Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач АТ «Перший Український міжнародний банк» звернулося до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 05.07.2014 року на підставі кредитного договору №26252029212728 видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 4285 грн., який згодом було збільшено до 24 700 грн. 19.07.2016 р. Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. 21.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» змінило тип товариства з публічного на акціонерне товариство Відповідно до п.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України та абз. 2 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, тому позивач виконав свій обов`язок щодо претензійної роботи належним чином. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 21.07.2020 . складає 46 120,94 грн., з яких: 18251,73 грн. - заборгованість за кредитом; 15519,21 грн. - заборгованість за процентами; 12350 грн. - штрафні санкції. Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 46120,94 гривень та витрати зі сплати судового збору у сумі 2102,00 грн. 17.11.2020 від представника відповідача - адвоката Циб С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача боргу у загальному розмірі 46 120 грн. 94 коп., в той же час позовна заява не містить доказів наявної заборгованості та розрахунку заборгованості, а надані позивачем виписки з рахунків відповідача суперечать вимогам загальним умовам договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, який додається до позовної заяви Так, згідно п. 2.3.3., розділу 3 Умов, на умовах визначених договором карткового рахунку та протягом строку його дії, встановити клієнту ліміт овердрафту та строк користування овердрафтом, а також змінювати їх письмово повідомивши про це клієнта, шляхом направлення письмового повідомлення, не пізніше 5 днів до дати встановлення/зміни. Згідно п. 3.1, розділу 3 Умов, виключно за умови встановлення овердрафту банк здійснюватиме кредитування карткового рахунку. Отже, умови кредитування можуть застосовуватись до обумовлених сторонами сум овердрафту. 05.07.2014 р. на підставі кредитного договору №26252029212728 видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 4285 грн. Згідно пропозиції про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування від 31 липня 2015 р. встановлений ліміт овердрафту у розмірі 5800 грн. Жодних доказів збільшення ліміту овердрафту до 24 700 грн. суду не надано. Таким чином, умови договору кредитування та договору страхування можуть застосовуватись лише до сум обумовлених в договорі від 31 липня 2015 року, що не перевищують 5800 грн. Поширення умов кредитного договору на суми несанкціонованого овердрафту, який виник у зв`язку із здійсненням банком договірного списання на власну користь призводить до порушення істотної умови договору про суму кредиту, та до подвійного нарахування відсотків на несвоєчасно сплачені суми. Виписки, додані до позовної заяви ,свідчать про списання відсотків та оплати страхових платежів у розмірах значно більших, ніж це передбачено договором, та містять зазначення про нарахування відсотків після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Прохальна частина позову містить вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 46120 грн. 94 коп., в той же час, ще 25.02.2019 позивачем направлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язання перед позивачем, а саме негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 31165,58 грн. на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України. Позивачем нараховувались відсотки за період з 25.02.2019 р. по 30.06.2020 р. (призначення: Нач. проценты за пользование лимитом КПП по договору (26252029212728 от 05.07.2014). Загальна сума таких проводок у виписках доданих до позовної заяви 12 330 грн. 43 коп. Також позовна заява не містить належних доказів наявної у відповідача заборгованості, а вимога про стягнення заборгованості у розмірі 46 120 грн. 94 коп. зазначена без розподілу даної суми на тіло заборгованості, прострочену заборгованість, пеню, комісії, штрафи, хоча ці вимоги мають різну правову природу. Описова частина позову містить пояснення, що станом на 21.07.2020 р. складає 46 120 грн. 94 коп., з яких 18251,73 грн. - заборгованість за кредитом, 15 519,21 грн. - заборгованість процентами; 12 350 грн. - штрафні санкції. Жодних розрахунків або пояснень, щодо зазначених сум, їх розміру та строку їх виникнення позовна заява не містить. В той же час ще 25.02.2019 позивачем направлено відповідачу вимогу про виконання зобов`язання перед позивачем, а саме негайно погасити заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 31165,58 грн. Ппросить відмовити у задоволенні позову, а також стягнути з позивача розмір документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, які надавались [PERSON] , в розмірі 1 500 гривень 00 коп., а також у разі надання документального підтвердження відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, яка надаватиметься [PERSON] у вигляді представництва у судах під час здійснення цивільного судочинства у справі, орієнтовний розмір яких складає 5 000 гривень 00 коп. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в справі матеріалами. До початку судового засідання представник відповідача Циб С.В. надав суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі та участі та відповідача [PERSON] . Просив відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. При зверненні з позовом до суду позивач посилався на те, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 05.07.2014 укладено кредитний договір №26252029212728, на підставі якого останній видано кредитну карту з лімітом овердрафту у сумі 4285,00 грн., який згодом було збільшено до 24700 грн. Проте, матеріали справи містять лише Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта); загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків; пропозиції про зміни договору карткового рахунку та договору страхування (оферта) (а.с.7-10). 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», і відповідно ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». Так, на баланс ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за Кредитним договором №26252029212728 від 05.07.2014 року, боржником за яким є [PERSON] . Згідно письмового повідомлення, що міститься у матеріалах справи, позивачем повідомлено відповідача про наявність заборгованості в розмірі 31165,58 грн. станом на 25.02.2019 року (а.с. 11). Також в матеріалах справи міститься виписка з рахунку [PERSON] , в якій зазначені загальні суми заборгованості за кредитним договором від 05.07.2014. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Перевірка достовірності доказів проводиться судом у процесі дослідження доказів. Суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується правильність відомостей, які в них містяться. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні - повинні бути виключно належними та допустимими. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України того, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» виконав умови зобов`язання в частині надання [PERSON] кредиту, суду не надано. Суд не може прийняти до уваги виписку з рахунку відповідача як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості, оскільки дана виписка не містить підтвердження руху коштів по Кредитному договору №26252029212728 від 05.07.2014 року із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, і до того ж, не є відповідним розрахунком заборгованості та фінансовим документом на підтвердження розрахунків між банком та відповідачем. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Також, позивачем не надано суду доказів того, яка заборгованість існувала перед ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» у відповідача на час припинення шляхом приєднання до АТ «Перший Український Міжнародний Банк». З наданих позивачем документів за указаним кредитним договором неможливо встановити відповідність порядку нарахування заборгованості (зокрема, процентів і штрафу) та проведення відповідних розрахунків умовам договору, укладеного між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] . Таким чином, суду не надані будь-які докази, які б підтверджували розмір нарахованої банком заборгованості за кредитним договором, яку суд мав би можливість перевірити і встановити внесення коштів на погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, нарахованих санкцій за прострочення або неналежне виконання зобов`язань. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, такими, що не підтверджені належними та допустимим до4казами, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом ч. 3 вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що адвокат Циб С.В. надавав позивачу [PERSON] правничу допомогу на підставі Договору про надання правової допомоги № 01/07-09 від 09.07.2020 та Додаткової угоди №2 до договору від 09.07.2020 року №01/07-09 від 03.11.2020, пунктом 2 яким передбачено, що вартість адвокатського гонорару за надання правничої допомоги згідно п.1 даної додаткової угоди складає 1500 грн. та підлягає перерахуванню клієнтом на протязі 15 діб з моменту підписання даної додаткової угоди (а.с.60-63). Як вбачається з акту виконаних робіт до додаткової угоди№2 до договору від 09.07.2020 року №01/07-09 та квитанції №ІСКТК1104ОЕ5QК.1 від 11.04.2020 вартість послуг за складання відзиву на позовну заяву складає 1500 грн, яка була перерахована відповідачем [PERSON] на рахунок адвоката. Інших доказів оплати послуг адвоката суду не надано. Такими чином, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн. Судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved