Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до [PERSON] , який мотивує тим, що 07.06.2019 р. о 22 год. 30 хвил. в м. Запоріжжі сталося ДТП за участю автомобіля марки «Мітцубісі», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Део», державний реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків. Винуватим в даному ДТП постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2019 р. було визнано відповідача [PERSON] , яка керувала автомобілем «Мітцубісі», державний номерний знак [NUMBER] . На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Мітцубісі», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не була застрахована, тому позивачем за заявою власника пошкодженого автомобіля була виплачена сума страхового відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5744,58 грн. та понесені витрати за збір документів та визначення розміру шкоди зазначеного страхового випадку, розмірі яких склав 1500,00 грн. На підставі ст.1191 ЦК України та ст.38.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~ МБТСУ після виплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги (регресу) до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Досудове врегулювання спору у даних правовідносинах не передбачено чинним законодавством. Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7244,58 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00грн. Ухвалою судді від 03.02.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначенням до відкритого судове засідання та наданням відповідачу строку на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула за невідомими суду причинами, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином за останнім\~відомим місцем\~реєстрації шляхом\~надіслання поштових\~конвертів,\~однак поштові\~конверти повернулись\~без вручення\~на адресу\~суду із\~зазначенням «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою».\~Повідомлень щодо\~поважності причин\~його відсутності,\~заяви про\~слухання справи\~за його\~відсутністю та\~відзиву на\~позов до\~суду не\~надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. Відповідно до ст. 130 ч.9 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до ст. 131 ч.1 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд,\~враховуючи згоду\~позивача і\~наявність достатніх\~даних для\~вирішення спору,\~вважає можливим\~відповідно до\~ ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~\~ Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"роз`яснено, що відповідно до ст.55,124\~Конституції України\~ та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.\~81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1\~ст.38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»МТСБУ\~ після\~ сплати\~страхового відшкодування\~має право\~подати регресний\~позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Суд встановив, що постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2019 р. відповідача [PERSON] визнано винуватою і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за те, що 07.06.2019 р. о 22-30 год., водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Мітцубісі», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Запорозького козацтва, буд.17 у м. Запоріжжі , в порушення п.п. 10.9 ПДР України, під час руху заднім рухом не переконалась , що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху , не звернувся за допомогою інших осіб, внаслідок чого здійснила наїзд на транспортний засіб марки «DAEWOO SENS» д.н.з. [NUMBER] , що стояв, власником якого є [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Вказана постанова суду набрала законної сили 09.01.2020 р. Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб марки «Мітцубісі», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала відповідач [PERSON] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 11.02.2020 р. до Моторного (транспортного) страхового бюро України від потерпілої [PERSON] надійшла заява про виплату їй страхового відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті зазначеного ДТП . Згідно звіту № 359 спеціаліста автотовароведа [PERSON] вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля ««DAEWOO\~SENS»\~д.н.з.\~ [NUMBER] , в результаті ДТП становить 5744,58 грн. Згідно наказу МТСБУ № 5329 від 13.05.2020 р., копія якого знаходиться в матеріалах справи , [PERSON] підлягає виплаті страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5744,58 грн.\~ Вказана сума сплачена позивачем власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] 14.05.2020 р. згідно платіжного доручення № 1478589, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно рахунку на оплату № 326 від 25.04.2020 р. та платіжного доручення № 1478980 від 28.05.2020 р., копії яких знаходяться в матеріалах справи, МТСБУ сплатив на рахунок ФОП [PERSON] 1500,00 грн. за послуги автотоварознавчого дослідження . З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, що сталося з вини відповідача [PERSON] власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] була спричинена матеріальна шкода, яка полягає у вартості відновлювальних ремонтних робіт її пошкодженого автомобіля. Вказана шкода була відшкодована МТСБУ у\~зв`язку з\~тим,\~що цивільно-правова\~відповідальність водія\~ [PERSON] на момент ДТП не була застрахована. Сплативши страхове\~відшкодування матеріальної\~шкоди потерпілій\~особі в\~сумі 5744,58\~грн.,\~МТСБУ відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме вона визнана винуватою в даному ДТП. На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ сплачену ним потерпілій особі суму страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП, в розмірі 5744,58 грн., а також витрати за послуги авто товарознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн., всього 7244,58 грн., задовольнивши позов в повному обсязі . Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved