Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не приділяють уваги вихованню та утриманню дітей, зловживає спиртними напоями, підтримують зв`язки з особами асоціальної поведінки. З наведених у позовній заяві підстав просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] , [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку на користь закладу, до якого будуть влаштовані діти, майбутнього опікуна. У судове засідання представник позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачами до суду не подано. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, 19 травня 2022 року судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 №-2558-ІІІ, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . В позові стороною позивача вказувалось про те, що 10.07.2020 року на адресу служби у справах дітей Полтавської райдержадміністрації надійшов лист Сем`янівської сільської ради Полтавського району, де зазначено, що на території сільської ради, за адресою с. Петрівка, проживає неблагополучна сім`я [PERSON] з малолітніми дітьми 2009 та 2014 року народження. Мати дітей вживає алкогольні напої, кошти, які отримує на дітей використовує в своїх цілях, часто діти залишаються голодними, без нагляду і догляду. Неодноразово проводились роз`яснювальні бесіди з матір`ю, які позитивного результату не дали. 21 вересня 2020 року начальником служби у справах дітей райдержадміністрації, головним спеціалістом ССД Полтавської райдержадміністрації та спеціалістом Сем`янівської сільської ради, було проведено обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , за результатами відвідування був складений акт . В даному акті зазначено, що умови проживання сім`ї незадовільні, санітарно - гігєнічний стан помешкання незадовільний, брудно, холодно, відсутнє газопостачання, мала кількість продуктів. Згідно Актів, щодо засвідчення умов проживання сім`ї [PERSON] від 01.10.2020 року, 19.112.020 року, умови для проживання дітей не покращились. Так, 19.11.2020 року Службою у справах дітей Полтавської райдержадміністрації було взято малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , як дійте, які перебувають в складних життєвих обставинах. Нормальня умови проживання відсутні, умови для дітей не створені, у приміщенні холодно, санітарно - гігієнічний стан помешкання незадовільний, місця для навчання дійте відсутнє, мати дійте ніде не працює. 24 листопада 2020 року сільським головою, представником Сем`янівської сільської ради, спільно з начальником ССД Полт. РДА дійте [PERSON] , 2009 року народження та [PERSON] , [INFO] , з метою недопущення їх загрози життю та здоров`ю, проходження загально - клінічного обстеження на відсутність паразитних та інфекційних хвороб, а також для проходження обстеження на COVID-19 та з подальшим їх влаштуванням до «Центру соціально - психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради, госпіталізовано до КП «Дитячої міської клінічної лікарні». На підставі повідомлення адміністрації КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Полтавської обласної ради [PERSON] , [PERSON] знаходились з 09.12.020 року по 05.03.2021 року у центрі соціально - психологічної реабілітації дітей за адресою [ADDRESS] , в подальшому були переведені до Комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Полтавська область, м. Гадяч, вул. Першотравнева, 23 де перебувають до теперішнього часу. З матеріалів справи вбачається, що за час перебування дітей в закладі з грудня 2020 року мати дітей [PERSON] , не зверталася до служби у справах дітей та не виявила бажання повернути дітей у свою родину. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, без поважних причин залишивши їх без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно своїх малолітніх дітей, свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч.2 ст.166 СК України передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість матері утримувати своїх дітей. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку дітей не утримує, кошти на їх утримання не надає. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача у розмірі, визначеному позивачем, є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Питання про судовий збір вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved