Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

у листопаді 2019 року КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 30.09.2019 р. в розмірі 14469,03 грн., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у розмірі 88421,31 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4093,20 грн, три відсотки річних у розмірі 2313,57 грн, судовий збір. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що з 01.05.2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та /або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). За адресою: [ADDRESS] проживає відповідач, який є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, Проте відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі, яка становить 102890,34 грн. Розрахунок заборгованості на зазначені вище послуги здійснюється за тарифами, які закріплені Розпорядженням КМДА. Відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати у відповідача виконання обов`язку щодо їх оплати. Крім того, у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу та 3 % річних. 2 січня 2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 39). Справа, призначена на 02.04.2020 не розглядалася у зв`язку з відсутністю в судовому засіданні учасників справи. Представник позивача надіслав до суду клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено на 01.10.2020. У серпні 2020 року представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надіслав клопотання, у якому просив розглядати справу у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні присутня відповідач. Суд продовжив відповідачу строк на подачу відзиву та у зв`язку з відсутністю представника позивача, оголосив перерву до 01.04.2021 року. Ухвалою від 01 жовтня 2020 року у задоволенні заяви представника позивача про розгляд справи в загальному провадженні відмовлено (а.с. 73). У судовому засіданні присутній представник відповідача - адвокат Гуцало В.В. Представник позивача надіслав клопотання, у якому просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Судом оголошено перерву до 15 вересня 2021 року. 13 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву позивача від представника відповідача - адвоката Гуцала В.В. У ньому він зазначив, що позивач безпідставно нарахував відповідачу заборгованість з постачання гарячої води в обсязі 961,84 м3 на загальну суму 88 421,31 грн, оскільки не враховував показники квартирних лічильників гарячої води за спірний період з травня 2018 року по вересень 2019 року. Натомість лічильники гарячої води у квартирі відповідача були наявні та були справні, що підтверджується Договором повірки засобу обліку, Свідоцтвами про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Таким чином, за спірний період, відповідно до показань лічильників, відповідачем було спожито 210,8952 м3 гарячої води на загальну суму 18700 грн 57 коп. Також Гуцало В.В. надав контррозрахунок інфляційних нарахувань та 3 % річних. Отже, представник відповідача просить позов КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» задовольнити частково. Стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиту послугу з централізованого опалення у розмірі 14469,03 грн, заборгованість за спожиту послугу з постачання гарячої води у розмірі 18700,57 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1187,57 грн, 3% річних у розмірі 715,07 грн, а в решти позовних вимог відмовити. Справа, призначена на 15 вересня 2021 року, не розглядалася через клопотання представника позивача про відкладення у зв`язку з несвоєчасним отриманням відзиву на позов. Представник позивача відповідь на відзив суду не надіслав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, приходить до наступного. Судом встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерного енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». Отже, з 01.05.2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 11197798 від 09.12.2019 про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА (а.с. 38). Також за даною адресою закріплений особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідачки, а тому вона є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачає КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правовідносини з постачання ЦО та ЦПГВ (Послуги) регулюються ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, на момент виникнення відносин з відповідачем стосовно надання комунальних послуг, а саме з 01.05.2018, на них поширювалася дія ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІV. На виконання вимог Закону КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085) (а.с. 34). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови . З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2015 року між ПАТ «Київенерго» та [PERSON] був укладений Договір № 054027000230100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню (а.с. 43-44). Відповідно до п. 14, 16, 19 зазначеного Договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. За несвоєчасну оплату послуг споживач сплачує пеню. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. З наданих позивачем корінців нарядів, що видавались на включення (відключення) опалення, відомостей реєстрації параметрів теплопостачання та відомостей обліку споживання теплової енергії вбачається, що для будинку [ADDRESS] безперебійно надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с. 9-22). Відповідач [PERSON] , в свою чергу, від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася (не відключалася). Як вбачається з позовної заяви, відповідач користувалася послугами, але своєчасно не сплачувала за них, в результаті чого за період з 01.05.2018 по 30.09.2019 року утворилась заборгованість: - за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 14 469,03 грн., - за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 88 421,31 грн. На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду помісячний розрахунок заборгованості за надані послуги (а.с. 3). Разом з тим, матеріали справи містять відзив представника відповідача, в якому останній спростовує розрахунок позивача щодо заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води. Відповідач вважає, що позивач нарахував суму заборгованості абсолютно безпідставно, оскільки не враховував показники двох лічильників гарячої води, що були встановлені в квартирі у спірний період з травня 2018 року по вересень 2019 року. На підтвердження зазначеного відповідач надав Акт прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання від 28.12.2015. Згідно з актом, обслуговуючою організацією внутрішньо будинкових мереж ЖЕД-109: 1) лічильник гарячої води ЛК-15 заводський №6149703, 2) лічильник гарячої води багатотарифний Архимед заводський № АА2717 опломбовано та допущено до експлуатації (а.с. 45). У пункті 10 Правил вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Пунктом 11 Правил № 630 встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Матеріали справи містять заяву представника Гуцало В.В. , в якій він просив зробити перерахунок заборгованості по показанням лічильників гарячої води і надав дані станом на 11.04.2019 (а.с. 46). У п. 15 Правил зазначено, що у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Із матеріалів справи вбачається, що лічильники гарячої води, які встановлені в квартирі [ADDRESS] відповідачки, були справні, і доказом цьому є: Акти №№ 120814, 120815 від 11 березня 2020 демонтажу (розпломбування) засобу обліку води для проведення заміни/встановлення заглушки та Акти здачі-приймання наданих послуг; Договір повірки засобу обліку № 120815 від 11 березня 2020 року; Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 24-1-2К/6016, Свідоцтво № 24-1-4/10161 (а.с. 93-101). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за послугу з постачання гарячої води виникла у [PERSON] у зв`язку з нарахуванням їй оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобів обліку, що суперечить пункту 10 Правил. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 521/6670/18. У зв`язку з цим, суд не може прийняти розрахунок наданий позивачем за послугу з постачання гарячої води у розмірі 88421,31 грн, а приймає контррозрахунок відповідача. Вбачається, що після надання стороною відповідача доказів, які в своїй сукупності свідчать про необґрунтованість нарахованих сум за послугу постачання гарячої води, стороною позивача позовні вимоги уточнено не було та не було надано суду розшифровку розрахунку про нарахування коштів відповідачу за спожиту послугу, в тому числі, із зазначенням показників обліку лічильників. Відтак, враховуючи викладене, суд вважає, що слід частково задовольнити позов в частині стягнення заборгованості за постачання гарячої води і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18 700,57 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З приведеного відповідачем розрахунку, наданого суду, вбачається, що розмір інфляційних втрат складає 1184,57 грн., 3 % річних складає 715,07 грн. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення. Стороною позивача новий розрахунок інфляційної складової боргу та 3 % річних не спростовано. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial