Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

06.12.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : - \~ \~ \~ \~стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття; - \~ \~ \~ \~розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 686; - \~ \~ \~ \~після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.12.2014 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюбні відносини між ними фактично припинено з вересня 2019 року та з цього часу не ведуть спільне господарство, не спілкуються, оскільки мають різні погляди на життя. Крім того зазначає, що у шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивач переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Ухвалою від 21 грудня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження ( а.с. 12). У судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви з проханням слухати справу без їх участі. Позивач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвища підтримала та просила задовольнити та відмовилась від позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши подані сторонами заяви, матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 3 вказаної статті учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України\~\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 206, п. 4 ч. 1 ст. 255\~ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням поданої позивачем заяви від 19.05.2022, слід прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини та в цій частині позовних вимог провадження закрити. Встановлено, що 06 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 686, прізвища після державної реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 8). Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Бориспільським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (а. с. 9). Крім того у судовому засіданні встановлено, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть та згідно з поданими письмовими заявами примирення вважають неможливим. Внаслідок зазначених обставин сім`я подружжя фактично розпалась, а шлюб існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, за змістом якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Водночас, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно позовної заяви позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище, яке відповідно до вказаного свідоцтва є « [PERSON] ». Згідно ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, що становить 454 гривень (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved