Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У червні 2014 року ТзОВ Кредитні ініціативи звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 1\~254 395грн. 78 коп. за договором про іпотечний кредит №35/7-08 від 26.03.2008. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 26.03.2008 між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи) та [PERSON] укладено кредитний договір №35/7-08 в сумі 500\~000,00 доларів США\~ з оплатою 15,05% річних з кінцевим терміном повернення 25 березня 2018 року. Виконання зобов`язань відповідача за цим договором забезпечується іпотекою майнового поручителя [PERSON] , предметом якої є житловий будинок [ADDRESS] , договором застави транспортного засобу та договором страхування позичальника. Заборгованість відповідача за вищевказаним договором про іпотечний кредит становить\~1254395.7 гривень, а саме: 496\~000,00 основного боргу, 427\~581,50 гривень відсотків за користування кредитом та 330\~814,28 гривень пені. Відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в строки та порядку, встановлених даним кредитним договором, однак внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе зобов`язань виникла вищевказана заборгованість і тому просить її стягнути з відповідача. Заочним рішенням\~Мукачівського міськрайонного\~суду від\~02.12.2014\~року позов\~задоволено повністю\~- стугнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи суму заборгованості в розмірі 1\~254 395 грн. 78 коп. (один мільйон двісті п`ятдесят чотири тисячі триста дев`яносто п`ять гривень сімдесят вісім копійок)\~ за договором про іпотечний кредит №35/7-08 від 26.03.2008 року та судові витрати в розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири гривні). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 14 грудня 2021 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.12.2014 року по справі №303/3835/14-ц за позовом ТзОВ "Кредитні ініціативи" до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду. Представником відповідача\~ [PERSON] \~05.05.2022\~ подано\~відзив на\~позов,\~в якому\~просить в\~задоволенні позову\~відмовити в\~повному обсязі.\~Як підстави\~своїх заперечень\~наводить те,\~що у\~позивача відсутні\~правові підстави\~для стягнення\~відсотків та\~інших платежів\~пов`язаних з\~обслуговуванням кредиту.\~Зазначає,\~що розрахунок,\~наявний у\~матеріалах справи,\~не містить\~такої суми\~як 49\~6000\~грн.\~У вказаному\~розрахунку є\~дані (заборгованість\~по тілу\~кредиту 304\~333,58\~грн.\~та інші\~нарахування:\~відсотки,\~пеня,\~сума яких\~зазначена у\~розрахунку становить\~1\~108\~245,31\~грн (з\~урахуванням пені\~в розмірі\~376\~330,23,\~хоча позивач\~просив стягнути\~лише 330\~814\~грн 28\~коп такої\~пені).В\~той же\~час,\~жодним чином\~не обґрунтовано\~відповідної заборгованості\~по тілу\~кредиту та\~нарахованих відсотках\~станом на\~17.12.2012\~року (не\~відображено як\~суми погашення\~відповідного кредиту,адже\~однозначно мало місце,\~зважаючи на\~розмір нарахованої\~заборгованості),\~так і\~нарахування відповідних\~ відсотків\~до цієї\~дати \~(17.12.2012\~року).\~Виходячи із відповідного розрахунку,\~наведеного позивачем,\~відповідна сума\~відсотків не\~могла перевищувати\~6300\~грн на\~місяць,\~якщо взяти\~за основу\~для нарахування\~такої навіть заборгованості по тілу кредиту в розмірі 49 6000 ( 496000*0,1505:12= 6220 грн). Однак, відповідний розрахунок явно цьому суперечить., адже нарахування відсотків становить в середньому 7200 грн. Крім того, представник відповідача просить застосувати до відповідних правовідносин строк позовної давності, який по вимогам позивача на час звернення із позовом вже минув. Представником позивача [PERSON] 24.05.2022 подано додаткові пояснення на відзив, в яких зазначено, що викладені у відзиві доводи вважають необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та просять задовольнити позов у повному обсязі. Щодо нарахування банком суми заборгованості зазначають наступне. Станом на дату подання позову сума по тілу кредиту мала бути сплачена в розмірі 304 333, 58 грн. відповідно до графіку погашень (умов кредитного договору), де зазначено, що сума щомісячної сплати по тілу становить щомісячно рівними частинами - по 4 166,67 грн. Термін дії договору - до 25.03.2018 року. Тобто з 26.05.2014 року по 25.03.2018 року - це 46 місяців * 4 166,67 грн. = 191 666, 8 грн.Додавши суму боргу по тілу згідно розрахунку станом на 26.05.2014 р. = 304 333,58 грн. + 191 666,8 грн. (за майбутні періоди до 25.03.2018 р.) = 496 000,00 грн. сума боргу відповідача. Отже, сума боргу до стягнення по тілу кредиту відповідає умовам договору та становить 496 000,00 грн. Останній платіж по сплаті відсотків відповідачем було здійснено 30.06.2010 року. Крім цього, відповідно до п. 6.9 кредитного договору № 35/7-08 сторонами погоджено, що строк позовної давності встановлюється тривалістю 10 років, дана умова погоджена сторонами, а тому відсутні підстави для відмови у позові по строкам позовної давності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, де зазначив, що зменшені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. в задоволені позову ТзОВ Кредитні ініціативи просив відмовити. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.03.2008 між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи) та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит №35/7-08 в сумі 500\~000,00 доларів США\~ з оплатою 15,05% річних з кінцевим терміном повернення 25 березня 2018 року. Виконання зобов`язань відповідача за цим договором забезпечується іпотекою майнового поручителя [PERSON] предметом якої є житловий будинок [ADDRESS] , договором застави транспортного засобу та договором страхування позичальника ( а.с.5-7). Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК). Відповідно до\~ст. 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою\~ст.\~526\~ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в\~ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього кодексу\~(ч.2\~ст.1050 ЦК). Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за даним кредитним договором станом на 26.05.2014 року\~ виникла сума боргу в розмірі 1\~254 395 грн. 78 коп., а саме: заборгованість по тілу кредиту 496\~000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за кредитом 427\~581 грн. 50 коп., пеня 330\~814 грн.28 коп., що стверджується наявним в матеріалах розрахунком заборгованості за кредитом (а.с.34). З огляду на те, що відповідачем контррозрахунку боргу не подано, клопотання про призначення судової економічної експертизи за час розгляду справи не заявлено, суд бере до уваги останній розрахунок кредитної заборгованості, згідно якого, станом на 26.05.2014 заборгованість [PERSON] за договором про іпотечний кредит № 35/7-08 від 26.03.2008, становить 1254395,78 гривень, з яких: 496\~000,00 гривень борг по кредиту, 427\~581.50 гривень загальна сума процентів, 330\~814,28 гривень нарахована пеня за період з 26.03.2008 року по 26.05.2014 (а.с.34). За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Тобто,\~припинення нарахування\~передбачених договором\~процентів та\~неустойки можливо\~у двох\~випадках: закінчення строку\~кредитування,\~який визначений\~договором; пред`явлення вимоги в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо кредитний договір має домовленість, що передбачає закінчення строку кредитування поверненням позичальником кредитних коштів і кредитор не направляв у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України вимогу, а вживав інші заходи досудового врегулювання, то за таких обставин слід дійти висновку про правомірність нарахування банком процентів за користування кредитними коштами боржником. Іншими словами, якщо немає вимоги, оформленої відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, та немає строку закінчення кредитного договору, то нарахування процентів банком можливе до повернення позичених коштів. Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18), від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 по справі №910/1238/17 зроблено висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, \~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Банк, звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а отже право нараховування передбачених договором відсотків з вказаної дати припинилося. Натомість, банк має право вимагати сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, в порядку ч.2 ст.625 ЦК України. Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги стст.549, 550, 551 ЦК, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строків позовної давності. За ст 257 ЦК УКраїни загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі статтею 266\~ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253\~ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261\~ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З огляду на те, що останній платіж по сплаті відсотків відповідачем було здійснено 30.06.2010. Крім цього, відповідно до п. 6.9 кредитного договору № 35/7-08 сторонами погоджено , що строк позовної давності встановлюється тривалістю 10 років, дана умова погоджена сторонами, то в даному випадку строк позовної давності не пропущено. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гуренка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 35/7-08 від 26.03.2008, яка станом на 26.05.2014 становить розмірі 1\~254 395 грн. 78коп (заборгованість по тілу кредиту 496\~000 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за кредитом 427\~581 грн. 50 коп., пеня 330\~814 грн. 28 коп). Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: approved