Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Косаковський Валентин Олександрович, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовом до ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання зобов`язання таким, що припинилося та припинення обтяження. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2008 між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» укладено кредитний договір № 726-022/ФК-08, згідно умов якого позичальник мав повернути кредитні кошти у розмірі 125\~000 грн. строком до 28.07.2023, включно, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 19,5 % річних. Станом на день пред`явлення позову відповідач ТОВ «Діджи Фінанс» являється правонаступником ТзОВ «Український промисловий банк» у даних спірних правовідносинах. В якості забезпечення виконання зобов`язання укладено іпотечний договір № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 з терміном дії договору до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та згідно умов якого [PERSON] виступила в якості іпотекодавця. Предметом даного договору виступила квартира [ADDRESS] . Також, згідно договору поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008 [PERSON] являлася поручителем за виконання вищевказаного кредитного зобов`язання. У зв`язку із неналежними виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, у 2013 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008 (справа № 308/11363/13-ц). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі № 308/11363/13 від 26.12.2014 на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] та з [PERSON] було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008 р. у сумі 180\~185 грн. 04 коп. та 1\~801, 85 грн. судового збору. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2014 видано виконавчі листи, на підставі яких були розпочаті виконавчі провадження № 49840586 та № 49840896 щодо солідарного стягнення вказаної суми боргу. Станом на момент пред`явлення позову, рішення суду [PERSON] та [PERSON] виконане у повному обсязі: 13.07.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49840586 щодо [PERSON] та 10.11.2021 винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 49840896 щодо [PERSON] . З вказаних підстав, представник позивача звернувся до ТОВ «Діджи Фінанс» із листом про визнання правовідносин за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008 припиненими внаслідок фактичного виконання та зняття обтяжень, накладених на предмет іпотеки. Відповідач не відреагував на це звернення, а згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за вказаною квартирою значиться заборона. Зважаючи на вищенаведене, позивач вбачає порушення свого права, як власника, за захистом якого звернулася до суду з вказаним позовом. З вказаних підстав, просить суд визнати припиненими правовідносини за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008 внаслідок фактичного їх виконання та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо зняття обтяження, накладеного на предмет іпотеки, - квартиру [ADDRESS] . Також просить суд стягнути судові витрати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.12.2021 вказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачеві десятиденний строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 22.12.2021 позивачем усунено вказані в ухвалі від 20.12.2021 недоліки. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 28.12.2021 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про визнання зобов`язання таким, що припинилося та припинення обтяження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 21 січня 2021 року. Розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді. 25.01.2022 відповідачем подано до суду відзив на даний позов, яким останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки не вважає вказане зобов`язання виконаним в повному обсязі, адже у зв`язку з триваючим після судового рішення від 26.12.2014 нарахуванням процентів та комісій, станом на 02.09.2020 (дата набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги) загальна сума заборгованості становила 291\~679, 16 грн. Посилаючись на положення статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та умови кредитного договору вважає, що судове рішення від 26.12.2014 не виконане боржником, а тому не припиняє правовідносин сторін кредитного договору та не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Оскільки відповідач вважає вказане зобов`язання не виконаним, то не вбачає підстав щодо припинення іпотеки. В якості підтвердження невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідач наводить той факт, що позивачем не було подано довідки про відсутність заборгованості за вказаним кредитним договором, а отже вказане зобов`язання досі триває. 31.01.2022 подано відповідь на вказаний відзив, в якому представник позивача підтримує позовні вимоги та посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заперечень відповідача, просить суд їх задовольнити. 22.02.2022 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно з якими вважає безпідставними посилання позивача на наведену судову практику, зважаючи на умови договору та ст. 625 ЦК України, вважає, що з позивача має право на стягнення пені та збитків, нарахувань за ст. 625 ЦК України, також вважає триваючими відносини з іпотеки та поруки, оскільки заборгованість за основним зобов`язання не погашена повністю. Розгляд справи відкладався 22.02.2022, 09.03.2022, 18.04.2022. Позивач та її представник не з`явилися в судове засідання, подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, також не з`явився в судове засідання, належним чином повідомлений. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 01.08.2008 між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» укладено кредитний договір № 726-022/ФК-08. Згідно умов договору, [PERSON] , як позичальник, мав повернути кредитні кошти у розмірі 125\~000 грн. строком до 28.07.2023 включно та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 19, 5 % річних. Відповідач, ТОВ «Діджи Фінанс» фактично являється правонаступником ТзОВ «Український промисловий банк», право вимоги яким було викуплено у ПАТ «Дельта Банк» у кредитному портфелі https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-07-06-000033-b. 30.06.2010 між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь ПАТ «Дельта Банку», згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008. В якості забезпечення виконання зобов`язання укладено іпотечний договір № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 з терміном дії договору до повного виконання зобов`язань за кредитним договором та згідно умов якого [PERSON] виступила в якості іпотекодавця. Предметом даного договору виступила квартира [ADDRESS] . Також, згідно договору поруки № 726-022/Zфпор-08-01 від 01.08.2008 [PERSON] являлася поручителем за виконання вищевказаного кредитного зобов`язання. У зв`язку із неналежними виконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, у 2013 році ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008 (справа № 308/11363/13-ц). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/11363/13 від 26.12.2014 на користь ПАТ «Дельта Банк» з [PERSON] та з [PERSON] було солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008 у сумі 180\~185 грн. 04 коп. та 1\~801, 85 грн. судового збору. Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2014 видано виконавчі листи, на підставі яких у вказаній справі були розпочаті виконавчі провадження № 49840586 та № 49840896 щодо солідарного стягнення вказаної суми боргу. Рішення суду [PERSON] та [PERSON] виконане у повному обсязі: 13.07.2021 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49840586 щодо [PERSON] та 10.11.2021 винесено постанову про закриття виконавчого провадження № 49840896 щодо [PERSON] . Зважаючи на вищенаведене, представник позивача неодноразово звертався до ТОВ «Діджи Фінанс» із листом про визнання правовідносин за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08-01 від 01.08.2008 припиненими внаслідок фактичного виконання та зняття обтяжень, накладених на предмет іпотеки. Докази вказаних звернень містяться в матеріалах справи. Відповідач не надав відповіді на ці звернення, доказів про інше суду не надав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки № 290082735 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за квартирою [ADDRESS] , РПВН 16337685, значиться заборона на нерухоме майно, р/н заборони 7672367, іптотекодержатель - ТОВ "Діджи фінанс". Згідно матеріалів справи, 07.12.2021 представник позивача звернувся до ТОВ «Діджи Фінанс» із листом про визнання правовідносин за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008 припиненими внаслідок фактичного виконання та про зняття обтяжень, накладених на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] . В ході судового розгляду відповідач вказав, що не визнає факт повного виконання зобов`язань за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, оскільки за вказаними правовідносинами вбачає наявність заборгованості в розмірі 291\~679, 16 грн. Відповідач у своїх доводах посилається на те, що 02.09.2020 між ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ 34047020) та ТОВ «Діджи Фінанс» (ЄДРПОУ 42649746) укладено договір про відступлення права вимоги № 2303/К/1, про відступлення права вимоги за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008 від ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Також відповідач зазначає, що передані права вимоги складають 291\~679, 16 грн. В справі міститься Додаток № 2 до Договору про відступлення прав вимоги № 2303/К/1 від 02.09.2020, з якого вбачається наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008 у розмірі 291\~679, 16 грн., де 113\~805, 00 грн. це основна заборгованість по тілу кредиту, 177\~624, 16 заборгованість за нарахованими процентами за кредитом, 250, 00 грн. заборгованість по комісіям. Як вбачається із рішення Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2014, ще станом на момент винесення вказаного рішення у [PERSON] існувала заборгованість по тілу кредиту в розмірі 113\~805, 00 грн. Враховуючи проведення (та закриття на підставі повного виконання) виконавчих проваджень № 49840586 та № 49840896, незмінність суми заборгованості по тілу кредиту не дозволяє встановити правомірність нарахування заявленої відповідачем заборгованості в сумі 291\~679, 16 грн. Фактично вбачається\~безпідставне нарахування\~відсотків та\~комісій,\~зважаючи на\~наступне.\~Банк скористався\~своїм правом\~дострокового стягнення\~кредиту,\~звернувшись до\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області з\~відповідними вимогами\~у 2013\~році,\~тим самим\~змінив строк\~дії кредитного\~договору.\~У зв`язку\~з цим\~нарахування процентів,\~пені та\~комісії,\~що відображені\~у розрахунку\~заборгованості,\~є безпідставним.\~Оскільки у\~рішенні суду\~встановлено розмір\~заборгованості і\~це рішення,\~якими вимоги\~банку задоволені\~повністю,\~а не\~частково,\~банком -\~не оскаржувалось.\~Фактично наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18). Зазначається, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Те саме стосується і неустойки. Доказів наявності спору між сторонами по стягненню інших нарахувань, не передбачених договором відступлення прав вимоги, суд не надано. Саме за вказаних обставин [PERSON] вважає повністю виконаними, зі своєї сторони, зобов`язання за кредитним договором, укладеним між сторонами. Погашення заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи постановами про закриття виконавчого провадження від 13.07.2021 та від 10.11.2021. Суд звернув увагу на те, що вказані виконавчі провадження - також не оскаржувались відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав». Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини 2 статті 16 ЦК України. Як на підставу задоволення даного позову про визнання припиненими за кредитним договором № 726-022/ФК-08 від 01.08.2008, договором іпотеки № 726-022/Zфкіп-08 від 01.08.2008 та договором поруки № 726-022/Zфпор-08 від 01.08.2008, позивач посилається на повне виконання зобов`язань, визначених у рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 26.12.2014, виконання якого підтверджене постановами про закриття виконавчого провадження від 13.07.2021 та від 10.11.2021. Таким чином, кредитор ТОВ «Діджи Фінанс» не мав правових підстав після рішення суду від 26.12.2014, тобто пред`явлення вимоги про дострокове стягнення у судовому порядку, для нарахування передбачених договором процентів за кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12). У зв`язку із встановленням судом факту припинення зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з його повним виконанням позичальником, з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відсутність доказів звернення відповідача до позивача з позовними вимогами за ст. 625 ЦК України чи іншими позовними вимогами, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими. Відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним. У ситуації, що склалася за вказаних правовідносин, кредитор скористався своїм правом на проведення солідарного стягнення за виконавчими листами на підставі рішення суду від 26.12.2014. Основне зобов`язання, таким чином, було боржниками виконане і припинилось у зв`язку з повним його виконанням. Отже, судом встановлено, що, звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалася на те, що нею та [PERSON] повністю погашено заборгованість за кредитним договором. Оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилося його належним виконанням, то додаткові зобов`язання за іпотечним договором та договором поруки також слід вважати припиненими. Тобто, встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань. З огляду на висновки суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає необхідним задовольнити позов, у межах заявленої позивачем вимоги про визнання вищевказаних акцесорних зобов`язальних правовідносин припиненими. Щодо вимоги позивача зобов`язати ТОВ «Діджи Фінанс» вчинити дії щодо зняття обтяження, накладеного на квартиру за адресою [ADDRESS] , до суд приходить до наступного висновку. Під час застосування наведених вище норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 6870): оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суд може ухвалити рішення про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення таких записів з відповідних реєстрів, однак не має змоги зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса чи інших осіб. Згідно наведеної позиції Верховного Суду, звернення до суду з позовом про зобов`язання іпотекодержателя чи нотаріуса вчинити дії з метою зняття заборони з нерухомого майна є неналежним способом захисту порушених прав власника майна. Верховний Суд виходить з того, що дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Проте підстави для зобов`язання нотаріуса вчиняти певні дії відсутні, оскільки у випадку одержання відповідної заяви та підтверджуючих документів або за наявності рішення суду нотаріус сам повинен зняти заборону відчуження майна та провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинити інше речове право (іпотеку). Наведене означає, що відповідне рішення суду про визнання зобов`язальних правовідносин (які стали підставою накладення обтяження на майно) припиненими, являється підставою для внесення запису про зняття такого обтяження до відповідних реєстрів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. В розумінні положень частини другої статті 16 ЦПК України зобов`язати особу до вчинення відповідної дії можливо лише у разі, якщо такий обов`язок прямо передбачений в законі. У відповідності\~до вимог\~Постанови КМУ № 830 від 5 липня 2004 р. «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» (п.24), після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. В разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки. Аналогічна норма закріплена у статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Лише в разі настання вищевказаних обставин, нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, тоді як у цій справі позивачем не оскаржується жоден нотаріальний акт. Враховуючи викладене, суд вважає, що в цій частині позовних вимог, [PERSON] обрала неналежний спосіб захисту своїх прав. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» в редакції, чинній на час укладення іпотечного договору). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. Глави 15 Розділу ІІ Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. У зв`язку з наведеним, позовні вимоги слід задоволити частково. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору в сумі 908, 00 грн. Щодо стягнення на користь позивача судових витрат на оплату правової допомоги в розмірі 9\~000, 00 грн., то суд приймає рішення, зважаючи на наступне. Згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, подані суду докази, суд присуджує до стягнення на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 4500, 00 грн. На підставі ст. ст. 12-13, 16, 137, 274-279, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

Outcome: partial