Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 4 524,81 грн., 3% річних у розмірі 451,02 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 013,05 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Як вказано у позові, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. При цьому, 05.08.2014 у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір). Як вказує позивач, повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Повідомленням визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Крім того отримував ще послуги та являвся споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , власником якої був до 04.07.2019, і яку на підставі договору дарування передав [PERSON] . Вказані послуги отримував на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу позивача - ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. У відповідності до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач у порушення умов Договору зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 04 липня 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 4 524,81 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Також, позивач посилається на те, що в зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 451,02 грн. та інфляційні втрати у розмірі 2 013,05 грн. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позов. 12.02.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 15.03.2021 на адресу суду надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 15.03.2021, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Копію ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви із додатками направлено на адресу відповідача. 05.05.2021 відповідачем направлено до суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що дійсно з 1999 року та по 04.07.2019 був власником квартири [ADDRESS] . Житлово-комунальні послуги особисто від ПрАТ «АК «Київводоканал» не отримував, оскільки письмового договору з вказаним вище підприємством не мав. Оскільки претензій по оплаті ЖКП до нього не було, він оформив договір дарування квартири [PERSON] , який і уклав у подальшому договір на надання послуг з ПрАТ «АК «Київводоканал», по якому і здійснює оплату за комунальні послуги. Зазначає, що усі борги ПрАТ «АК «Київводоканал» включив в рахунки на оплату новому власнику квартири. Крім того, вказує, що позовні вимоги заявлені поза строком позовної давності. А отже, просив в задоволенні позову відносно нього відмовити. 24.05.2021 від представника ПрАТ «АК «Київводоканал» надійшла відповідь на відзив, в якому останній вказує, що в своєму відзиві на позов відповідач підтвердив той факт, що в період з 1999 року по 04.07.2019 він був власником квартири за адресою: [ADDRESS] та систематично здійснював платежі на часткову оплату наданих послуг. У зазначений період відповідачем було сплачено всього 17 375,86 грн. Таким чином, твердження відповідача, що він не отримував послуги за вказаною вище адресою не є дійсним. Щодо строку позовної давності представник позивача наголосив, що в матеріалах справи містяться докази того, що за період з липня 2014 по липень 2019 року відповідачем здійснювалися дії по погашенню заборгованості, яка перевищує щомісячні нарахування. У зв`язку з чим ,вважає, що клопотання відповідача про застосування строку давності є безпідставним. На підставі вище викладеного, представник позивача просив позов задовольнити. 28.05.2021 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому останній наголосив, що платежі здійснювали особи, які там проживали та зареєстровані - його дочка, її чоловік та їх син. Наполягав на тому, що ніяких договорів особисто з ПрАТ «АК «Київводоканал» він не укладав та ніяких правових відносин з ним не має. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Встановлено, що у період з 11.06.1999-04.07.2019, відповідач [PERSON] був власником квартири [ADDRESS] , що також сторонами не оспорюється. 05.08.2014 у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал, в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал» - позивача, як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (далі - Повідомлення) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) (далі - Договір). Як свідчать матеріали справи, у розумінні вимог чинного законодавства, відповідач був споживачем послуг, які надавалися позивачем на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу позивача ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. У відповідності до п. 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підпункти 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Оцінюючи матеріали справи, суд вважає доведеним, що 05.08.2014 між ПрАТ «АК «Київводоканал» та відповідачем укладений договір про надання послуг централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що відповідач у порушення умов Договору зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих у період з 01.07.2014 по 04.07.2019 послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 4 524,81 грн., що підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості (а. с. 12, 13-14). За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2014 по 04.07.2019, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на його користь інфляційної складової боргу у розмірі - 2 013,05 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 451,02 грн. (а. с. 13-14). Доводи відповідача про те, що останній не проживав за спірною адресою жодним чином не свідчить про відсутність договірних правовідносин та отриманих послуг. Так, у своєму відзиві відповідач визнає, що у спірній квартирі з квітня 1999 року проживали та користувалися послугами його рідні, що в силу закону зобов`язує відповідача на необхідність дотримання вимог щодо своєчасної оплати житлово-комунальних послуг. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом ст. 261 ЦК України, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Так, згідно з розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період: липня 2014 - липень 2019 року о/р [NUMBER], [ADDRESS] чітко випливає визнання відповідачем своєї заборгованості, що підтверджується наступним. Так, у вказаний період відповідачем сплачено заборгованість, зокрема: у листопаді 2014 року -253, 41 грн. та березні 2015 року - 428, 70 грн., при щомісячному нарахуванні 37,55 грн.;01.06.2016 - 638, 24 грн.,при щомісячному нарахуванні 43, 38 грн.; 01.07.2017 - 598,00 грн., при щомісячному нарахуванні 62,37 грн.; 01.07.2018 - 536, 08 грн., при щомісячному нарахуванні 61, 93 грн.; 02.08.2018 - 745, 62 грн., при щомісячному нарахуванні 64,91 грн.; 02.09.2019-264, 57 грн., при щомісячному нарахуванні 91, 91 грн. За вказаних обставин, суд вважає, що у силу вимог ст. 264 ЦК України строк позовної давності був перерваний, оскільки відповідачем вчинено дії, які свідчать про визнання спірної заборгованості. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по сплаті за послуги з водопостачання та водовідведення за період 01.07. 2014-04.07.2019 у сумі 4 524,81 грн., а також 3% річних у розмірі 451,02 грн., інфляційні витрати у розмірі 2 013,05 грн., як таких, що узгоджується з дослідженими матеріалами справи та вимогами закону. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2 270,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позов ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає задоволенню.

Outcome: approved