237,46 грн. (7594,99*82,6/100= 6237,46 грн.)

Outcome: partial