Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

02.04.2021 року до Святошинського районного суду міста Києва звернулась Первинна профспілкова організація «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» з позовною заявою до «Київського центру механізації колійних робіт» філії «Центру з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», філії «Центру з ремонту та експлуатації колійних машин» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про виконання умов колективного договору та виплату належних компенсацій працівникам, в обґрунтування якого зазначила, що між позивачем та «Київським центром механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» укладено колективний договір. Пункт 3.10 колективного договору передбачає, що працівникам, які працюють вахтовим методом, встановлюються за такий вид роботи компенсаційні виплати у розмірі 100 відсотків добових, встановлених на залізничному транспорті при відрядженні в межах України. Однак, з грудня 2020 року працівникам ВСП «КЦМКР», які працюють вахтовим методом, згідно додатку №3 Колективного договору, не нараховується компенсація за такий вид робіт, що є порушенням колективного договору. Відповідно до ч.7. ст. 20 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» позивач листом від 09.12.2020 року № 26 звернувся до відповідача з поданням про усунення порушень колективного договору з вимогою провести належні виплати працівникам згідно п.3.10 Колективного договору. Відповідач листом від 21.01.2021 року відмовив позивачу. Позивач просить визнати незаконною невиплату працівникам компенсаційних виплат за роботу вахтовим методом згідно Колективного договору та додатків до нього, та порушенням законодавства про працю, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та Колективного договору; зобов`язати відповідачів усунути порушення п 3.10 Колективного договору та здійснити нарахування та виплату працівникам ВСП «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», що виконують роботи вахтовим методом відповідно до додатку №3 до Колективного договору - компенсаційних виплат у розмірі 100% добових, встановлених на залізничному транспорті при відрядженні в межах України, починаючи з грудня 2020 року та на час прийняття рішення по суті, включно. 08.04.2021 року Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 13.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив від філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначив, що основним видом діяльності відповідача є виконання планових видів ремонту залізничних колій, ремонт та модернізація рухомого складу залізничного транспорту. У період з грудня по квітень згідно затверджених планів роботи на рік виконується ремонт техніки у місці дислокації підрозділу та такий період не є вахтою і на такий період роботи не виплачується надбавка за вахтовий метод. 01.06.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача Крепель Д.І., в якому останній просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 23.06.2021 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Ухвалою суду від 27.07.2021 року клопотання представника позивача Первинної профспілкової організації «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» - адвоката Крепеля Д.І. про витребування доказів у цивільній справі за позовом Первинної профспілкової організації «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» до «Київський центр механізації колійних робот» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця», філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» про виконання умов колективного договору та виплату належних компенсацій працівникам задоволено та постановлено витребувати у «Київського центру механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» та Філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Укрзалізниця» інформацію про кількість працівників ВСП «КЦМКР», із вказівкою на їх посаду (професію) що передбачені Додатком № 3 до Колективного договору, які працювали за вахтовим методом, починаючи із грудня 2020 року по теперішній час із зазначенням прізвищ та кількості відпрацьованих днів кожним працівником та фактично виплачених сум (коштів) кожному працівнику в якості компенсації за роботу вахтовим методом. 27.09.2021 року згідно ухвали суду від 27.07.2021 року надійшли витребувані судом докази. Представник позивача- Крепель Д.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав пояснення, щодо вахтового методу роботи працівників, пояснив, що вони займаються ремонтом колій і ремонтом колійної техніки. Робітники, які входили в цю спілку не були місцевими. Так, пізніше було прийнято положення, з яким останні звернулись до директора з проханням затвердити технічні моменти цього положення, однак їм було відмовлено. Також свідок підтвердив факт того, що починаючи із грудня 2020 року працівникам, які працюють вахтовим методом не проводиться компенсація за такий вид роботи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом АТ «Українська залізниця» № 799 від 27.12.2018 року було затверджено положення про філію «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця» в новій редакції. Згідно п.2.1 Положення філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статуту юридичної особи. Відповідно до п.3.1 Положення основною метою утворення і діяльності філії є задоволення потреб колійного господарства в механізованому виконанні колійних робіт, ремонту колійних та залізничних будівельних машин, поліпшення експлуатаційного стану колій, отримання прибутку від вкладеного капіталу та використання передбачених товариством фондів на задоволення соціально-економічної зацікавленості акціонерів товариства і представників філії (а.с.40-43). Наказом АТ «Українська залізниця» № 65 від 15.03.2019 року було введено в дію положення про виробничий структурний підрозділ «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» АТ «Українська залізниця» в новій редакції. Відповідно до п.3.1 Положення основною метою утворення і діяльності підрозділу є задоволення потреб колійного господарства в механізованому виконанні колійних робіт, ремонту колійних та залізничних будівельних машин, поліпшення експлуатаційного стану колій, надання послуг та отримання прибутку (а.с.65). Протоколом №1 конференції трудового колективу від 31.10.2016 року було затверджено колективний договір між адміністрацією і трудовим колективом виробничого структурного підрозділу «Київський центр механізації колійних робіт» філії «Центр з ремонту та експлуатації колійних машин» ПАТ «Українська залізниця» на 2016-2021 року (а.с.131). Додаток №3 до колективного договору містить перелік посад та професій, до яких застосовується вахтовий метод організації праці (а.с.132). П.4.1 Положення про вахтовий метод організації робіт передбачає, що працівникам, що залучені до вахтового методу організації праці за кожну добу на об`єкті в період вахти, а також за фактичні дні знаходження в дорозі від місця до місця виконання робіт і назад виплачується надбавка за вахтовий метод у розмірі 100 відсотків добових (а.с.136). Згідно ст.1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійна спілка (профспілка) - добровільна неприбуткова громадська організація, що об`єднує громадян, пов`язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти. Статтею 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачено, що профспілки, їх об`єднання мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також міжнародних судових установ. З огляду на позовні вимоги обставинами, які підлягають встановленню в даній справі, зокрема, є: факт прийняття рішення відповідачем про організацію робіт вахтовим методом (як це передбачено п.1.9 Положення про умови застосування вахтового методу), фактичне виконання таких робіт конкретними працівниками та їх тривалість (п1.7 Положення про умови застосування вахтового методу ), відображення таких робіт у обліку робочого часу та у графіках роботи (п.3.1 та п. 3.2 Положення про умови застосування вахтового методу), розмір нарахованої заробітної плати конкретним працівникам та розмір недоплати конкретним працівникам за виконання робіт вахтовим методом, факт членства визначених працівників відповідача у первинній профспілковій організації та факт того, що працівники відповідача уповноважили позивача здійснювати їх представництво в суді. Суд звертає увагу, що положення ст. 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», яким передбачено, що профспілки мають право представляти інтереси своїх членів при реалізації ними конституційного права на звернення за захистом своїх прав до судових органів, необхідно реалізовувати з загальними положеннями про представництво, що встановлені главою 17 Цивільного кодексу України. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed