Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом якому вказала,\~що їй\~на праві\~приватної власності\~на підставі\~ свідоцтва\~про право\~на спадщину\~ за\~законом належить\~Ѕ частини\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~зареєстровані вона\~та відповідач [PERSON] . Позивач зазначила, що в даному будинку відповідач не проживає приблизно 9 років. Також вказала, що перешкод в користуванні житловим будинком відповідачу ні вона, ні інші члени сім`ї, не чинили . Вказала, що з 2013 року вони з відповідачкою не спілкуються, місце перебування відповідача не відомо, зв`язків не підтримують. Відповідачка не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, а тому вона, як власниця житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач створює її перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду\~від 05.04.2022\~року \~в справі\~відкрито провадження,\~якою визначено\~розгляд справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження та\~призначено проведення\~судового засідання\~для розгляду\~справи по\~сутіна 26.04.2022\~року ,\~яке було\~відкладено на\~18.05.2022\~року .\~ Окрім\~цього \~в даній\~ухвалі суду\~було залучено\~в якості\~ третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~позивача [PERSON] ,\~оскільки він на\~праві приватної\~власності на\~підставі \~свідоцтва про\~право на\~спадщину \~за законом також є власником Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] і рішення суду може вплинути на його права або обов`язки . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням про вручення відповідачу 05.05.2022 рекомендованого листа з судовою повісткою. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення відповідачу 05.05.2022 рекомендованого листа з судовою повісткою. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150\~ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Члени сім`ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб`єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю. Крім того, ч. 1 ст.\~405\~ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. \~ \~ \~ \~ До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст.\~156\~ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім`ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім`ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України. \~ \~ \~ \~ При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім`ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім`ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що правовідносини між сторонами мають бути врегульовані відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВМІ № 289799 від 18.09.2009 року належить 1/2 частка житлового будинку який знаходиться за адресою, [ADDRESS] ( а.с.-5). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВМІ № 289798 від 18.09.2009 року інша 1/2 частка житлового будинку, який знаходиться за адресою, [ADDRESS] , належить третій особі без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] ( а.с.- 35). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої ЦНАП Голованівської селищної ради від 22 лютого 2022 року № 587 в домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано дві особи: власник- [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 16.12.1998 року та її онука- [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 25.05.2013 року( а.с.-21). З акту обстеження матеріально побутових умов проживання від 04 лютого 2022 року слідує, що [PERSON] проживає сама в приватному житловому будинку. За вказаною адресою ще зареєстрована її онука - [PERSON] , однак зі слів бабусі на теперішній час вона проживає в м. Одеса, за місцем реєстрації не проживає на протязі 9 років. Речей на підтвердження проживання онуки в будинку не має про що депутатом Голованівської селищної ради [PERSON] в присутності двох свідків складено акт обстеження матеріально-побутових умов проживання на факт проживання осіб в житловому будинку ( а.с.-18) . Факт непроживання відповідачки по справі за вказаною вище адресою понад шість місяців без поважних причин підтверджується також письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають по сусідству з позивачкою (а.с.-19, 20). Згідно з ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За нормами ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно роз`яснень у п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності га інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства: статті71,72,116,156 ЖК УРСР,стаття 405 ЦК України, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. У постанові Верховного суду України від 16.01.2012 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК УРСР; 405ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Така правова позиція також викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року по справі № 447/455/17 провадження № 14-64цс20. Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що, якщо права власника житла порушені, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування належним йому майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав. Крім того, згідно ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування відповідним житловим приміщенням, а саме : житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратила право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, що обмежує позивача у розпорядженні належному їй житлового будинку. Визнання судом особи такою, що втратила користування житловим приміщенням відповідно до статті 7\~ЗУ "Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні" є підставою для зняття особи з реєстрації відповідним органом, що уповноважений здійснювати реєстрацію місця проживання громадян. Викладене підтверджується матеріалами справи. Окрім цього, відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення судових витрат з відповідача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved