Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона являється власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, який не проживає за місцем своєї реєстрації з травня 2017 року. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 21.03.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 18.04.2022, після усунення недоліків позивачем, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Позивач в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглянути без її участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 27.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори (а.с.11-12) За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС Компаніївського сектору УДМС [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с.28). Відповідач по справі [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, що підтверджується актом від 22.02.2022, складеного депутатом Компаніївської селищної ради Стародубцевим С.І. у присутності - свідків [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] , ( [ADDRESS] ), відповідно до якого [PERSON] , [INFO] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 27.05.2017 року.(а.с.26) Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд уважає доведеним факт не проживання відповідача в спірному будинку більше одного року без поважних причин. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved