Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до відповідача [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка посилається на те, що 17 вересня 2011 року виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після одруження отримала прізвище [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів 17 вересня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 05 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками та з іншими життєвими обставинами не склалося, хоча із своєї сторони докладалися зусилля для подальшого спільного проживання, існування сім`ї та виховання дитини. Під час шлюбу, [INFO] у них з відповідачем народився син - [PERSON] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.03.2012 року. Спору щодо виховання та утримання дитини між сторонами немає. Зазначає, що значний час вони з відповідачем живуть окремо один від одного, тобто, шлюб існує тільки формально. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, взаємне спілкування відсутнє або відбувається крайнє рідко, тільки з побутових потреб.? Вважає, що примирення неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Враховуючи викладене, позивач просить, розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований виконкомом Великолазівської сільської ради, Ужгородського району Закарпатської області 17 вересня 2011 року, запис в книзі реєстрації шлюбів за № 05 та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Через канцелярію суду від її представника адвоката Куруца А.А. надійшла заява, в якій останній просить розгляд справи провести без їх участі та позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить судовий розгляд провести без його участі. Вказує, що позов про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі та просить винести рішення про розірвання шлюбу. Судове засідання у справі було призначене на 16.05.2022 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] , яка після одруження отримала прізвище [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Великолазівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 05 від 17.09.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.2012 року. Як стверджує позивачка, спільне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками та з іншими життєвими обставинами не склалося, значний час вони з відповідачем живуть окремо один від одного, тобто, шлюб існує тільки формально. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, взаємне спілкування відсутнє або відбувається крайнє рідко, тільки з побутових потреб.? Відповідно до ч. 1 ст. 21\~СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч. 3 ст. 105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. З урахуванням викладеного та встановлених судом обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі, що також є підставою для задоволення позову позивача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, у зв`язку з повним визнанням позову відповідачем та прийняттям судом заяви про визнання позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору у розмірі 496,20 грн., а решту судового збору у розмірі 496,20 грн. повернути позивачу з Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved