Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач, звернувшись з цим позовом до суду, просила: стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дочкою повноліття; стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти щомісячно на її утримання, по досягненню дочкою [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку, а саме до [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку (доходу) із дня пред`явлення позову до суду; допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. На обґрунтування поданого позову позивач посилалась на те, що перебувала у фактичних сімейних стосунках із відповідачем, від якого [INFO] народила дочку [PERSON] . Однак, стосунки із відповідачем не склались, після народження дочки відповідач покину родину. На теперішній час вони проживають окремо, спільного побуту не мають, стосунки між собою не підтримують. Також, позивач вказувала, що не працює, оскільки доглядає за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку, а тому потребує матеріальної допомоги як на дитину так і на себе. Відповідач є здоровим та працездатним але добровільно допомагати не бажає. Також позивач просила провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про що до суду була подана заява відповідного змісту, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. За згодою позивача розгляд справи проводиться з винесенням заочного рішення, згідно до положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Судом встановлено наступне. Сторони по справі перебували з 14 липня 2020 р. по 31 січня 2022 р. у фактичних сімейних стосунках, без укладення шлюбу. За період спільного проживання сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що [INFO] було зареєстровано Березівським відділом РАЦС у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а.з.№161. Свідоцтво про народження [NUMBER] . Позивач із дочкою проживають разом і є зареєстровані по [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , перебуває на її утриманні та забезпеченні. Позивач не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-х річного віку, отримує 860 гривень щомісячно, інших доходів не має. Домовленості між сторонами про утримання та забезпечення дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач не хворіє, інших утриманців та стягнень по виконавчим документам не має. Інші обставини, що мають істотне значення і впливають на розмір аліментів, судом не встановлені. Вивчивши матеріали справи, на підставі представлених доказів та доведення перед судом їх переконливості суд дійшов до висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Відповідно до ч.1,2 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.1,3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі М.С. проти України, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись\~ст.51 Конституції України яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.\~ Згідно ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.\~ Таким чином і відповідач зобов`язаний утримувати свою малолітню дочку. Згідно до положень ч.3 ст.181\~СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приймаючи рішення про стягнення аліментів на малолітню дитину суд враховує положення ч.1 ст.182 СК України, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, згідно ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка доходу, яка буде стягуватись на утримання дитини як аліменти, визначається судом. Як було встановлено судом, відповідач не хворіє, інших утриманців не має, стягнень по виконавчим документам не має, інші обставини, що мають істотне значення і впливають на розмір аліментів не встановлені. Отже, відповідач як батько, зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя дочки. Виходячи з викладеного суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача на утримання дочки [PERSON] аліментів у розмірі ј частини від його доходу. Що стосується аліментів на утримання дружини по досягненню дочкою 3-х річного віку суд вважає наступне. Згідно ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя. Відповідно до положень ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина,з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З огляду на вищенаведене суд вважає, що відповідач в змозі утримувати свою дружину до досягненню дитиною 3-х річного віку. У відповідностідо вимог п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3\~ст.133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2\~ст.141 ЦПК України\~). У даному випадку позивач звільнена від сплати аліментів, тому судові витрати у вигляді розміру необхідного до сплати судового збору, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved