Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики до [PERSON] обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 24 вересня 2021 року за усною угодою позики передав позичальнику [PERSON] у власність 26 500,00 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот гривень). При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 24.09.2021 року. Відповідач зобов`язався повернути борг до 31.12.2021 року. Оригінал розписки від 24.09.2021 року написаний та підписаний власноручно відповідачем. Починаючи з 1 січня 2022 року позивач постійно в усній формі вимагав повернення боргу, але відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання. До теперішнього часу відповідач боргу не повернув, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 26 500, 00 гривень та понесені ним витрати на сплату судового збору у сумі 992,40 гривень. Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали суду заяву з клопотанням розглянути справу за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, будь-які письмові заяви, клопотання про відкладення розгляду справи або відомості про поважність відсутності в судовому засіданні суду не надав. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2021 року відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошову суму у розмірі 26 500 гривень готівкою. Зобов`язався повернути борг у повному обсязі у строк до 31 грудня 2021 року. Про отримання коштів [PERSON] склав власноруч розписку, яка надана суду в оригіналі. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, враховуючи надану суду розписку на підтвердження укладеного між сторонами договору позики та отримання відповідачем від позивача у борг 26 500 гривень, за відсутності доказів про належне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути на його користь з відповідача борг у 26 500 гривень за договором позики від 24 вересня 2021 року. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню на його користь з відповідача. На підставі ст.ст.1046-1047,1049 ЦК України,

Outcome: approved