Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Адвокат Гримут Т.В. звернулася в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Вільховецької сільської ради, Тячівського району Закарпатської області та Орган опіки та піклування Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що 24 квітня 2014 року, між сторонами було укладено шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON] - [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 12 червня 2020 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , вказаний шлюб було розірвано. Представник позивача зазначає, що з 2018 року дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні і вихованні та з того часу відповідач не бачив дочки. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.06.2020 року присуджено до стягнення з відповідача аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на утримання малолітньої доньки - [PERSON] - [INFO] до досягнення нею повноліття. Розмір присуджених до стягнення аліментів, відповідач не сплачує та жодним чином не утримує дитину, у зв`язку з цим утворилася заборгованість за аліментами. Близько чотирьох років, дитина проживає з матір`ю та спорів стосовно місця проживання дитини не виникало. Весь цей час з моменту розлучення та задовго до самого розлучення відповідач життям доньки не цікавився. На сьогоднішній день дитині вже виповнилось 6 років, вона не пам`ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу його не бачила. Представник позивачки також вказує, що [PERSON] з донькою проживає у власному будинку та дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 5.11.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.12.2021, залучено до участі у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Орган опіки та піклування Вільховецької сільської ради, Тячівського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області. 5 квітня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовольнити. Позивачка зазначила, що навіть за час спільного проживання з відповідачем, батько не проявляв любові до дочки, при цьому неодноразово говорив, що хотів народження сина. Вона неодноразово намагалася налагодити відносини між відповідачем та дочкою, однак [PERSON] цього не бажав та взагалі заблокував її номер телефону. Жодного разу він до дитини не приходив, матеріально не допомагав та самоусунувся від її виховання та утримання. Дитина з трьох річного віку постійно проживала з нею та перебувала на її утриманні та вихованні. Відповідач, з часу призначення аліментів рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.06.2020 року, аліменти жодного одного разу не сплатив, кошти не передавав та життям дитини не цікавилася, а відтак просить позов задовольнити у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивчака приходиться їй рідною сестрою та їй відомо, що в останнє відповідач бачився з дочкою ще у 2018 році. З того часу батько дитини, жодного разу до неї не з`являвся, не дзвонив та взагалі додав її до чорного списку свого телефону. Також повідомила, що відповідач пропонував позивачці відмовитися від дочки добровільно у позасудовому порядку, якщо та заплатить йому одну тисячу Євро. Через тривалу відсутність батька, дитина забула про нього та вважає своїм батьком нового чоловіка позивачки. Свідок [PERSON] показала, що являється далекою сусідкою позивачки та їй відомо про те, що позивачка пропонувала відповідачу приходити до дочки, однак той не з`являвся. В школу жодного разу також не навідувався. Своїм батьком дитина сприймає нового чоловіка позивачки. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача та позивачка не заперечили проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи органу опіки та піклування Буштинської селищної ради, в особі начальника відділу у справах дітей Буштинської селищної ради Паш Г.М. в судовому засідання не з`явилася, водночас подала до Тячівського районного суду заяву в якій просить справу розглядати без її присутності, позовні вимоги викладені в заяві підтримує. Представник третьої особи органу опіки та піклування Вільховецької сільської ради, в судове засідання не з`явився. Водночас від в.о. начальника служби у справах дітей Вільховецької сільської ради А. Біланич до Тячівського районного суду надійшла заяву в якій, вона просить справу розглядати без її присутності. В заяві вказує, що відповідча [PERSON] на території с.Вільхівці не проживає, його місцеперебування їм не відоме. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, заслухавши покази свідків, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області 28.05.2015 р., батьками малолітньої [PERSON] [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 червня 2020 року ухваленим у цивільній справі № 307/105/20 провадження 2/307/547/20, яке набрало законної сили 15 липня 2020 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розірвано. (а.с.10). Згідно свідоцтва про шлюб виданого виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської обалсті від 3.03.2021 р., позивачка 3.03.2021 року уклала шлюб з [PERSON] та після одруження має прізвище [PERSON] (а.с.27). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року ухваленим у цивільній справі № 307/800/20 провадження 2/307/820/20, яке набрало законної сили 15 липня 2020 року, з відповіча [PERSON] на користь позивачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 17 березня 2020 року і до досягнення нею повноліття (а.с.11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складеним депутатом Буштинської селищної ради Немеш О.С. та затвердженого старостою с.Вонігове - Ю.І.Стан від 11.06.2022 року та довідки про склад сім`ї виданої Буштинською селищною радою №290 від 11.06.2021 року, [PERSON] [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] [INFO] (а.с.20, 24). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Буштинської селищної ради від 27.01.2022 року № 2, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої [PERSON] [INFO] (а.с. 72) Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином судом встановлено, що позивачці [PERSON] з якою проживає дитина, належить також право вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Пред`являючи позов, [PERSON] посилалася на невиконання відповідачем [PERSON] батьківських обов`язків щодо дитини, а саме - щодо участі в її житті, у вихованні, у спілкуванні з нею, про ухилення батька від виконання своїх обов`язків, що слугує підставою для позбавлення його батьківських прав щодо дитини. Згідно наведених акту обстеження матеріально-побутових умов та довідки про склад сім`ї, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб дитина [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Вонігівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 13 від 10.06.2021 року, малолітня [PERSON] , відвідувала короткотривалу групу, на протязі року. Батько [PERSON] не брав участі у батьківських зборах та не не цікавився навчанням дитини. (а.с.25). Згідно характеристики, виданої Вонігівським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 14 від 10.06.2022 року, [PERSON] навчається в даному закладі, за час навчання дитина показала себе з позитивної сторони, спокійна та урівноважена, психоемоційний стан дитини задовільний. (а.с. 26). Відповідно до довідки про неотримання аліментів № 20041/19.9-38 від 14.06.2022 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.06.2021 року виданих Тячівським районним відділом Державної виконавчої служби, аліменти призначені рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 червня 2020 року ухваленим у цивільній справі № 307/800/20 провадження 2/307/820/20, яке набрало законної сили 15 липня 2020 року, відповідач не сплачував, у зв`язку з цим утворилася заборгованість, розмір якої складає 21000,00 грн. (а.с.21-22). Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Буштинської селищної ради №290 від 11.06.2021 року, [PERSON] , знаходиться на утриманні матері [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (а.с. 24). Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Буштинської селищної ради від 27.01.2022 року № 2, орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що комісією встановлено, що малолітня [PERSON] [INFO] знаходиться на повному вихованні та утриманні матері та її теперішнього чоловіка [PERSON] . Батько дитини [PERSON] ухиляється від виховання дочки, про що свідчить утворена заборгованість зі сплати аліментів та свідчення сусідів (а.с. 72). Повною мірою вищезгаданий висновок органу опіки та піклування відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті більше трьох років не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання дочки. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням доньки, не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 908,00 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved