Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач в вересні 2021 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2013 року, від даного шлюбу мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . Спільні відносини між сторонами не склались, оскільки у позивачки з відповідачем наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, а тому позивач дійшов висновку, що шлюб носить лише формальний характер, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.09.2021 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивач подав на адресу суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка подала на адресу суду письмову заяву згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 27.08.2013 року було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 1666), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва (а/з № [NUMBER] ). Відповідно до вимог ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В поданій заяві позивач вказує на те, що причиною розірвання їх з відповідачем шлюбу є різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Відповідачка обставини, що викладені в позові не спростовувала, просила суд про розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved