Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] 01.02.2022 звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось, він зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки та скандали, тому припинили подружні стосунки, спільно не проживають, примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, пояснила, що подружнє життя не склалось з вини відповідача, він зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки, вона не хоче терпіти таку його поведінку, тому в січні 2022 року припинили подружні стосунки, спільно не проживають, вона втратила до відповідача почуття любові, примирення і подальше збереження сім`ї неможливе, дала інші пояснення, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] підтвердив покликання позивачки про припинення подружніх стосунків в січні 2022 року, покликається, що змінить поведінку на краще, просить в позові відмовити. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін, із свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с.5, 6) убачається, що сторони в шлюбі з 04.08.2017, мають доньку [PERSON] , [INFO] , в січні 2022 року припинили подружні стосунки, спільно не проживають. Позивачка [PERSON] , як видно із її пояснень в суді, заперечує можливість примирення з відповідачем, мотивуючи тим, що він зловживає алкогольними напоями, вчиняє домашнє насильство щодо неї, тому подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, настоює на розірванні шлюбу. Із оглянутих в суді матеріалів справи Городоцького районного суду Львівської обл. про адмінправопорушення № 3/441/1202/2020, № 3/441/164/22, № 3/441/165/2022 на [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП убачається, що він неодноразово притягувався до адмінвідповідальності за скоєння домашнього насильства щодо дружини [PERSON] . Відповідач [PERSON] заперечив щодо розірвання шлюбу, покликаючись, що в подальшому змінить поведінку на краще. Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування позивачки до збереження шлюбу порушуватиме її права, суд задоволює позов. З огляду на вищенаведене, підстав до відмови в позові, за покликань відповідача про зміну на краще поведінки у майбутньому, суд не вбачає.

Outcome: approved