Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 04.03.2016 року. Відповідно до поданої заяви [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими кредитним договором. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000, 00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У передбачений договором строк позичальник свої зобов`язання не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі у справі, які постійно проживали із спадкоємцем на момент його смерті. 11.07.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, що була у подальшому направлена до приватного нотаріуса Опанасенка К.І., за місцем відкриття спадкової справи. Станом на момент смерті заборгованість позичальника перед Банком становить 5073, 45 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 701, 30 грн., у т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту - 701, 30 грн., нарахована пеня - 4372, 15 грн. Оскільки вирішити питання щодо погашення заборгованості із відповідачами не вдається можливим, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 5073, 45 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розгляд справи проводити в його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 04.03.2016 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н, відповідно до якої він отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленими кредитним договором. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст. 634 ЦК України Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» Клієнт приєднується до цих Умов та Правил. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 500, 00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, встановленому Договором. Позичальник зобов`язався на підставі Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно умов Договору. Як вбачається з письмових матеріалів справи, [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Договором станом на 17.11.2018 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 5073, 45 грн., з яких: - 701, 30 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 701, 30 грн., нарахована пеня - 4372, 15 грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 11.07.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, що була у подальшому направлена до приватного нотаріуса Опанасенка К.І., за місцем відкриття спадкової справи. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є відповідачі у справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується належними письмовими доказами. Відповідно до вимог ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов"язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов"язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (ч. 2 ст. 1282 ЦК України). У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (ч. 3 ст. 1282 ЦК України). Стаття 1281 ЦК України регламентує порядок пред"явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Згідно із ч. 1-4 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов"язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред"явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці божника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов"язання, нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Як встановлено при розгляді справи, заборгованість за кредитним договором від 04.03.2016 року станом на 17.11.2018 року (дата смерті позичальника) складає 5073, 45 грн., яка до цього часу відповідачами не сплачена. Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку є підставними та обґрунтованими, а з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню заборгованість, визначена позивачем. Відповідно до вимог ст.. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі по 567, 50 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved