Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

20.10.2020 року [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК», Національного банку України про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання кредитного договору №0706/0108/45-001 від 17.01.20008 року таким, що укладений з недодержанням письмової форми. Обґрунтовуючи свій позов, [PERSON] зазначила, що 17 січня 2008 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» в особі директора Запорізького відділення №1 АКБ «ТАС - Комерцбанк» Рибкою К.В., який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. та зареєстрованої в реєстрі під № 786 від 08.11.2007 року, правонаступником якого є станом на 20 жовтня 2020 року акціонерне товариство «АЛЬФА БАНК» було укладено кредитний договір № 0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року (далі - кредитний договір) про надання позивачу 65 000 доларів США під 12,50 % річних на строк до 17.01.2024 року на споживчі потреби позичальника. Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог Закону України від 02.10.1992 року № 2657- ХІІ «Про інформацію» документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збереженi на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Критеріями встановлення ознак офіційного документа є наступне: 1) документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетентності за визначеною формою та належними реквізитами. 2) зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події або факти мають спричиняти чи бути здатним спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення, зміни або припинення певних прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнання його офіційним. Одним із класів управлінської документації, що забезпечує організацію процесів управління, є організаційно-розпорядча документація. Реквізити організаційно-розпорядчої документації та порядок їх розташування визначаються ДСТУ 4163- 2003 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів». Згідно п.15 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, місцевих органах виконавчої влади, АР Крим, що затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 1242 вiд 30.11.2012 року: документ повинен містити обов`язкові для певного його виду реквізити, що розміщуються в установлено порядку, а саме: найменування установи, назву виду документа, дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис. Детальний аналіз вказаних додатків №1 та №2 до кредитного договору свідчить про недотримання кредитодавцем (банком) вимог щодо оформлення кредитного договору. Згідно з положеннями Постанови № 168 п.3.2: кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначено у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у разі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Наявні у позивача (позичальника за кредитним договором) примірники кредитного договору, додатків №1 та №2 до кредитного договору, які є невід`ємними його частинами, не містять усіх реквізитів офіційних документів. 1) Кредитний договір № 0706/01-8/45-001 вiд 17.01.2008 року: - не містить підпису представника Запорізького вiддiлення №1 вiдкритого акціонерного товариства «Сведбанк»; - підпис особи, яка підписала кредитний договір від імені ВАТ «Сведбанк» не скрiплена печаткою Запорізького вiддiлення №1 ВАТ «Сведбанк». Слід зазначити, що згiдно до протоколу №1 вiд 03.01.2008 року, Рішенням Правління ВАТ «Сведбанк» затверджено Положення про Запорізьке відділення №1 Вiдкритого акціонерного товариства. Відповідно до п.1.4 Офiцiйне найменування вiддiлення: Запорізьке відділення №1 Вiдкритого акціонерного товариства «Сведбанк». Згідно до п. 1.10 вказаного положення вiддiлення має печатку із своїм повним офіційним найменуванням та штампів. Окрім того слід зазначити, що Рішенням Позачергових Загальних зборiв акцiонерiв вiд 15 жовтня 2007 року Акцiонерний комерційний банк змінив своє найменування на Вiдкрите акцiонерне товариство «Сведбанк». З огляду на наведене, вважаємо, що кредитний довір підписано особою на те, не уповноваженою. Необхідно зазначити, що текст вказаного кредитного договору не містить посилань про наявність додатків №1 та №2 до нього. 2) Додаток №1 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 вiд 17.01.2008 року: бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомостi на вторинному ринку» Для мережі «ТАС-Банк»: - не мiстить назви посади, прізвища, iнiцiалiв особи, яка підписала документ; - вiдсутнi дати складання та підписання документа; - підпис представника банку не скріплена печаткою структурного підрозділу банку. Слід зазначити, що як вбачається з вказаного додатку №1 позичальник [PERSON] підписала цей додаток №1 20.11.2009 року, а не 17.02.2008 року, про що свідчить дата підписання поставлена особисто [PERSON] . Окрім того, необхідно зазначити, що вказаний додаток надруковано на аркуші «Сведбанк». 3) Додаток №2 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 від 17.03.2008 року: розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту. Містить пiдпис директора Запорiзького вiддiлення №1 АТ «Сведбанк» (публічне) [PERSON] , пiдпис якого не скрiплена печаткою цього відділення. Слід зазначити, що Рішенням Позачергових Загальних зборiв вiд 30 квітня 2009 року у заявку з приведенням статуту ВАТ «Сведбанк» у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінено найменування на публічне акціонерне товариство «Сведбанк». Вiдповiдно до листа Національного банку України № 20-0007/57652 вiд 05.11.2019 року [PERSON] був призначений на посаду в.о. директора Запорізького відділення ПАТ «Сведбанк» 23.07.2009 року, а звільнений 16.03.2010 року. З огляду на викладене, можливо зробити такі висновки, а саме: 1. На момент укладання кредитного договору № 0706/0108/45-001 вiд 17.01.2008 року сторонами не було узгоджено усі істотні вимоги, а саме: ціна кредиту, так як сторони не узгодили суму абсолютного збільшення суми кредиту, реальну відсоткову ставку. 2. Кредитний договір №0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року укладено з недодержанням письмової форми кредитного договору в розумінні того, що 17.01.2008 року кредитний договiр пiдписано не уповноваженою особою ВАТ «Сведбанк», додатки №1 та №2, були узгоджені 20.11.2009 року, а не 17.01.2008 року. Таким чином, на думку позивача, кредитний договір № 0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року, укладений між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АЛЬФА-БАНК», необхідно визнати таким, що укладений з недодержанням письмової форми. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд за правилами загального позовного провадження. 04.12.2020 року до суду надійшов відзив від представника відповідача АТ «АЛЬФА-БАНК» Ременюк Т.О., в яких вона просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , враховуючи таке. По-перше, станом на день подачі цієї позовної заяви у наявності є рішення суду по справі № 333/5976/17, що набрало законної сили, яке не оскаржувалося за позовом [PERSON] до ПАТ «Омега Банк», треті особи: ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживачів, визнання договору недійсним. По-друге, щодо фактичних обставин справи. 17.01.2008 року між ВАТ «Сведбанк», що є правонаступником «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 0706/008/45-001. Відповідно до пункту 1.4 цього договору, кредитні кошти були призначені для здійснення позичальником розрахунків за договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . У подальшому, між сторонами було укладено декілька додаткових угод. Надалі право вимоги за договором перейшло до АТ «Альфа-Банк». Враховуючи пункти кредитного договору, та відповідно до вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про захист прав споживачів», в умовах кредитного договору було зазначено: сума кредиту, форма забезпечення кредитного зобов`язання, відсоткова ставка за кредитом та порядок нарахування процентів, порядок збільшення відсоткової ставки, перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, строк, на який був одержаний кредит, порядок сплати відсотків, можливість дострокового повернення кредиту та його умови, черговість погашення суми заборгованості за цим договором та права позичальника. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, усі істотні умови кредитного договору було виконано. Таким чином, враховуючи, що: - з істотними умовами кредитного договору позивач була ознайомлена у повному обсязі, не заперечувала проти них в момент укладення договору, а також виконувала їх у подальшому; - позичальник засвідчила той факт, що банк надав їй повну, достовірну та вичерпну інформацію про умови отримання, користування та повернення кредиту; - позичальник отримала кредитні кошти, із жодними заявами про відмову від отримання кредиту у двотижневий строк, як передбачено ЗУ «Про захист прав споживачів», до банку не зверталась, та витратила отримні кредитні кошти на придбання нерухомості, - позивач була вільною в укладенні кредитного договору та додаткових угод до нього, ознайомлена з умовами, підписуючи договір, усвідомлювала зміст дій, що вчинює та правові наслідки, які створюють її дії, таким чином кредитний договір жодним чином не порушує права та інтереси [PERSON] , а саме звернення позивача до суду є незаконним та необгрунтованим. Взагалі досить дивна є ситуація, коли позивач протягом тривалого часу здійснювала погашення за кредитним договором, оформлювала додаткові угоди до договору, та лише в 2020 році заявляє про недійсніть кредитного договору, незважаючи на сплату щомісячних платежів. Факт частково виконання зобовязань за договором не спростовано. Крім того, впродовж всього часу виконання своїх зобовязань позивач не зверталася до банку з будь-якими заявами (відносно несправедливості умов кредитного договору). Дана обставина також вказує на той факт, що умови кредитного договору були їй зрозумілі та влаштовували позичальника. Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач до укладення договору отримала від відповідача документи, в яких містилася вся необхідна інформація для здійснення свідомого вибору, та після укладення договору виконувала його умови. Зазначені вище обставини свідчать про те, що позичальник перед укладенням спірного кредитного договору була обізнана про умови кредитування, вартість кредиту, супутні послуги та тарифи, вимоги щодо іпотечного боргу. Підписавши кредитний договір, позивач підтвердив свій намір на отримання банківського кредиту і таке волевиявлення було вільним та спрямованим на настання реальних наслідків. Будь-яких застережень до договору позивач не зазначив, із заявами до відповідача про надання додаткової інформації або розяснення положень договору не зверталася. Таким чином, враховуючи вказані обставини, необхідно дійти висновку про відсутність правових підстав для визнання спірного кредитного договору недійсним. До свого відзиву, представник відповідача Ременюк Т.О. долучила заяву про застосування позовної давності та клопотання про закриття провадження у справі. 07.12.2020 року до суду від представника [PERSON] - [PERSON] поступила заява про залучення її у якості третьої особи по цій справі, мотивуючи це тим, що [PERSON] придбала на електронних торгах квартиру, яку [PERSON] придбала і іпотеку і розташована за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня до суду надійшли додаткові пояснення до позовної заяви представника позивача - [PERSON] , в яких останній зазначив, що у матеріалах справи відсутні додатки до кредитного договору, а саме: графік погашення кредиту, розрахунок загальної сукупної вартості кредиту. Вказані додатки є невід`ємною частиною кредитного договору. Відсутність таких додатків є свідченням не додержання сторонами письмової форми кредитного договору. Крім того, аналіз розрахунків розміру щомісячного ануїтентного платежу свідчить, що розмір щомісячного платежу, який вказаний у п.3.1.1. кредитного договору, у розмірі 784,34 доларів США відрізняється від розрахункового на 0,86 доларів США у бік збільшення. Також, розрахунок щомісячних платежів за період з 17.01.2008 року по 17.01.2024 року проведений банком на момент укладення кредитного договору відсутній. У даному випадку [PERSON] не отримала відомостей про кількість платежів щодо погашення кредиту, їх частоту та обсяги, розмір суми платежів за користування грошовими коштами. Фактично сторони не узгодили абсолютну суму кредиту, реальну відсоткову ставку. Факт відсутності узгодження істотних умов кредитного договору є підставою про визнання такого договору неукладеним. Волевиявлення позивача на укладання кредитного договору у вигляді та розмірах, які фактично встановлені шляхом проведення розрахунків, суперечили волевиявленню [PERSON] на його укладання саме на таких умовах. 17.12.2020 року до суду надійшов відзив від представника НБУ - Ходюк О., в яких остання просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, враховуючи таке. 17.01.2008 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року про надання споживачу 65 000 доларів США під 12,50 % річних на строк до 17.01.2024 року. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Тобто, кожна особа звертаючись до суду має довести факт порушення Відповідачем її прав і охоронюваних законом інтересів. На думку представника НБУ є недоведеним та незрозумілим факт визначення позивачем Національного банку України, який не є стороною оскаржуваного правочину, відповідачем у даній справі. Недоведеним є також той факт, яким чином НБУ, обов`язки якого чітко визначені законодавством, порушив права та обов`язки позивача. Отже, правові підстави для задоволення вимог позивача - відсутні, а позовні вимоги до Національного банку України є такими що заявлені до неналежного відповідача. Позивач не відмовилася від виконання умов договору. В свою чергу відповідач 1 виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, відкривши [PERSON] позичковий рахунок, здійснивши видачу кредитних коштів. Оскільки договір є обов`язковим для виконання сторонами, позивач зобов`язаний виконувати взяті на себе зобов`язання за всіма існуючими умовами Договору та виконувати їх належним чином у встановлений строк. Під час укладання кредитного договору позивач була ознайомлена у повному обсязі з умовам договору, а саме: особу та місцезнаходження кредитора, кредитні умови, зокрема мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит виданий, варіанти повернення кредиту, можливість дострокового повернення кредитних коштів, а також відповідальність сторін за невиконання або порушення умов договору, та підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом, що є повним дотриманням положень ст. 11 Закону «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» №3161. Також, [PERSON] були повністю відомі істотні умови кредитного договору так як, позивач жодного разу не звернувся до кредитора за роз`ясненням положень договору, які були йому не зрозумілі, тим самим погоджуючись із всіма умовами кредитного договору. Умови договору передбачають двостороннє встановлення прав та обов`язків як позичальника, так і кредитора, передбачених ст.1054 ЦК, а саме: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти, та умов самого договору. Позивачу було надано інформацію про умови кредитування, яка чітко прописана в умовах кредитного договору. Даний документ було підписано як зі сторони позичальника так із сторони банку, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Отже, виходячи з вищенаведеного банком жодним чином не були порушені права громадянина України згідно Конституції України, на що вказує позивач, а також норм Закону №3161 та вказаних Правил. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2021 року: - частково задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по справі та витребувано з АТ «АЛЬФА-БАНК»: належним чином завірені копії ліцензії та статуту АТ «АЛЬФА БАНК»; копії документів, що свідчать про повноваження Рибки К.В. та Шека Т.В. як представників ВАТ «Сведбанк», від імені якого [PERSON] . 17.01.2008 року з [PERSON] уклав кредитний договір № 0706/0108/45-001, а [PERSON] підписав додатки №№ 1,2 до вказаного договору; - відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ «АЛЬФА-БАНК» Ремнюк Т.О. про закриття провадження у справі; - залучено [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів. 09.04.2021 року на виконання ухвали суду представник АТ «АЛЬФА-БАНК» надав документи, а саме: копії ліцензії та статуту АТ «АЛЬФА БАНК» та вказав причини не надання інших документів. Ухвалами суду від 09.08.2021 року підготовче провадження у цій цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду, витребувано від уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ліквідації ПАТ «ОМЕГА-БАНК» копії документів, що свідчать про повноваження [PERSON] та [PERSON] як представників ВАТ «Сведбанк», від імені якого [PERSON] . 17.01.2008 року з [PERSON] уклав кредитний договір № 0706/0108/45-001, а [PERSON] підписав додатки №№ 1,2 до вказаного договору. Ухвалою суду від 16.09.2021 року від НБУ витребувано копії документів, що свідчать про повноваження [PERSON] та [PERSON] як представників ВАТ «Сведбанк», від імені якого [PERSON] . 17.01.2008 року з [PERSON] уклав кредитний договір № 0706/0108/45-001, а [PERSON] підписав додатки №№ 1,2 до вказаного договору. 12.10.2021 року на адресу суду від НБУ надійшли копії витребуваних документів. 11.11.2021 року до суду надійшли додаткової пояснення представника позивача [PERSON] щодо недодержання сторонами вимог положень Постанови НБУ від 10.05.2007 року №168, в яких останній вказав, що детальний аналіз додатку №1 до кредитного договору, який має назву «Бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку для мережі «ТАС-БАНК» та є невід`ємною його частиною, свідчить, що до моменту укладання кредитного договору, а саме до 17.01.2008 року [PERSON] не була належним чином ознайомлена з інформацією про умови кредитування. Банк надав позивачу ознайомитися з відповідною інформацією у вигляді вказаного Бюлетеню лише 20.11.2009 року, що підтверджується її особистим підписом на вказаному додатку. Крім того, банк у порушення вимог ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачі» встановив у кредитному договорі зобов`язання позичальника щодо сплати додаткової комісії (одноразово) - 1,0% від суми кредиту за перевірку документів, що складає 650 доларів США. Також, банк у порушення вимог чинного законодавства щодо розрахунків між резидентами країни у п.1 додатку №1 зазначив суми оплати наданих послуг третіх осіб позичальнику в іноземній валюті - доларах США без зазначення еквівалентних сум у національній валюті. У додатку №1 не міститься інформація щодо визначення поняття ануїтетного платежу та формули його розрахунку, а також формул розрахунку складових ануїтетного платежу: частина, що іде на погашення кредиту та сума, яку необхідно сплатити як відсотки за користуванням кредитними грошима. Банк [PERSON] видав кошти в іноземній валюті, що підтверджується наявною у позивача копією заяви на видачу готівки від 17.01.2008 року, в якій зазначено, що позивач отримала грошові кошти з кредитного рахунку, а не з поточного. Вказана заява містить відтиск штампу Запорізького відділення №1 АКБ «ТАС-Комерцбанк», а не Запорізького відділення №1 ВАТ «Сведбанк». У вказаній заяві зазначено банк отримувача - ВАТ «Сведбанк», тобто грошові кошти видані не кредкредитодавцем ВАТ «Сведбанк», а АКБ «ТАС-Комерцбанк», що підтверджує факт не отримання [PERSON] кредитних коштів від ВАТ «Сведбанк». У додатку №1 до кредитного договору зазначено явно суперечливі умови кредитування, а саме: - у п.2 п.10 цього додатку зазначено, що сума нотаріальних послуг орієнтовно склала до 1000,00 гривень, а у п. 11 цього додатку вартість нотарiальних послуг зазначена у розмiрi 1627,00 дол. США, що за курсом НБУ станом на 17.01.2008 року еквівалентно - 8216,35 гривень. Позичальник сплатила приватному нотаріусу особисто 1627,00 гривень за надані нотарiальнi послуги; - у п.п. 3 п.10 зазначено,що сума щорічного страхового платежу страхування предмету застави від всяких основних ризиків - розраховується у розмірі від 0,3% до 0,6 % від суми оціночноi вартостi предмета застави, але оцiнка застави відсутня. Проте у п.11 додатку № 1 кредитного договору зазначено розмір щорічного страхування об`єкта нерухомостi, що купується у сумі 195,3 дол. США., але у договорi добровільного страхування майна фізичної особи № 0025880857 від 17.01.2008 року зазначено, що [PERSON] уклала договір страхування нерухомого майна, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на суму 328757,00 гривень зі сплатою страхового платежу у розмiрi 1084,90 грн., що еквівалентно 214,83 дол. США. На пiдставi викладеного та наявних платіжних документів а саме: квитанція № 0798-30 вiд 17 січня 2008 року на суму - 1084,90 гривень, квитанції № 0150-1 вiд 17 січня 2008 року на суму - 3282,50 гривень [PERSON] сплатила до каси Запорізького вiддiлення №1 ВАТ «Сведбанк» вiдповiднi платежі, а згідно до наявної заяви на видачу готівки № 2196396/1213 від 17 січня 2008 року кредитні кошти отримані позивачем у Запорізькому вiддiленні №1 АКБ «ТАС - Комерцбанк». Наведене підтверджує факт обману представниками банку. Крім того, слід зазначити, що згідно п. 1.1 кредитного договору № 0706/0108/45-001 вiд 17 січня 2008 року: кредит надається позичальнику лише після: виконання позичальником умов п.3.7 кредитного договору, а саме: на момент передачі об`єкта нерухомості в іпотеку, яким є квартира [ADDRESS] , застрахувати на користь банку предмет іпотеки. Зазначений предмет іпотеки був застрахований позичальником на суму 328757,00 грн. лише 15.01.2009 року (додаток 5), а 17.01.2008 року в якості предмета іпотеки застраховано на суму 328757,00 гривень трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 85,5 кв.м. (додаток 6). Отже, на момент укладання кредитного договору, а саме, станом на 17.01.2008 року не було застраховано предмет іпотеки: квартира [ADDRESS] . Наслідком чого є недодержання сторонами п. 1.1 кредитного договору. Також, слід зазначити, що оцiнка предмета іпотеки проведена представниками банку з порушеннями чинного законодавства, що є ще одним підтвердженням фактів обману з боку останніх. Визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки проводиться на підставі таблиці, що наведена у Додатку до Положень № 168 НБУ. Водночас, на думку представника позивача банк надав недостовірну інформацію позичальнику ( [PERSON] ), а саме: - додаток №2 не відповідає вимогам Положень №168 в частині відсутності колонки - 7- реальне значення процентної ставки, та колонки 8 - абсолютне подорожчання кредиту; - у додатку №2 не зазначена валюта, за якою проведено розрахунок; - у першому рядку таблиці зазначено недостовірні дані: у колонці 2 зазначено сума 4149,00 (валюта не вказана), що складається з таких складових: комiсiя за перевірку документів - 650,00; страхування застави -195,30; нотарiальне оформлення угоди - 1627,00; послуги брокерів -1627,00; оцiнка - 50,0. Проте, як наводилося вище вказані послуги сплачувались позичальницею за рахунок власних коштів в касу банку та приватному нотаріусу в національній валюті. Зазначена сума платежу у першому рядку у розмірі 4149,30 не вiдповiдає розрахунку чистої суми кредиту у визначенні абзацу а) п.3.3 розділу 3 Положення № 168. Фактично банком не визначено чисту суму кредиту. За таких обставин розрахунок орієнтованої сукупної вартості кредиту не вiдповiдає вимогам Положення № 168, а тому сторонами кредитного договору не узгоджені усі істотні вимоги кредитного договору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав заявленими ними у позові та додаткових поясненнях. Представники відповідачів: АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» - Ременюк Т.О. та Національного банку України - Бірюк І.В., відповідно, просили суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] , фактично посилаючись за свої доводи, викладені у письмових відзивах. Представник третьої особи - Горьский А.О. також заперечував проти задоволення позову, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до такого. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Положеннями ч.ч. 4,5 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновок, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Щодо письмової форми кредитного договору 04.10.2018 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя було винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», треті особи: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА-БАНК», Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», Національний банк України про захист права споживача, визнання кредитного договору недійсним. Вказане рішення суду не було оскаржено і воно набуло законної сили. Цим рішенням суд встановив окремі факти та обставини, на які посилалися сторони у цій справі, а саме: 17 січня 2008 року Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного байку «ТАС-Комерцбанк» в особі директора Запорізького відділення № 1 АКБ "ТАС-Комерцбанк" Рибки Костянтина Віталійовича, який діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С., та зареєстрованої в реєстрі під № 786 від 08.11.2007 року, з однієї сторони, і [PERSON] (Позичальник) з іншої сторони, уклали Кредитний договір № 0706/0108/45-001 (надалі спірний кредитний договір або Договір) (арк. 6-26 Том справи 2). Відповідно до п.1.1. цього спірного кредитного договору Банк надає Позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 65 000 доларів США, на строк по 17 січня 2024 року включно та на умовах, передбачених у цьому Договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені ним Договором. Відповідно до п.1.2. спірного кредитного договору, Кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків за Договором купівлі-продажу, зазначеним у п. 1.4. цього Договору. Пунктом 1.3. Договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12,50 (Дванадцять цілих і п`ять десятих) % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у вигадку і в порядку, встановленому п.6.1 п.8.4 цього Договору. Відповідно до п.1.4. Договору, кредитні кошти призначені для здійснення Позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,55 кв. м. Згідно з п.1.5. Договору, до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв`язку з отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов`язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п.2.1. цього Договору, у тому числі будь-яких змін та доповнень до нього та вартість страхування Об`єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п.5.7. Договору. Згідно з п.11.1 спірного кредитного договору, Укладаючи цей Договір, Позичальник усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими. Підписанням цього Договору Позичальник свідчить, що він до підписання цього Договору ознайомився з усіма умовами, на яких ВАТ «Сведбанк» здійснює кредитування фізичних осіб на цілі, не пов`язані з підприємницькою діяльністю (у тому числі з умовами типових кредитних договорів Банку), та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту у ВАТ «Сведбанк», та свідомо обрав умови кредитування, викладені в цьому Договорі. Укладаючи цей Договір, Позичальник свідчить, що під укладання та виконання цього Договору Позичальник не знаходиться під впливом обману, насильства, погрози, зловмисної угоди або інших важких обставин. Відповідно до п.11.6 Договору, цей Договір вступає в силу з дня його підписання Сторонами і скріплення печаткою Банку і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором. Пунктами 11.10., 11.11. Договору передбачено, що сторони підтверджують, що текст договору відображає дійсні наміри сторін. Сторони цього Договору погодили, що з укладанням цього Договору Сторони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існує будь-яких умов, які на думку будь-якої зі Сторін можуть бути істотними та необхідними за змістом цього Договору. В п. 11.13 спірного кредитного договору зазначено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що перед укладанням Кредитного Договору Банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування. Також при укладанні Кредитного Договору йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, в повному обсязі. Пунктом п. 11.14 Договору передбачено, що підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він отримав від Банку належним чином підписаний зі сторони Банку оригінальний примірник цього Договору. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договір укладений у письмовій формі та підписаний сторонами: позичальником [PERSON] та представником Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк", яке виступає правонаступником Акціонерного комерційного байку «ТАС-Комерцбанк», директором Запорізького відділення № 1 АКБ "ТАС-Комерцбанк" Рибкою К.В. Згідно положення про Запорізьке відділення №1 Відкритого акціонерного товариства «СВЕДБАНК» затверджено рішенням Правління ВАТ «СВЕДБАНК» (протокол №1 від 03.01.2018 р.), назву відділення Банку - Відкритого акціонерного товариства «СВЕДБАНК» - Запорізьке відділення №1 АКБ "ТАС-Комерцбанк" змінено на Запорізьке відділення №1 Відкритого акціонерного товариства «СВЕДБАНК». Згідно п. 10 Зміни та доповнення набувають чинності відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно п. 10.17 Положення про порядок створення і державної реєстрації банків, відкриття їх філій, представництв, відділень, затвердженого Постановою Національного банку України від 31.08.2001 р. №375 (в редакції, яка діяла станом на 17.01.2008 р.), у разі внесення змін до положення про відділення, банк зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з часу прийняття компетентним органом банку відповідного рішення подати їх до територіального управління Національного банку за місцезнаходженням відділення (у трьох примірниках) з доданням підтвердних документів. Рішення про погодження змін до положення про відділення приймається територіальним управлінням Національного банку за місцезнаходженням відділення протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня їх отримання. Повідомлення про погодження змін до положення про відділення, а також два примірники змін надсилаються банку. Станом на день укладення спірного кредитного договору діяло Запорізьке відділення № 1 Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк", яке мало назву Запорізьке відділення № 1 Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк". Положення на підставі якого діяло вищезазначене відділення на час укладення спірного кредитного договору сторонами не надано. Твердження позивача та її представника про те, що спірний кредитний договір підписаний директором неіснуючого Запорізького відділення №1 АКБ «ТАС-Комерцбанк» та посвідчений печаткою не існуючої банківської установи, в зв`язку з чим не дотримана письмова форма укладання спірного кредитного договору і він є нікчемним, не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Таким чином, у рішенні суду від 04.10.2018 року суд дійшов до висновку, що під час підписання кредитного договору була дотримана відповідна письмова форма. Вказаний висновок не спростований іншими рішеннями судів. Щодо порушень у додатках №1 та №2 до кредитного договору. Додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов. Додатком №1 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 вiд 17.01.2008 року є бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомостi на вторинному ринку» для мережі «ТАС-Банк». Вказаний додаток підписаний від імені [PERSON] . Під час судового розгляду дійсно встановлено, що останній був призначений на посаду директора Запорізького відділення №1 АТ «Сведбанк», але з 23.07.2009 року (т.2 а.с. 147). Тобто, фактично останній не міг підписувати додаток №1 (бюлетень) у 2008 році. Таким чином, підтверджується пояснення [PERSON] , що фактично бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку» для мережі «ТАС-Банк» нею було підписано 20.11.2009 року. Суд також звертає увагу на те, що цей додаток підписаний [PERSON] як представником ПАТ «Сведбанк», а кредитний договір 17.01.2008 року підписував представник ВАТ «Сведбанк». Додаток №2 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року: розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту підписаний від імені [PERSON] . Останній як було вказано вище встановлено, що був призначений на посаду директора Запорізького відділення №1 АТ «Сведбанк» з 23.07.2009 року (т.2 а.с. 147). Тобто, фактично останній не міг підписувати додаток №2 як директор Запорізького відділення №1 АТ «Сведбанк». На час укладення кредитного договору, банк зобов`язаний був в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача. Отже, у судовому засіданні стороною позивача доведено, що: - додаток №1 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 вiд 17.01.2008 року: «Бюлетень продукту «Кредит на купівлю житлової нерухомості на вторинному ринку» для мережі «ТАС-Банк» не був підписаний у день укладення кредитного договору; - додаток №2 до кредитного договору № 0706/0108/45-001 від 17.01.2008 року: розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту 17.01.2008 року не міг був підписаний [PERSON] як директором Запорізького відділення №1 АТ «Сведбанк», а міг бути підписаний лише з 23.07.2009 року. Щодо порушень вимог положень Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року Обґрунтовуючи свій позов у справі за позовом до Публічного акціонерного товариства «ОМЕГА БАНК», треті особи: Публічне акціонерне товариство «ДЕЛЬТА-БАНК», Публічне акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», Національний банк України про захист права споживача, визнання кредитного договору недійсним, [PERSON] посилалася на порушення банком вимог Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Водночас, суд у своєму рішенні від 04.10.2018 року не встановив порушення вказаної Постанови. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 212 ЦПК України 2014 року передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому. У рішенні Комунарського районного суду від 04.10.2018 року суд дійшов до висновку, що [PERSON] з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраного нею банку, а саме ВАТ «Сведбанк», договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, не скористалась правом на відкликання згоди на укладення договору; сторонами в момент укладення договору виконано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо укладення кредитного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов`язкових умов і кредитний договір не суперечить нормам цивільного законодавства. За таких обставин, в даному випадку, навіть за наявності встановлення порушень у додатках №1,2 до кредитного договору, у суду відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним у цілому, не встановивши обставин, які можна кваліфікувати як несправедливі умови і які можуть мати наслідком недійсність договору загалом. У своєму позові [PERSON] не вказує про порушення з боку НБУ та не зазначає будь-якої вимоги до вказаного відповідача. Враховуючи, що судом також не було встановлено жодних порушень НБУ у правовідносинах з позивачем, вважаю, що у даному випадку Національний банк України є неналежним відповідачем. Оцінюючи можливість застосування наслідків спливу позовної давності, на що наполягала представник банку, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження №14-252цс18), згідно якої сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Таким чином, враховуючи, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість, тому відсутні підстави для застосування позовної давності.

Outcome: dismissed