Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У червні 2021 року ТОВ «Прості Займи» в особі представника звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» суму заборгованості за договором надання фінансових послуг № 180624-122057 від 24 червня 2018 року в загальному розмірі 47\~841,15 грн. та судові витрати по справі у розмірі 2\~270,00 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 24.06.2018 року між ТОВ «Прості Займи» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 180624-122057 на суму 2000,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн. за кожен день такого користування, строком на 16 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Товариство виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «Flashpay». Так, відповідно до довідки, наданої ТОВ Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу 24.06.2018 року 12:31:24 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув позику у встановлений термін, в зв`язку з чим станом на 25.05.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 47841,15 грн., яка складається з: сума кредиту - 2000 грн.; проценти за користування кредитом 42678,00 грн.; пеня 360,00 грн.; індекс інфляції за весь період прострочення 760,33 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2042,82 грн. До теперішнього\~часу заборгованість за договором надання фінансових послуг № 180624-122057 від 24 червня 2018 року відповідачем не погашена. З метою захисту порушених прав та інтересів, позивач обрав судовий захист відновлення таких прав, що і зумовило звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 18 серпня 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості Займи» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 20 грудня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив відповідача на позову заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог ТОВ «Прості займи» та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, а позовні вимоги недоведені. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. 29 грудня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла відповідь позивача на відзив, згідно якої зазначив, що договір про надання фінансових послуг № 180624-122057 від 24.06.2018 року було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Прості Займи» в електронній формі, які відповідно до норм чинного законодавства прирівнюються до письмової форми. Доказом в підтвердження укладання даного договору є інформаційна довідка щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Відповідач самостійно заповнив свої дані на сайті позивача, ознайомився з правилами та умовами позики (оферта), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердив свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства, СМС відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). Після отримання СМС, відповідач ввів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Крім того, відповідачем 09.07.2018 року та 25.07.2018 року здійснено часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання боргу відповідачем. Щодо нарахування процентів за користування кредитом, ТОВ «Прості займи» зазначило, що строк кредитування визначений кредитним договором 16 днів до 09.07.2018 року. Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості займи», затверджених рішенням Загальних зборів засновників ТОВ «Прості займи», з якими ознайомився відповідач 24.06.2018 року, закріплено, що проценти за Договором попередньо визначаються у графіку погашення за кожний фактичний строк користування фінансовим кредитом і починається після першого дня отримання позичальником суми фінансового кредиту, а припиняється з остаточним її погашенням. 02 лютого 2022 року на адресу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, згідно яких [PERSON] не заперечує факт укладання договору позики та не погоджується з нарахованою сумою заборгованості, а саме з процентом за користування кредитом 42\~678,00 грн., 3 % річних від простроченої суми 2\~042,82 грн., пеня 360,00 грн. та інфляційні витрати у сумі 760,33 грн., оскільки з умовами надання позики ознайомлений не був і Умови та Правила не підписував. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви та відповіді на відзив просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим, враховуючи, що відповідачем надано відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника відповідача. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~\~що 24 червня 2018 року відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ "Прості Займи" з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до кредитного договору. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Прості Займи» в електронній формі. Відповідно до умов договору про надання фінансових послуг № 180624-122057 [PERSON] отримав кредит на особисті потреби в розмірі 2\~000,00 грн. строком на 16 днів до 09 липня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 640,00 грн. (2 % за кожен день користування кредитом, 730 % річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й день - 7,67 %. У інформаційній довідці процедури оформлення заявки на видачу займу № 180624-122057 від 24.06.2018 року містяться дані [PERSON] , його прізвище, ім`я та по батькові, серія та номер паспорта, дата та орган його видачі, ідентифікаційний податковий номер, адреса реєстрації та місця проживання, дата народження, номер телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого - 52, останні чотири цифри 9859. Відповідно до п.п.4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердив, що доступ до заповнення від його імені заяв-анкет на офіційному сайті відповідача (pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua) належить лише йому, ні які інші особи не мають можливості скористатись від його імені можливістю отримання інтернет-кредиту у Товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від його імені на сайт pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua є дійсними та надані ним особисто: всі заявки на видачу кредитних коштів на його картковий рахунок надані з його особистого мобільного телефону є дійсними та надані ним особисто. Згідно наданого позивачем ТОВ «Прості Займи» алгоритму укладення договору за допомогою мережі Інтернет, після подачі відповідної заяви позичальником [PERSON] отримано унікальний код на підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який було введено відповідачем на цьому сайті, підтвердивши подачу заяви-анкети. ТОВ «Прості Займи» прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 24.06.2018 року о 12:31:24 року через платіжну систему за допомогою ТОВ Фінансова компанія «ВЕР ФОР ПЕЙ» здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2000,00 грн. на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений\~Законом України «Про споживче кредитування»\~та\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, у\~ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис , за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Прості Займи» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до укладеного між сторонами договору надання фінансових послуг № 180624-122057 від 24 червня 2018 року позичальник [PERSON] отримав кошти у розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 16 днів, із сплатою відсотків у розмірі 640,00 грн. Крім того, при виникненні заборгованості позичальник також зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3% за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й - 7,67 %. Відповідно до розрахунку ТОВ «Прості Займи» заборгованість за кредитним договором №\~180624-122057 від 24 червня 2018 року станом на 25.05.2021 року складає 47\~841,15 грн., з яких: сума кредиту - 2000,00 грн., проценти за користування кредитом - 42678,00 грн., пеня - 360,00 грн., індекс інфляції за весь період прострочення - 760,33 грн. та три проценти річних від простроченої суми 2 042,82 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 24 червня 2018 року по 09 липня 2018 року в сумі 640,00 грн. Таким чином, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 2000,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 24 червня 2018 року по 09 липня 2018 року в сумі 640,00 грн. є доведеною та підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача ТОВ «Прості Займи» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками за період з 09 липня 2018 року по 25 травня 2021 року в сумі 42038,00 грн. задоволенню не підлягає, з огляду на таке. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору надання фінансових послуг №\~180624-122057 від 24 червня 2018 року ТОВ «Прості Займи», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі 09 липня 2018 року. Таким чином, позикодавець ТОВ «Прості Займи» відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 09 липня 2018 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем ТОВ «Прості Займи» до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом в сумі 42\~038,00 грн. включає період з 09 липня 2018 року по 25 травня 2021 року, який виходить за межі строку кредитування. Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Прості Займи» вимога в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 09 липня 2018 року по 25 травня 2021 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 360,00 грн., то суд виходить з наступного. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору надання фінансових послуг № 180624-122057 від 24 червня 2018 року при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15-й день - 5,02 %, на 30-й день - 7,67 %. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку позивачем нараховано пеню з 10.07.2018 року по 19.07.2018 року в розмірі 1000 грн., та відповідно відповідачем 25.07.2018 року сплачено 640 грн., залишок несплаченої пені складає 360 грн., яка підлягає стягненню із відповідача. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача, в порядку ч. 2\~ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь період прострочення, суд враховує наступне. Згідно ч. 1, 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд не погоджується з правильністю нарахування позивачем трьох процентів річних та індексу інфляції, оскільки в ці суми ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» було враховано відсотки за користування кредитом, нарахованих поза межами строку кредитування. Сума трьох процентів річних розраховується за формулою: (сума боргу х кількість прострочених днів х 3 : 100 : 365 (кількість днів у році)). Отже, 3 відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання складає 172,77 грн., а саме: 2000 х 176 (дні прострочення за період з 09.07.2018 року по 31.12.2018 року) х 3 : 100 : 365=28,93 грн.; 2000 х 365 (дні прострочення за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року) х 3 : 100 : 365=60 грн.; 2000 х 366 (дні прострочення за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року) х 3 : 100 : 366=60 грн.; 2000 х 145 (дні прострочення за період з 01.01.2021 року по 25.05.2021 року) х 3 : 100 : 365=23,84грн. Сума інфляції розраховується за формулою: сума боргу х процент інфляції - сума боргу. При цьому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а внесена з 16 по 31 число не індексується і розрахунок починається з наступного місяця. Враховуючи заборгованість за тілом кредиту в сумі 2000 грн., яка є доведеною та підлягає задоволенню, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути індекс інфляції за час прострочення у період з 09.07.2018 року по 25.05.2021 року, що складає 424,80 грн. (2000 грн. (сума боргу) х 1.2124 (сукупний індекс інфляції) - 2000 грн. (сума боргу). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягнути на користь ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заборгованість за кредитним договором №180624-122057 від 24.06.2018 року в загальному розмірі 3597,57 грн., яка складається з: 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 640,00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 360,00 грн. - пеня, 424,80 грн. - індекс інфляції, 172,77 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України в порядку відшкодування судових витрат з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: partial