Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

06.12.2021 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Дорі Фінан» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: приватний нотаріус Києво-Стятошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна. У своїй заяві позивач посилається на те, що 12.06.2021 приватним нотаріус Києво-Стятошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за № 87199 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за Кредитним договором № 0672019732 від 24.07.2019, укладеним з ТОВ «Інфінанас», у розмірі 37115,99 грн. за період з 04.06 2021 по 09.06.2021, а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 1000.00 грн. на підставі ст.. 31 ЗУ «Про нотаріат». При цьому, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було відкрито виконавче провадження № 66623641 від 27.08.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 87199 від 12.06.2021. Оскільки позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважає його вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису, тому просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначає, що ніколи не підписувала кредитний договір з ТОВ «Інфінанас» та ТОВ «Дорі Фінанас», тому жодних заборгованостей не може існувати. Інших документів позивач не підписувала з позивачем.. 07.12.2021 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у вказаній справі, визначено справу розглядати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 07.12.2021 вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення на заробітну плату боржника по виконавчому провадженню № 66623641 на підставі вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошенського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. виконавчого напису від 12.06.2021 № 87199, який оскаржується боржником у судовому порядку, до прийняття судового рішення у даній справі. 24.03.2022 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області підготовче провадження в цивільній справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи міститься письмове клопотання з проханням розглянути справу за відсутності позивача та його представника, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача до ТОВ «Дорі Фінанс» у судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про , яке повернулось до суду з вдміткою «із закінченням терміну зберігання». Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. Третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна,у судові засідання не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, у судові засідання не з`явилися і надала клопотання про розгляд справи без її участі. При таких обставинах суд визнав неявку представника відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.07.2019 між ТОВ «Інфінанс» та позивачем по справі [PERSON] укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0672019732, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредитні кошти у користування із встановленням кредитного ліміту 20000 грн. строком на 36 місяців. Зазначені обставини підтверджуються копією договору № 0672019732. З матеріалів справи слідує, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошенського районного нотаріального округу Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 87199, яким стягнуто з [PERSON] , що є боржником за Кредитним договором від 24.07.2019 №0672019732, укладеним з ТОВ «Інфінанс» правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договором від 05.02.2021 року № 1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1/1 від 04.06.2021 є ТОВ «Дорі Фінанс», заборгованість за період з 04 червня 2021 року по 09 червня 2021 року в загальному розмірі 37115,99 грн. , з яких: 3599,99 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 33516 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення даного виконавчого напису також стягується плата в розмірі 1000 грн., яка також підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника становить 38115,99 грн. 28.08.2021 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошенського районного нотаріального округу Грисюк О.В від 12.06.2021, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості в розмірі 38115,99 грн. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зважаючи, що позивач виконав всі передбачені процесуальним законом вимоги щодо надання доказів, суд не може відмовляти у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів на доведення своїх позовних вимог, оскільки позивач не може довести ту обставину, існування якої він заперечує, отже у нього не може існувати матеріальних доказів наявності певної обставини, а саме відсутності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «Дорі Фінанс». За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 р. у справі № 419/2304/18 зазначив, що суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Необхідність цього принципу підтверджена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, (провадження № 14-473цс18), в якій зазначено, що «згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм». З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Отже, незважаючи на те, що в силу вищезазначених обставин суд був позбавлений можливості надати оцінку доводам позивача, суд має право самостійно визначити правову кваліфікацію щодо спірних правовідносин та застосувати для прийняття рішення ті норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини та які позивачем самостійно в позовній заяві не зазначалися. Так, з тексту оспорюваного виконавчого напису №87199 від 12.06.2021 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою КМУ від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Як встановлено судом, договір надання позики від 24.07.2019 № 0672019732 було укладено в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчений, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк. №87199 від 20.06.2021. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З урахуванням положення ст.141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс» на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у загальному розмірі 1362 грн. У відповідності до ст. 137 суд вважає що з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути витрати понесені нею на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн., що підтверджується ордером про надання правової допомоги, квитанцією № 75 від 01.12.2021 року Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved