Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом знесення. Свої позовні вимоги вона обґрунтовувала тим, що відповідач по справі збудував дві конструкції на даху сараю, які ним використовуються з метою розведення голубів в порушенні ДБН України та інших норм чинного законодавства. У зв?язку з такими обставинами позивачка просила знести відповідні конструкції. 31 серпня 2021 року провадження по справі було відкрито. У зв?язку з звільненням судді [PERSON] справа була повторно розподілена на суддю Шенцеву О.П. Представник позивача в судовому засіданні не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. В той же час, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач будучи неодноразово повідомлений про дату та час судового засідання до суду не з`явився, причин неявки не повідомив. В той же час, відповідачем по справі на адресу суду був поданий відзив на позовну заяву та відзив на заяву про зміну предмету позову. В відзиві відповідач по справі стверджував, що він розводить голубів відповідно до норм чинного законодавства та ветеринарних вимог, а саме його голубі мають всі необхідні вакцини. В той же час, стверджував, що позивач не надав до суду доказів того, що розведення голубів порушує будь-які норми чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, викладені у відповідних заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з Позивачем проживають її чоловік, неповнолітня донька та батько. Позивачу на праві приватної власності належить частка квартира, яка знаходиться за вищезазначеною адресою, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.07.1999 року. По сусідству з Позивачем проживає [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] в дворі багатоквартирного будинку самочинно збудував дві конструкції на даху сараю, які ним використовуються з метою розведення голубів. Вищевказані конструкції знаходиться на подвір`ї будинку та розташовані безпосередньо на відстані до 2 метрів від вікна квартири Позивача. В межах даної справи представником позивача до суду був наданий висновок судового експерта Скибінської Тетяни Михайлівни за № 067/2021 від 15.09.2021 року. На вирішення експертного дослідження було посталено наступне питання: Чи відповідає відстань від квартири [ADDRESS] , до споруди для утримання голубів, розташованої на даху сараю літ. «д1» у дворі будинку [ADDRESS] , вимогам будівельних норм та правил, у т.ч. ДБН? Так за результатами проведення будівельно-технічного експертного дослідження у Висновком експерта No067/2021 від 15.09.2021 року встановлено, що відстань від квартири [ADDRESS] , до споруди для утримання голубів, розташованої на даху сараю літ. «д1» у дворі будинку [ADDRESS] , становить ~ 4,20 м, що не відповідає п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудови територій, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019р. No104, в якому зазначено, що допустима відстань від житлових будинків до господарських будівель (споруд) для утримання птахів повинна бути не менше 15 м. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що споруда для утримання голубів, яка розташована на даху сараю літ. «д1» за адресою: будинок [ADDRESS] розміщена з порушенням вимог ДБН. Відповідач по справі ознайомлений з експертизою, однак до суду не було подано альтернативного висновку експерта або заяви про призначення нової судової експертизи. Відповідач по справі підтверджує у відзиві на інших документах по справі, що саме він побудував та розводить голубів у відповідному приміщенні. З урахуванням таких обставин суд вважає, що позивач вірно визначився з відповідачем по справі. Крім того, суд звертає увагу на те, що постановою Одеського апеляційного суду по справі № 522/12144/19 від 03.06.2021 року встановлено, що Відповідач протягом більш як 15-ти років займається розведенням голубів та не заперечує факт, що ним розміщено на даху сараю, який розташований в дворі будинку [ADDRESS] дві конструкції для утримання голубів. Суд критично ставиться до висловлювань відповідача по справі про те, що голубі утримуються відповідно до вимог чинного законодавства та мають всі щеплення у зв?язку з тим, що дані обставини не мають значення для справи. Як встановлено судом саме розміщення споруди для отримання голубів з порушення ДБН є підставою позову, а не неналежне утримання голубів або відсутність у них відповідних щеплень. Відповідно до п.2.1 Рішення Одеської міської ради №2476-V від 05.0.2008 року «Про затвердження правил утримання тварин у м. Одесі» утримання тварин не повинно порушувати права осіб, які мешкають поруч, шляхом утворення неприємних запахів, створення звукового та іншого впливу в порушення діючого санітарно-епідеміологічного законодавства. Статтею 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об`єктів і споруд будь-якого призначення , плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектуванні і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об`єктів зобов`язанні дотримувати вимоги санітарного законодавства. Відповідно до Ветеринарно-санітарні вимоги до утримання голубів, які затверджені Наказом Міністерством аграрної політики та продовольства України від 13.12.2012р. №769 встановлено, що приміщення для\~утримання голубів\~влаштовують в\~наявних будівлях\~або будують\~окремі будівлі\~на рівних\~і сухих\~майданчиках з\~твердим покриттям,\~пристосованим для\~механічного очищення\~від посліду\~і стійким\~до корозійної\~дії дезінфектантів.\~Відстань до\~найближчих будівель\~визначається власником\~земельної ділянки,\~на якій\~розташовано голубник,\~а у\~разі розміщення\~біля житлових\~будинків -\~відповідно до\~чинних будівельних\~норм. Згідно з п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019р. №104 допустима відстань від житлових будинків до господарських будівель (споруд) для утримання птахів повинна бути не менше 15 м. Висновком судового експерта було встановлено, що відстань від квартири [ADDRESS] , до споруди для утримання голубів, розташованої на даху сараю літ. «д1» у дворі будинку [ADDRESS] , становить орієнтовно 4,20 м, що не відповідає п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 Планування та забудова територій, затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019р. №104, в якому зазначено, що допустима відстань від житлових будинків до господарських будівель (споруд) для утримання птахів повинна бути не менше 15 м. Нормами ст. 41, 50 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і до приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням; при здійсненні права власності власник зобов`язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників (пункт 1 частини першої та частина друга статті 6 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"). Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть, зокрема, бути припиненням дії, що порушує право власності. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачу на праві приватної власності належить частка квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З урахування того, що вона є співвласником, відповідне розведення голубів порушує її спокій (її частина квартири межує з конструкціями для голубів), а відповідне розміщення споруди для утримання голубів порушує ДБН України, то її права мають бути захищені в судовому порядку. Згідно з ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст.77-80 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі ст. ст. 16, 376, 386, 391 ЦК України ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, 258-259, 263-264, 265, 268, 280-282, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved