Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] \~ звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: визнати недійною заяву [PERSON] від 03.07.2014 р. № 431 про відмову від обов`язкової частки в спадщині [PERSON] по спадковій справі № 185/2014; визнати за [PERSON] право власності\~ в порядку спадкування на 1\\2 частку присадибної земельної ділянки загальною площею 0,2357 кв.м, кадастровий номер 5124789000:03:001:0051, яка розташована\~ за адресою [ADDRESS] цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка належала [PERSON] , померлому [INFO] на підставі Державного акту серії ЯК № 470765., на якій розташовано 1\\2 частка житлового будинку, яка належить [PERSON] на праві власності. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася: - з земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,9999 га, кадастровий номер 5124789000:01:001:0218, яка розташована на території Юр`ївської сільської ради, яку було передано для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ОД № 022697; - житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] (колишній номер 203) та - присадибної земельної ділянки площею 0,2357 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯК № 470765. 20 червня 2007 року [PERSON] склав заповіт на своїх дітей: сину [PERSON] заповідав житловий будинок, а доньці [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 5124789000:01:001:0218. 15 липня 2013 року, ще до смерті батька, помер син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] ,\~ його донька, онука позивачки - [PERSON] відмовилась від частки, на яку мав право її батько на користь інших спадкоємців. У зв`язку із наявністю заповіту від 20.06.2007 року посвідченого секретарем виконкому Юрївської сільської ради Шульгіною М.Д., 03.07.2014 року до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області звернулася з заявою № 427 про прийняття спадщини за заповітом до майна [PERSON] дочка померлого [PERSON] . Одночасно, 03.07.2014 року до нотаріальної контори звернулась із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки\~ у спадщині позивач [PERSON] . На час подачі заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині [PERSON] була похилого віку, що й вплинуло на сприйняття нею фактів та обставин. Незважаючи на наявність заповіту, присадибна земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051 не охоплена заповітом і повинна успадковуватися спадкоємцями за законом, якими є її донька та вона, як дружина померлого.\~\~\~ Донька позивачки [PERSON] прийняла спадщину за заповітом та успадкувала за законом 1/2 присадибної земельної ділянки площею 0,2357 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯК № 470765 на підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 17.02.2021 року. На даний час житловий будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності у позивачки [PERSON] та її доньки [PERSON] по 1\\2 частки у кожної, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2019 р. Незважаючи на наявність права власності на 1\\2 житлового будинку позивач позбавлена можливості оформити право власності на\~ 1\\2 присадибної земельної ділянки. За таких обставин позивачка 15.12.2021 року, звернулась до нотаріуса з заявою про скасування (анулювання) її заяви від 03.07.2014 року про відмову від обов`язкової частки на спадщину та вирішення питання з оформлення належної їй обов`язкової частки спадщини у вигляді 1\\2 присадибної земельної ділянки, яка належала померлому на підставі державного акту серії ЯК № 470765 (кадастровий номер 5124789000:03:001:0051) виданого Юр`ївською сільською радою 20.12.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на\~ землю за № 512478901000311 та яку її донька [PERSON] не претендує. 15 лютого 2022 року позивач [PERSON] отримула відповідь на свою заяву, в якій державний нотаріус роз`яснює їй, що відкликати (анулювати) заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині вона мала право лише протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України (шести місяців з дня відкриття спадщини). За таких обставин позивач [PERSON] змушена звернутися до суду щодо захисту своїх законних прав та інтересів. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача за довіреністю [PERSON] надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. З позовними вимоги позивача згодна. Представник відповідача Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області\~ в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що з позовом згоден та просить розглянути\~ справу за його\~ відсутністю. Представник третьої особи: Тарутинська районна державна нотаріальна контора Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції м. Одеса Міністерства юстиції України надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті\~ ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, відповідачі на стадії підготовчого провадження звернулися до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть\~ серії\~ [NUMBER] виданого 20 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області,\~ актовий запис\~ про смерть № 157 (а.с.8) Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася: - з земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 1,9999 га, кадастровий номер 5124789000:01:001:0218, яка розташована на території Юр`ївської сільської ради, яку було передано для ведення особистого селянського господарства на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ОД № 022697; - житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] (колишній номер 203) та - присадибної земельної ділянки площею 0,2357 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯК № 470765. 20 червня 2007 року [PERSON] склав згідно якого заповідав сину [PERSON] житловий будинок, а доньці [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 5124789000:01:001:0218 (а.с. 9). [INFO] помер син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] ,\~ його донька, онука позивачки - [PERSON] відмовилась від частки, на яку мав право її батько на користь інших спадкоємців. Відповідач, [PERSON] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , в подальшому після укладення шлюбів змінювала прізвище на « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с. 37-43). 20 червня 2007 року відповідач у справі [PERSON] звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області\~ з заявою № 427 про прийняття спадщини за заповітом до майна [PERSON] 03 липня 2014 року до Тарутинської районної державної нотаріальної контори\~ Одеської області звернулась із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині позивач [PERSON] (а.с. 10). Незважаючи на наявність заповіту, присадибна земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051 не охоплена заповітом і повинна успадковуватися спадкоємцями за законом, якими є донька позивача та вона, як дружина померлого. Згідно\~ рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 10.12.2019 року та ухвали Тарутинського районного суду Одеської області від 17.02.2021 року\~ донька позивачки [PERSON] прийняла спадщину за заповітом та успадкувала за законом 1/2 присадибної земельної ділянки площею 0,2357 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051, яка належала померлому на підставі Державного акту серії ЯК № 470765 (а.с. 16-18, 19). З урахуванням викладеного, на теперішній час житловий будинок [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності у позивачки [PERSON] та її доньки, відповідача у справі, [PERSON] по 1\\2 частки у кожної, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.06.2019 року (а.с. 12-13). Тож, незважаючи на наявність права власності на 1\\2 житлового будинку позивачка [PERSON] позбавлена можливості оформити право власності на 1\\2 присадибної земельної ділянки. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори\~ Одеської області з заявою про скасування (анулювання) її заяви від 03.07.2014 року про відмову від обов`язкової частки на спадщину та вирішення питання з оформлення належної їй обов`язкової частки спадщини у вигляді 1\\2 присадибної земельної ділянки, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту серії ЯК № 470765 (кадастровий номер 5124789000:03:001:0051) виданого Юр`ївською сільською радою 20.12.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на\~ землю за № 512478901000311 та на яку її донька [PERSON] не претендує. 15 лютого 2022 року позивач [PERSON] отримала відповідь на заяву, в якій державний нотаріус роз`яснив останній, що відкликати (анулювати) заяву про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині вона мала право лише протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України (шести місяців з дня відкриття спадщини) (а.с. 21). Так, відмова від прийняття спадщини це односторонній правочин. Недійсним він може бути визнаний на загальних підставах у порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 5 ст.1274 ЦК відмова від прийняття спадщини може\~ бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК. Згідно ст. 229 ЦК України, «якщо особа, яка вчинила правочин (заява про відмову від спадщини і є одностороннім правочином), помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Тобто, існують причини для спору з приводу дійсності правочину, який оспорюється. Вони можуть бути досить різноманітні: помилка (ст. 229 ЦК України), обман (ст. 230 ЦК), насильство (ст. 231 ЦК) та інші дефекти. У ЦК окремо регулюються певні підстави для оспорювання правочинів (статті 222, 223, 225, 227, 229-233, 234, 235), але вичерпний перелік підстав не міститься. Це означає, що будь-який правочин можна оспорити, ст. 203 ЦК України ). Відповідно до статей 229-231, 233 ЦК відмова від прийняття спадщини, здійснена під впливом помилки, обману, насильства, погрози або внаслідок збігу тяжких обставин, є оспорювана та може бути судом визнана недійсною. Як встановлено судом, на час подачі заяви про відмову від обов`язкової частки у спадщині [PERSON] , [INFO] була похилого віку, це вплинуло на сприйняття нею фактів та обставин. Враховуючи те, що її чоловік при складанні заповіту все майно заповідав дітям, вона подала заяву нотаріусу про відмову від обов`язкової частки у спадщині до майна померлого чоловіка, вона не розуміла своєї помилки в тому що вона також є співвласницею житлового будинку і присадибної земельної ділянки та підписала заяву. Відмовляючись від обов`язкової частки у спадщині вона була впевнена, що все спадкове майно після смерті її чоловіка успадкує її донька. На час підписання заяви дружина спадкодавця [PERSON] не розуміла, що вона як і її чоловік є співвласницею житлового будинку, але в подальшому при оформлені [PERSON] спадкових прав на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] (колишній номер 203) позивачці, як і її донці довелося в судовому порядку встановлювати належність їй правовстановчих документів з приватизації житла та визнавати її право власності. Незважаючи на те, що чоловік позивачки - [PERSON] заповідав дітям\~ в рівних частках весь житловий будинок, йому згідно свідоцтва про право власності на житло,\~ на праві власності належали лише 1\\2 частина житлового будинку, що підтверджується копією свідоцтва виданого 03.08.1994 року\~ Тарутинським агентством по приватизації житла на підставі розпорядження № 409 від 24.07.1994 р оку та копією заповіту (а.с. 9. 11).\~ За даних обставин, [PERSON] позбавлена можливості оформити та розпорядитися 1\\2 часткою присадибної земельної ділянки на якій розташована 1\\2 частка її житлового будинку, оскільки звертаючись до нотаріуса із заявою про відмову від обов`язкової частки в спадщині вона помилилася щодо обставин, які мають для неї істотне значення, тобто неможливість оформлення присадибної земельної ділянки на якій розташовані 1\\2 частина житлового будинку, яка належить їй на праві приватної власності. До позовних вимог, пов`язаних з визнанням відмови від прийняття спадщини недійсною встановлено загальних строк позовної давності у три роки. Перебіг позовної давності про визнання відмови від спадщини недійсною обчислюється\~ відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення свого права на отримання присадибної земельної ділянки позивачка [PERSON] дізналася після поставлення судового рішення (10.12.2019 р.), яке набрало чинності 10.01.2020 року\~ про визнання за [PERSON] \~ права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку\~ присадибної земельної ділянки загальною площею 0,2357кв.м, яка розташована за адресою [ADDRESS] .\~ Тож, строк позовної давності позивачем не порушено. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також уразі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ [PERSON] на день смерті чоловіка проживали разом.\~\~\~\~ Відповідно до Державного акту на право власності на присадибну земельну ділянку серії ЯК №470765, який видано на ім`я [PERSON] на підставі рішень Юр`ївської сільської ради:\~ 4 сесії 22 скликання Юр`ївської сільської ради від 29.11.1994 р. №1 та\~ рішення 36 сесії Юр`ївської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 26.03.2010 року №136 вбачається, що останній є одноособовим власником земельної ділянки площею 0,2357 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5124789000:03:001:0051 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 14).\~ З урахуванням викладеного суд вважає, що помилка [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення є підставою для визнання вищевказаного правочину недійсним та визнання за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1\\2 частку присадибної земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] із цільовим призначенням\~ для будівництва\~ і обслуговування\~ 1\\2 частки житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй на праві власності та яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на\~ право власності на присадибну земельну ділянку серії ЯК № 470765, кадастровий номер 5124789000:03:001:0051. На підставі викладеного,

Outcome: approved