Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вони являються власниками квартири [ADDRESS] . В даній квартирі зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Починаючи з грудня 2020 року відповідачка за місцем реєстрації не проживає. Сторони по справі не проживають разом, не пов`язані спільним побутом. Вважають, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, так як вона не проживає в даному приміщенні понад 6 місяців. В добровільному порядку відповідачка не знялася з реєстраційного обліку. Просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] ; встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційного відділу виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ Черкаського району для зняття з реєстрації [PERSON] , зареєстрованої в квартирі [ADDRESS] , як такої, що втратила право користування цим житловим приміщенням, без надання паспорта. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Належно повідомлена через оголошення на сайті судової влади відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 28.01.2022 зареєстрованого в реєстрі за № 158, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 296803878 та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16915736 від 04.12.2007, квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-16). З довідки № 96 від 10.02.2022, виданої виконкомом Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області вбачається, що в житловій квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.18). З акту фактичного проживання осіб, складеного жителями с. Таганча, Канівського району - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вони засвідчили, що зареєстрована [PERSON] фактично не проживає у будинку за адресою [ADDRESS] з грудня 2020 року по даний час (а.с.17). Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа має право на вільний вибір місця проживання чи перебування, тобто вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги. Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги. Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не проживає в квартирі понад один рік, не надала доказів поважності причин не проживання, вона може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved