Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про припинення арешту майна та просить припинити арешт майна квартири за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано Першою Київською державною нотаріальною конторою 27.10.2004р. за реєстраційним номером обтяження 1414885 на підставі ухвали Московського (Голосіївського) районного суду м. Києва від 27.01.1998 року в цивільній справі №2-134/12 за 2000 рік за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору недійсним. В обгрунтування позову зазначає, що є єдиним спадкоємцем майна, що належало померлому [PERSON] . При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , було встановлено наявність заборон (арешт) на вказану квартиру. Відповідач відмовив у знятті арешту на квартиру, що зумовило звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 16.05.2022р. підготовче засідання закрито та справу призначено до розгляду по суті. Відповідач письмового відзиву на позов не надав. Позовну заяву та ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] . Згідно копії ухвали Московського районного суду міста Києва від 27.01.2998р., яка знаходиться в матеріалах справи, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладений арешт, який зареєстрований 27.10.2004р. за №1414885 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали б/н, 27.01.1998р., Нарсуд, р-н Московський. 01.02.2021р. рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №56402260 зупинено розгляд заяви позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно квартири по [ADDRESS] , та рекомендовано позивачу надати документ, на підставі якого припиняється обтяження. Рішенням від 05.11.2021р. державний реєстратор відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень за заявою позивача про припинення арешту на вказану квартиру. Рішення обгрунтовано тим, що поданими заявником документами арешт на об`єкт нерухомого майна, щодо якого подано заяву, не припинено. Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30.04.2021р. у справі №752/10499/21 у задоволенні заяви адвоката Мегедь Л.Н. в інтересах [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову, подану по цивільній справі №2-134/12 за позовом прокурора Московського району м. Києва в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бондаренко Жанна Олександрівна про визнання договору дарування квартири недійсним, відмовлено. Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд взяв до уваги те, що матеріали справи не містять доказів того, що судом у справі були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, а також те, що оригінал ухвали суду від 27.01.1998 року, копія якого була надана стороною заявника, в матеріалах справи відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищевикладеного, оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не має змоги, на час звернення із позовною заявою до суду за наявності арешту, накладеного на майно, порушується право власності позивача на спадкове майно, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, порушене право позивача підлягає судовому захисту в заявлений спосіб шляхом припинення дії відповідних обтяжень. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved