Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

08 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки [PERSON] , із вимогою про розірвання шлюбу (а. с. 1-3). В обґрунтування позову вказав на те, що 08 листопада 2019 року у Шевченківському районному у місті Києві вiддiлі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територiального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1940. Зазначив, що мiж подружжям спiльне життя не склалося, відсутні почуття, на яких грунтуються сімейні відносини, подружжя тривалий час фактично не підтримує шлюбно-сімейних стосунків, не спiлкується між собою як подружжя, спiльного господарства не ведуть, мають роздiльний бюджет, рiзнi погляди на сiмейнi вiдносини та сімейні обов`язки. На даний час шлюб носить формальний характер, мiж подружжям втрачено почуття любові та відсутне бажання спільного проживання і ведення спільного господарства, а тому відновлення сімейних відносин і збереження родини мiж подружжям є неможливим. Також вказав, що відповідачка у добровільному порядку шлюб не бажає розірвати, на даний час проживає поза межами України, тобто однією з причин, що стала приводом для звернення до суду з метою розірвання шлюбу - це відсутність взаєморозуміння мiж сторонами щодо місця проживання їхньої сім`ї. Відповідачка відмовляється проживати на території України, а позивач не може залишити своє постійне місце проживання у зв`язку із роботою. Тому, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя. Спільно нажитого майна та спільних дітей сторони не мають. Ухвалою суду\~від 29\~вересня 2021\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження з\~викликом сторін\~та призначено\~судове засідання\~на 12\~листопада 2021\~року (а.\~с.\~15),\~копія якої надіслана учасникам справи 13 жовтня 2021 року за вихідним № 22316/21-вих/2/204/2209/21 (а. с. 16). Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача на електрону адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та прохав задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 36). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а. с. 35), про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та спираючись на вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що 08 листопада 2019 року у Шевченківському районному у місті Києві вiддiлі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, між [PERSON] , [INFO] , уродженим у Алтарії, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у Азербайджанській Республіці, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 1940, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 08 листопада 2019 року (а. с. 6). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що зазначено в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя за час перебування справи у суді не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved