Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягненя грошових коштів за договором про надання правничої допомоги №22/01/1 від 22.01.2021, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.09.2012 він отримав право на заняття адвокатською діяльністю. 15.12.2020 Корольовським районним судом м. Житомира у справі №296/9114/20 [PERSON] (далі відповідач) було визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 22.01.2021 відповідач звернувся до нього як адвоката з проханням надати йому правничу допомогу, а саме: скласти апеляційну скаргу на вказану постанову суду та здійснювати його захист в суді апеляційної інстанції. В той же день, 22.01.2021 ним було укладено з відповідачем договір про надання правничої допомоги № 22/01/1. Згідно з п.8 договору, вартість надання правничої допомоги визначається за добровільною згодою сторін і визначена в Додатку №1 до даного договору. Складання і підписання сторонами акту наданих послуг (виконаних робіт) для підтвердження виконання адвокатом договору не потребується. Згідно з Додатком №1 від 22.01.2021 до договору вартість надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22/01/1 становить 4900 грн. Також даним Додатком №1 було передбачено, що у випадку закриття провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності або визнання клієнта невинуватим - клієнт сплачує адвокату додатково 4900 грн (як «гонорар успіху»). Тобто, за договором № 22/01/1 та Додатком №1 до нього, його загальний гонорар складався власне з гонорару (4900 гри, що були сплачені) та гонорару успіху (4900 грн, що не були сплачені). Також, згідно з вказаними договором № 22/01/1 та Додатком №1 до нього, вони були укладені відповідачем добровільно, за внутрішнім волевиявленням, що відповідало його волі, без застосування до нього будь-якого (фізичного та/або психологічного) насильства. При укладені договору № 22/01/1 та Додатку № 1 до нього відповідач розумів природу договору та Додатку, а також свої обов`язки за ними. Крім того, в момент укладення договору № 22/01/1 та Додатку №1 до нього, він наголосив та роз`яснив відповідачу, що у випадку скасування судом апеляційної інстанції постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 15.12.2020 у справі № 296/9114/20 та закриття відносно нього провадження (визнання його невинуватим) - він зобов`язаний буде в той же день сплатити йому 4900 грн, як «гонорар успіху». На що відповідач добровільно погодився. Таким чином, «гонорар успіху» був встановлений у фіксованому розмірі в сумі 4900 грн і погоджений він був з відповідачем в момент укладення договору про надання правничої допомоги №22/01/1 від 22.01.2021 та Додатку №1 до нього. Також було погоджено з відповідачем і порядок внесення «гонорару успіху» - оплата за результатом (у випадку визнання відповідача невинуватим у справі №296/9114/20). Тобто, відповідна сума була обумовлена з відповідачем до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, і являється складовою частиною загального гонорару адвоката. При цьому, при визначені розміру «гонорару успіху» було враховано і складність справи, адже на момент укладення договору відносно відповідача Корольовським районним судом м.Житомира вже було винесено постанову від 15.12.2000 у справі №296/9114/20, якою останнього визнано винуватим і притягнено до адмінвідповідальності у виді штрафу в розмірі 10200 грн з позбавленням права керувати ТЗ строком на 1 рік. При вирахуванні «гонорару успіху» в розмірі 4900 грн було також враховано і те, що він не буде занадто високим для відповідача, а також буде значно меншим, ніж призначене Корольовським районним судом м. Житомира покарання - у виді штрафу 10200 грн з позбавленням права керування ТЗ строком на 1 рік. На виконання договору про надання правничої допомоги № 22/01/1 від 22.01.2021, ним було складено апеляційну скаргу на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 1512.2020 та здійснено захист відповідача при розгляді даної апеляційної скарги в Житомирському апеляційному суді. За результатами розгляду апеляційної скарги, 10.03.2021 суддею Житомирського апеляційного суду Широкопоясом Ю.В. у справі № 296/9114/20 винесено постанову, якою апеляційну скаргу задоволено, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15.12.2020 щодо відповідача скасовано, а провадження відносно нього закрите на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адмінправопорушення. При цьому, в постанові апеляційного суду (стор. 3 абз.7) чітко зазначено: «Тому є обгрунтованими доводи апеляційної скарги про недоведеність винності [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП». Тобто, за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача визнано невинуватим. Після судового засідання в Житомирському апеляційному суді, 10.03.2021 ним з відповідачем було укладено акт, за яким він виконав в повному обсязі свої обов`язки перед відповідачем за договором про надання правничої допомоги № 22/01/1 від 22.01.2021. Будь- яких претензій відповідач до нього не має та зобов`язується в майбутньому не мати. Даний акт укладений відповідачем добровільно, за внутрішнім волевиявленням, при розумінні природи акту та його обов`язків за ним. Після укладення вказаного акту, 10.03.2021 у приміщенні Житомирського апеляційного суду він попросив відповідача вчинити дії щодо сплати йому 4900 грн, як «гонорару успіху», обумовленого договором № 22/01/1 та Додатком №1 до нього. Відповідач не сплатив одразу такі кошти, але пообіцяв сплатити їх в той же день, однак не дотримався свого обов`язку та обіцянки. В наступному, він неодноразово телефонував відповідачу з проханням виконати його обов`язок по сплаті «гонорару успіху» в розмірі 4900 грн, однак коштів він так і не отримав, як і будь- якої ствердної відповіді від відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач перестав відповідати на його телефонні дзвінки, 29.03.2021 в месенджері «Вайбер» він на номер телефону відповідача ( [NUMBER] ) направив повідомлення з проханням сплатити кошти шляхом перерахування їх на картку. Однак, на це повідомлення відповіді від відповідача він не отримав, хоча останній прочитав його повідомлення. 11.05.2021 ним на адресу відповідача було направлено претензію №11/05/3 з проханням протягом 3 днів з моменту отримання даної претензії сплатити 4900 грн «гонорару успіху» за договором про надання правничої допомоги №22/01/1 та Додатку №1 до нього. Дана претензія була вручена останьому 01.06.2021. Однак, будь якої відповіді на даний час він не отримав. В зв`язку з даними обставинами він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на його користь 4900 грн за надання правничої допомоги №22/01/1 від 22.01.2021 та судові витрати. В судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання, згідно якого він просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України та через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, і не повідомив суд про причини своєї неявки, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу заочно, за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засідання встановлено, що 06.09.2012 позивач отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №685, про що свідчить копія даного свідоцтва (а.с.9) та копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України від 28.01.2020 серія АМ №001217 (а.с.10). 22.01.2021 між позивачем, як адвокатом, та відповідачем було укладено договір (угоду) про надання правничої допомоги №22/01/1 щодо супроводу в суді апеляційної інстанції розгляду адмінматеріалів за ст.130 КУпАП відносно клієнта (справа №296/9114/20), про що свідчить копія даного договору(а.с.11-12), відповідно до п.8 якого вони узгодили, що вартість надання правової допомоги за цим договором визначається за добровільною згодою сторін і визначена у Додатку №1 до даного договору. Також того ж дня сторони уклали Додаток №1 до договору (угоди) про надання правничої допомоги №22/01/1, про що свідчить копія даного Додатку (а.с.13), відповідно до умов якого вони узгодили між собою, що вартість надання правничої допомоги за договором (угодою) про надання правничої допомоги № 22/01/1 становить 4900 грн. У випадку закриття провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до адмінвідповідальності або визнання клієнта невинуватим - клієнт сплачує адвокату додатково 4900 грн (як «гонорар успіху»). Даний Додаток укладений сторонами добровільно, за внутрішнім волевиявленням, що відповідає їх волі, без застосування до них будь-якого (фізичного та/або психологічного) насильства. Отже, сторони у договорі (угоді) про надання правової допомоги №22/01/1 з урахуванням Додатку №1 до нього погодили, що винагорода адвоката за надання правової допомоги відбувається у формі як «основного гонорару», так і «додаткового гонорару», так званого «гонорару успіху». У теорії «гонорар успіху» - це договірна форма оплати юридичних послуг (роботи адвоката), яка здійснюється лише у випадку отримання адвокатом певного правового результату передбаченого договором про надання правової допомоги з клієнтом. Згідно копії постанови Житомирського апеляційного суду від 10.03.2021 у справі №296/9114/20, яка набрала законної сили того ж дня (а.с.15-16), постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 15.12.2020 у справі за ч.1 ст.130 КУпАП щодо [PERSON] скасовано та закрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 10.03.2021 сторонами було складено акт, про що свідчить його копія (а.с.14), про те, що адвокат виконав свої обов`язки в повному обсязі перед вказаним клієнтом за договором (угодою) про надання правничої допомоги № 22/01/1. Даний договір вважається виконаним адвокатом в повному обсязі. Будь-яких претензій матеріального (майнового) та/або нематеріального характеру клієнт до адвоката не має і зобов`язується в майбутньому не мати. Однак, в порушення умов договору відповідач у повній мірі не виконав умови договору, а саме не сплатив позивачу 4900 грн, як гонорару успіху. Надану позивачем копію роздруківки переписки з відповідачем по мобільному додатку Viber (а.с.17-18) суд до уваги не бере, так як наявними доказами, які містяться в матеріалах справи не підтверджено, що номер телефону, який вказаний у мобільному додатку Viber належить саме відповідачу. З метою досудового врегулювання спору позивач за місцем проживання відповідача 11.05.2021 направив на адресу останнього передсудову претензію Вих. №11/05/3 та запропонував [PERSON] у строк 3 днів з моменту отримання даної претензії сплатити 4900 грн, про що свідчить копія даної передсудової претензії (а.с.19), копія фіскального чека від 11.05.2021 (а.с.20). Вищевказана передсудова претензія була отримала відповідачем 01.06.2021, про що свідчить копія витягу, отриманого з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" за допомогою функції відстеження при введенні трек-номера поштового відправлення (а.с.20). Оскільки відповідач так і не сплатив позивачу передбачені Додатком №1 до договору (угоди) про надання правничої допомоги №22/01/1 кошти в сумі 4900 грн, тому останній змушений звернутися до суду з даним позовом. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі - Закон). Згідно зі ст.1 Закону (у редакції на час укладення договору) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1, 3 ст. 27 Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими главою 52 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.5 ст.626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним. Згідно з ст.30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вирішено виключну правову проблему щодо можливості віднесення до судових витрат додаткового гонорару, передбаченого договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто, так званого гонорару успіху. У вказаній постанові висловлено наступну правову позицію: «Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.». При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2. додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення «гонорару успіху» задовольнила пропорційно до розміру задоволених вимог. Отже, «гонорар успіху» може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. З огляду на викладене, беручи до уваги, що сторонами було обумовлено, що у випадку закриття провадження у зв`язку зі спливом строків притягнення до адмінвідповідальності або визнання клієнта невинуватим - клієнт сплачує адвокату додатково 4900 грн (як «гонорар успіху»), а у визначений позивачем у передсудовій претензії триденний строк після її отримання відповідач дані кошти не сплатив, тому суд приходить до висновку, що дані кошти підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку, так як їх сплата передбачена умовами Додатку №1 до договору (угоди) про надання правничої допомоги №22/01/1. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач не надав суду будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved