Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу до відповідача [PERSON] . В позові посилаються на те, що 01.06.2020 року між ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір №49/20-Т/ЗК добровільного страхування наземного транспортного засобу , згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Вказують, що 18.01.2021 року на вул. Минайській в м.Ужгороді сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі транспортного засобу марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Ужгородського міськрайонного суду по справі №308/955/21, вказана ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм автомобіля ««BMW» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Стверджують, що внаслідок даної ДТП автомобілю марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику матеріальний збиток. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу відповідно до рахунку №ВИР0020397 від 01.02.2021 року складає 145 159,93 грн. Відповідно до умов страхування ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" відшкодувало на користь страховика 145 159,93 грн. Звертають увагу суду на те, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована, відтак ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" має право зворотньої вимоги до відповідача. На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму майнової шкоди в розмірі 145 159,93 грн., а також стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 20.09.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 19 травня 2022 року представник позивача в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового засідання до суду не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Правом на подання відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі писмьових доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247\~ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 08.02.2021 року встановлено, що 18.01.2021\~о 10\~год.\~50\~хв.\~в м.\~Ужгород,\~пл.Кирила\~та Мефодія\~(перехрестя\~вул.Михайлівська\~та проспект\~Свободи),\~водій [PERSON] \~ [INFO] ,\~керуючи транспортним\~засобом марки\~«BMV»,\~номерний знак\~« [NUMBER] »,\~не дотримався\~безпечної дистанції,\~не обрав\~безпечну швидкість\~руху та\~здійснив зіткнення\~з попереду\~їдучим транспортним\~засобом марки\~«TOYOTA\~RAV\~4»\~державний номерний\~знак « [NUMBER] » під\~керуванням [PERSON] .\~В наслідок\~ДТП транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження.\~Дії гр.\~ [PERSON] \~кваліфіковані за\~ст.124\~КУпАП України,\~за порушення\~п.п.12.1,\~13.1\~ПДР України. Вказаною постановою суду [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду не відомий, проживаючого за адресою: [ADDRESS] , тимчасово не працюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп. Згідно з даних АСДС «Д-3» постанова набрала законної сили . 01.06.2020 року між ПРАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір №49/20-Т/ЗК добровільного страхування наземного транспортного засобу , згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] . Зі змісту позову вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП не була застрахована У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «BMW» д.н.з. [NUMBER] на момент настання ДТП не була застрахована, потерпіла відповідно до ст.\~35\~та п. 41.1 ст.\~41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулася 20.01.2021 року до ПРАТ «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до доданого до матеріалів справи розрахунку страхового відшкодування від 02.02.2021 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу марки «Тойота» д.н.з. [NUMBER] складає 145 159,93 грн. (а.с.13). Як вбачається з розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено [PERSON] в рахунок страхового відшкодування грошові кошти в розмірі 145 159,93 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №82 від 03.02.2021 року (а.с.16). Позивач вказує на те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував завдані збитки. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України,Законом України «Про страхування»,Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підставою для притягнення до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв`язок між протиправною поведінкою й шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. Відповідно дост. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Відповідно дост. 27 Закону України «Про страхування`до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зіст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1187 ЦК Українипередбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України). Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна на у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач у судовому порядку визнаний винним у скоєнні вищевказаного ДТП, яке стало причиною заподіяння майнової шкодивласнику застрахованого автомобіля. Слід ураховувати, що при розгляді цивільної справи суд, насамперед, приймає до уваги зміст заявлених вимог, з`ясовує їх суть, відповідність приписам частини другої статті 16 ЦК України та визначає, які права та інтереси позивача порушені та підлягають захисту. При цьому, приймаючи до уваги повноваження суду та завдання цивільного судочинства, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо справжньої правової природи правовідносин сторін та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). За ст. 9 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах ліміту відповідальності страховика. За ст. 22 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті | дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За ст. 36 п. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог є обгунтованими та підтвердженими належними доказами, не спростовані відповідачем, а тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги в розмірі 145 159.93 грн. У відповідності до вимог ст.ст.141,142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного ,

Outcome: approved