Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] 15.07.2021 року звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до Миргородської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбан Євгеній Олексійович , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ( а.с. 1-6) в подальшому подала уточнену позовну заяву в якій відповідачем зазначила Комишнянську селищну раду .( а.с. 35-40) Ухвалою судді від 13.10.2021 року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання . ( а.с. 52) , ухвалою суду від 11.01.2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до розгляду. ( а.с. 70) . З уточненого позову вбачається, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , спадкоємцями першої черги після його смерті є позивачка [PERSON] , яка є його дочкою та [PERSON] [INFO] , який доводиться позивачці братом , а сином померлого. Вони прийняли спадщину у становлений законом шестимісячний строк та 30.09.2020 року у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області - Карбан Є.О. уклали договір про розподіл спадкового майна. Відповідно до цього договору за взаємною згодою було вирішено поділити спадщину і братові відійшов житловий будинок а позивачці по справі дві спадкові земельні ділянки . Одна з цих земельних ділянок площею 2, 00га з кадастровим номером 5323288901:01:001:0333 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , що розташована на території с. Черкащани Миргородського району Полтавської області. Нотаріус не зміг видати позивачці [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після укладення спадкоємцями договору про розподіл спадкового майна , оскільки за життя [PERSON] не встиг провести державну реєстрацію земельної ділянки на своє ім`я та помер. За життя [PERSON] звернувся до Черкащанської сільської ради із заявою про надання йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , рішенням 26 сесії 7 скликання Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 16.04.2019 року було вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2, 00 га із земель комунальної власності Черкащанської сільської ради , що розташована в с. Черкащани Миргородського району Полтавської області , з подальшою передачею у приватну власність . У грудні 2019 року [PERSON] звернувся до інженера землевпорядника ФОП [PERSON] для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства . У лютому 2020 року проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки було виготовлено , відповідно до Витягу з ДЗК від 14.02.2020 року земельна ділянка площею 2, 0000га для ведення особистого селянського господарства яка розташована за адресою с. Черкащани Миргородського району Полтавської області сформована , їй присвоєний кадастровий номер 5323288901:01:001:0333 та встановлені межі на місцевості, а [INFO] [PERSON] помер та не встиг провести державну реєстрацію земельної ділянки. На померлого його дочка не може отримати правовстановлюючі документи , тому звернулась до суду із даним позовом та прохала визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батька на вище зазначену земельну ділянку. В судове засідання 08.06.2022 року сторони не з`явились, позивачка та її представник подали до суду заяву в якій зазначили , що позовні вимоги підтримують та прохали задовольнити їх і розглянути справу у їх відсутність. ( а.с. 92) , представник відповідача від Комишнянської селищної ради в судове засідання не з`явились , надали до суду заяву в якій прохали розгляд справи провести у їх відсутність ( а.с. 93) , третя особа повідомлений належним чином , пояснень не надав ( а.с. 81) . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] до Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбан Євгеній Олексійович , про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено , що позивачкою по справі є [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , ідентифікаційний номер платника податків [NUMBER] ( а.с. 41-42) , її батьком є [PERSON] ( а.с. 43) , [PERSON] змінила прізвище після укладення шлюбу на [PERSON] ( а.с. 94) , [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 44) , [PERSON] та [PERSON] 30.09.2021 року уклали у приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбан Є.О. договір про поділ спадкового майна після смерті [PERSON] який помер [INFO] оскільки є спадкоємцями першої черги за законом , відповідно до договору [PERSON] відійшла у спадок земельна ділянка площею 2, 00га з кадастровим номером 5323288901:01:001:0333 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства , що розташована на території с. Черкащани Миргородського району Полтавської області. ( а.с. 45) . Приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії , оскільки за життя [PERSON] не встиг провести державну реєстрацію земельної ділянки на своє ім`я та помер. ( а.с. 50) . За життя , а саме 01.04.2019 року [PERSON] звернувся до Черкащанської сільської ради із заявою про надання йому у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ( а.с. 46) , рішенням 26 сесії 7 скликання Черкащанської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 16.04.2019 року було вирішено надати дозвіл [PERSON] на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2, 00 га із земель комунальної власності Черкащанської сільської ради , що розташована в с. Черкащани Миргородського району Полтавської області , з подальшою передачею у приватну власність ( а.с. 47) , відповідно до Витягу з ДЗК від 14.02.2020 року земельна ділянка площею 2, 0000га для ведення особистого селянського господарства яка розташована за адресою с. Черкащани Миргородського району Полтавської області сформована , їй присвоєний кадастровий номер 5323288901:01:001:0333 та встановлені межі на місцевості ( а.с. 48-49), Комишнянською селищною радою та колишньою Черкащанською сільською радою не приймалось рішення про затвердження технічної документації та передачу у власність земельної ділянки [PERSON] ( а.с. 93) . У відповідності до положень статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України. За змістом статті 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до частин 1, 4 статті 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян в межах норм, провадиться один раз по кожному виду використання. Виходячи з вимог частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства. Згідно зі статтею 118 ЗК України процедура приватизації розпочинається після надання громадянину дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органом державної влади або місцевого самоврядування, який надає відповідні дозволи. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 3 статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року справа № 6 35295 св 13 вказав, що в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі , якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує його право власності ст . 392 КК України та є винятковим способом захисту , що має застосовуватись , якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки за життя [PERSON] отримав дозвіл на виготовлення технічної документації на земельну ділянку , вона була виготовлена та присвоєно кадастровий номер , звернувся до сільської ради про затвердження технічної документації , але невдовзі [PERSON] помер та не встиг провести державну реєстрацію майна , а позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті спадкодавця - [PERSON] , то можна прийти до висновку , що позивачка набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали покійному на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача, дійшов висновку, що позивачка має право успадкувати майнові права спадкодавця як спадкоємець за законом першої черги , оскільки вона прийняла спадщину після смерті свого батька. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивачка не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з цим позовом. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved