Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

22.04.2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та ухвала судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2021 року про передачу справи за підсудністю. Позов обґрунтовується тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP50650271 від 02.12.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6203 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Рострочка» складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис в заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. 30.10.2015 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача, яку рішенням від 03.03.2016 року задоволено. Прострочена сума заборгованості становила 41 176,28 грн. Винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з наведеного, строк за який потрібно стягнути заборгованість, а саме інфляційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми починається після дати настання терміну повернення кредиту до поточної дати, вказаної у розрахунку заборгованості. Отже, відповідач за період з 04.03.2016 року по 15.10.2020 року має заборгованість у розмірі 25 321,55 грн., яка складається з наступного: 19 617,62 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 5703,93 - 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи викладене, сторона позивача просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 25 321,55 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі сторонам було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.12.2005 року [PERSON] підписав заяву позичальника № DNH4KP50650271, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами, складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. За умовами вказаного договору Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 6203,60 грн. на строк 12 місяців по 04.12.2006 року, включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов`язання Позичальника по повергненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах З наданої заяви вбачається, що згідно п. 4.2. Умов, при порушення Позичальником зобов`язань по погашенню Кредиту, Позичальник сплачує Банку відсотки за користуванням Кредитом у розмірі 6,00 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. У зв`язку з невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2016 року позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 41 176,68 грн. За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Представник позивача у пред`явленому позові щодо стягнення з відповідача за період з 04.03.2016 року по 15.10.2020 року заборгованості у розмірі 25 321,55 грн., яка складається з наступного: 19 617,62 грн. - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання; 5703,93 - 3 % річних від простроченої суми, посилається на те, що винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Статтею 509 цього Кодексу визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З обґрунтування позовної заяви слідує, що рішення суду відповідачем не виконано. За доводами сторони позивача, викладені у позові обставини підтверджуються наступними доказами: копією рішення суду, розрахунком заборгованості; копією заяви позичальника; витягом з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам; копіює документу, що посвідчує особу відповідача. За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 .12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Разом з тим, слід звернути увагу, що позивачем до позову долучено надрукований текст рішення, який належним чином не засвідчений, не містить обов`язкових атрибутів, та не міститься відомості про набрання цим рішенням законної сили. Крім того, стороною позивача не додано жодного документу, що підтверджує обізнаність відповідача про наявність в нього боргу в сумі 41 176,28 грн., а також доказів пред`явлення вказаного рішення до виконання в примусовому порядку з метою виконання рішенням суду. Не надано і виписки по рахунку, з якої б слідувало, що відповідачем дійсно не виконується рішення суду та не погашається заборгованість. До того ж, суду не відомо, чи надавалися нові реквізити рахунку відповідачу для погашення заборгованості та чи направлялися будь-які вимоги щодо стягнення заборгованості. Викладене свідчить про недоведеність вимог позивача щодо стягнення заборгованості, яка утворилася у зв`язку з невиконання відповідачем рішення суду, яким стягнуто з нього заборгованість за укладеним 02.12.2005 року договором. Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed