Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» (надалі позивач, Банк) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог Банк вказав, що відповідач звернувся до нього з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06.08.2007 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 01.11.2021 року має заборгованість у сумі 17\~139,99 грн, з яких: 12\~608,19 грн заборгованість за тілом кредиту, 4\~531,80 грн заборгованість за відсотками. Зважаючи на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у зазначеному вище розмірі за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 06.08.2007 року та судові витрати у розмірі 2\~270 грн. 28.12.2021 року ухвалою судді Жашківського районного суду Черкаської області вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У строк, установлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, зокрема шляхом оголошення на офіційному сайті суду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ч. 1 ст. 610 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 06.08.2007 року сторони уклали договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Цей договір укладений сторонами шляхом підписання останнім і представником банку 06.08.2007 року відповідної заяви (арк. с. 35). У Заяві зазначено, що позивач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом. Базова процентна ставка за кредитом 22,8 із розрахунку 360 днів на рік. До заяви додана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем із зазначенням, що він ознайомлений з фінансовими умовами та прикладами розрахунків (арк. с. 36). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.08.2007 року заборгованість відповідача станом на 01.11.2021 року складає 17\~139,99 грн, з яких: 12\~608,19 грн заборгованість за тілом кредиту, 4\~531,80 грн заборгованість за відсотками. (арк. с. 7-23). Як убачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на відповідача (договір б/н), неодноразово здійснювалась зміна кредитного ліміту, зокрема, при старті карткового рахунку кредитний ліміт було встановлено в розмірі 21 600 грн (арк. с. 33). Проаналізувавши надані докази, суд вважає такі належними, достовірними, допустимими, а також достатніми, які підтверджують факт укладення кредитного договору між сторонами, наявність у відповідача заборгованості та її розмір. Зокрема слід звернути увагу, що Заява та Довідка про умови кредитування, якими зокрема встановлено розмір процентів, підписані сторонами, а отже умови договору, що зазначені в таких були зрозумілі відповідачу. Виписка за договором б/н, є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована (арк. с. 24-32). Водночас суд відхиляє такий доказ, як Умови та правила надання банківських послуг (арк. с. 37-46), оскільки він не містить підпису відповідача, а отже не можна стверджувати, що саме з цими умовами він був ознайомлений при укладенні кредитного договору, а доказування не може базуватись на припущеннях. Така позиція суду щодо даного доказу повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. За вказаних обставин судом установлено, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі позивачу не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також процентів за користування ними, розмір яких узгоджено сторонами, а тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами суд вважає підставним та обґрунтованим. Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не з`явився в судове засідання і не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2\~270,00 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved