Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач надав відповідь від 11.06.2021 року за № 01-15-1381, у якій повідомляється, що водій бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги не має права на отримання страхової виплати, оскільки не є медичним працівником, а тому відповідна виплата за його заявою не передбачена. Вважає, що така відповідь суперечить чинному законодавству, виходячи з наступного: Вказує, що його батько [PERSON] - помер [INFO] . Стверджує, що його батько [PERSON] працював водієм бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги. Вищевказану обставину підтверджує Акт спеціального розлідування від 13.05.2021 року. Зазначає, що діяльність бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги регулює Закон України «Про екстрену медичну допомогу». Вказує, що згідно вищезазначеного Закону, медичні працівники системи екстреної медичної допомоги мають право на обов`язкове страхування, що у тому числі передбачає право на страхові виплати. Стверджує, що доданий ним Акт спеціального розлідування від 13.05.2021 року підтверджує факт причинно-наслідкового зв`язку між інфікуванням COVID-19 водія [PERSON] та смертю останнього. Зазначає, що він, будучи сином померлої особи (батька), проживав з ним на день настання страхового випадку (смерті), так само, як і треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, що підтверджується Довідкою КП "Сторожинецьке ЖКГ" від 07.05.2021 року, а отже вів з ним спільне господарство. Таким чином, на його думку, право на вказану виплату, що повинна бути виплачена вналідок настання смерті медичного працівника системи екстреної медичної допомоги - водія бригади екстреної медичної допомоги [PERSON] , 1953 р.н., належить йому. На підставі вищевикладеного, просить суд встановити юридичний факт, що має юридичне значення, у вигляді права [PERSON] на отримання страхової виплати у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] , 1953 р.н., як медичного працівника системи екстреної медичної допомоги та вирішити питання щодо відшкодування судових витрат. Від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому просив суд відмовити у задоволені позову як у необґрунтованому та безпідставному. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилався на доводи, викладені в позовній заяві. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала, щодо задоволення позову, посилалась на доводи, викладені у відзиві. Просила суд в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Не заперечують щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] - помер [INFO] . /а.с. 12/. [PERSON] працював водієм бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги. Вищевказану обставину підтверджує Акт спеціального розлідування від 13.05.2021 року. Акт спеціального розлідування від 13.05.2021 року також підтверджує факт причинно-наслідкового зв`язку між інфікуванням COVID-19 водія [PERSON] та смертю останнього. /а.с. 13-23/. 17.06.2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 498 «Деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2», якою затверджено «Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVІD-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів». Порядок визначає механізм надання Фондом соціального страхування України (далі - Фонд) страхових виплат медичним працівникам державних і комунальних закладів охорони здоров`я у разі їх захворювання на гостру респіраторну хворобу COVІD-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, та членам їх сімей у разі смерті медичного працівника внаслідок інфікування такою хворобою, передбачених ст. 39 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а також розміри таких страхових виплат. Так, до медичних працівників належать особи, які мають відповідну спеціальну освіту та згідно зі ст. 74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-ХІІ відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам, а саме: -професіонали з повною вищою медичною освітою, які закінчили вищі заклади медичної освіти, лікарських, провізорських посад та посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою у закладах охорони здоров`я затверджено наказом МОЗ від 28.10.2002 р. № 385; -спеціалісти з неповною вищою медичною освітою, які закінчили вищі заклади медичної освіти. Номенклатура спеціальностей молодших спеціалістів з медичною освітою наведена у додатку 1 до пункту 1.6 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом від 23.11.2007 р. №742 -особи з повною та неповною вищою (немедичною) освітою, які допущені до медичної діяльності на посадах лікарів та середнього медперсоналу згідно з Переліком вищих і середніх спеціальних навчальних закладів, підготовка і отримання звання в яких дають право займатися медичною і фармацевтичною діяльністю, затвердженим наказом МОЗ від 25.12.1992 р. №195. З вищевикладеного вбачається, що водій виїзної бригади - померлий [PERSON] не є медичним працівником, що відповідно не дає позивачу [PERSON] на отримання відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 39 Закон № 1645 страхової виплати у разі смерті медичного працівника державних і комунальних закладів охорони здоров`я. Таким чином, на думку суду, позивач [PERSON] звертаючись до суду з проханням встановити факт, що має юридичне значення, у вигляді права [PERSON] на отримання страхових виплат у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] , 1953 р.н., як медичного працівника системи екстреної медичної допомоги, по суті просить суд розширити перелік медичних працівників та включити до нього водія виїзної бригади. Проте, перелік осіб які відносяться до медичних працівників є вичерпним та чітко визначеним чинним законодавством України. Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та не доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому не підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволені позову, витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed