Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У травні 2022 року заявники звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивували тим, що у шлюбі перебувають з 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] , 2007 року народження. Сімейне життя у сторін не склалось, наразі шлюб між сторонами носить лише формальний характер та не відповідє їхнім інтересам, а також інтересам неповнолітної доньки. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, просили суд розірвати шлюб, зареєстрований 20 червня 1998 року у Жовтневому районному відділі реєстрації актів громадянського стану м.Луганська, актовий запис №256. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явивсь. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав. Просив суд задоволити подану заяву та розірвати шлюб. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала. Просила суд задоволити подану заяву та розірвати шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України та п. 4 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей. Відповідно до положень Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб може бути розірвано за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При цьому, згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Згідно зі статтями 104, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 20 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Жовтневому районному відділі реєстрації актів громадянського стану м.Луганська, актовий запис №256. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . Заявники досягли згоди щодо виховання, утримання та визначення місця проживання дитини шляхом укладення 02.08.2020 року договору між батьками щодо виховання, утримання та визначення місця проживання дитини. Відповідно до договору батьки домовилися, що за їхньою взаємною згодою дитина проживає разом з батьком. [PERSON] , самостійно виховує доньку, здійснює її утримання, створює їй належні умови для фізичного і духовного розвитку, забезпечення її потреб тощо, а мати, [PERSON] , не сплачує аліменти на утримання доньки. Судом встановлено, що заявники намірів поновлювати шлюбні стосунки та примиритись не мають. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, між ними втрачене взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних стосунків між заявниками не можливе і суперечить інтересам подружжя та дитини. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 3 статті 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин, суд вважає, що збереження сім`ї є неможливим.

Outcome: approved