Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем № 193879 від 17 червня 2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в період з 26.03.2021 по 31.05.2021 у загальному розмірі 19888 грн, таким, що не підлягає виконанню; вирішити питання стягнення на користь позивача судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у листопаді 2021 року позивачці стало відомо про відкрите стосовно неї виконавче провадження №67640611 з приводу виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за № 193879 від 17 червня 2021 року. Про існування заборгованості перед відповідачем за договором № 2851658 від 29 серпня 2020 року про надання споживчого кредиту позивач не знала і не визнає вказану заборгованість. Договору № 2851658 від 29 серпня 2020 року позивач не укладала. Повідомлення про зміну кредитора позивач не отримувала, відтак, відповідач не набув права вимоги відповідно до ст.1082 ЦК України. Також позивач не отримувала жодних повідомлень про заборгованість, чим порушено п.п.2.2 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Отже нотаріус порушив порядок видачі виконавчого напису. Крім цього, кредитний договір, щодо якого вчинено виконавчий напис нотаріуса, не є нотаріально посвідчений. Ухвалою судді від 27 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 01.03.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог [PERSON] , вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. 29.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2851658. 26.03.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір факторингу №26032021, відповідно до якого правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Авентус Україна» є відповідач, у тому числі за кредитним договором № 2851658. Оспорюваний позивачем виконавчий напис нотаріуса видано на підставі необхідних документів та з дотриманням законодавства. При цьому, представник відповідача вважає, що розмір витрат на правову допомогу у сумі 7\~000 грн не відповідає критеріям співмірності, вважає такий розмір завищений. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Бачинський А.В.\~не прибули.Адвокат Бачинський А.В. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов просить задовольнити. Крім цього, представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 5100 грн витрат на надання правничої допомоги. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не направив у судове засідання свого представника, в матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігор Богданович у судові засідання не прибули, були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомили, правом на подачу до суду пояснення щодо позову та відзиву не скористалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.\~2\~ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд установив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича стосовно вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 2851658 від 29 серпня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] . Зокрема, зі змісту копії виконавчого напису № 193879 від 17 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., випливає, що правонаступником усіх прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за вказаним вище кредитним договором № 2851658 від 29 серпня 2020 року на підставі договору факторингу №26032021 від 26.03.2021. Стягнення проводиться за період з 26.03.2021 по 31.05.2021, сума заборгованості складається з: 6500 борг за тілом кредиту, 13338 грн борг за нарахованими процентами, 50 грн плата за вчинення виконавчого напису; загальна сума - 19888 грн. 24 листопада 2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Петрусь Ігор Богданович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 67640611 з примусового виконання виконавчого напису № 193879 від 17 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 19888 грн. 24 листопада 2021 року приватний виконавець Петрусь І.Б. виніс постанову у ВП №67640611 про арешт коштів боржника [PERSON] з метою забезпечення виконання зазначеного виконавчого напису № 193879 від 17 червня 2021 року. Зокрема, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 22349,24 грн. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України\~«Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст.87\~Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»). Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 01.04.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису). Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на те, що укладений між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] \~кредитний договір\~№ 2851658\~від 29\~серпня 2020\~року,\~ стягувачем за яким на підставі договору факторингу є відповідач ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів», який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, всупереч вищезазначеним нормам не був посвідчений нотаріально, що підтверджується копіями матеріалів виконавчого провадження № 67640611, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Слід зазначити, що саме такого висновку дійшов Верховний Суд при вирішенні аналогічного спору у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18, провадження № 61-16749св19. Відтак суд відхиляє доводи представника відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву, щодо дотримання всіх умов, визначених законодавством, під час здійснення нотаріусом виконавчого напису №193879. Вказані доводи спростовуються матеріалами справи. Відповідачем не надано суду доказів, що укладений кредитний договір № 2851658\~від 29\~серпня 2020\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] , на підставі якого вчинено виконавчий напис, був посвідчений нотаріально. Суд дійшов\~висновку про\~обґрунтованість доводів\~позивача щодо\~порушення нотаріусом\~умов вчинення\~виконавчого напису\~щодо подання\~стягувачем документів\~на підтвердження\~безспірної заборгованості\~боржника,\~відтак позов\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~знайшов своє\~підтвердження під\~час розгляду.\~Суд вважає,\~що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.3 ст.141\~ЦПК України при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.1-ч.4, ч.6 ст.137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~доказів\~тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами\~договору\~про надання\~правничої допомоги\~та на\~підставі відповідних\~доказів щодо\~обсягу наданих\~послуг і\~виконаних робіт\~та їх\~вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача подав клопотання про стягнення з відповідача 5100 грн витрат на надання правничої допомоги, зокрема, складання та надсилання адвокатських запитів у кількості 4 штуки 1200 грн, складання позовної заяви 3\~000 грн, складання заяви про забезпечення позову 900 грн. Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Бачинський А.В. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5100 грн є завищеними, та підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved