Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення з нього на користь позивача завданих збитків у розмірі 3604,55 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликаютьсь на те, що 26.11.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 308471а9згф. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault» держаний номерний знак [NUMBER] . 07.02.2020 о 19:00 год. у м. Львові по вул. Західній відбулись дорожньо - транспортна пригода, а саме водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] , скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault», держаний номерний знак [NUMBER] . Цивільна правова відповідальність транспортного засобу «Skoda» було застрахована в ПрАТ «СК`Інго Україна» за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО003496412. Відповідно до довідки про настання ДТП [PERSON] визнав вину у вчинені дорожньо - транспортної пригоди. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі наданої заяви та документів було складено страховий акт та розраховано розмір страхового відшкодування, який складає 9 520,90 грн. Розмір страхового відшкодування за полісом обов`язково страхування АО003496412 складає 5916,35 грн, що у подальшому було відшкодовано страховою компанією відповідача у рамках договору ПВЗ. Оскільки розміру страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування не вистачало для повного відшкодування шкоди, то АТ «СК`АРАКС» складено страховий акт АRX2526890 від 19.12.2019 та сплачено страхове відшкодування у розмірі 3604, 55 грн. Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа з вини якої настав страховий випадок, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) Отже різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 3604,55 грн. Таким чином у розумінні ст.ст. 993,1187,1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки у межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього. Позивач звертався до відповідача з претензією на виплату у порядку регресу 3604,55 грн., однак такий у добровільному порядку не відшкодовує шкоду у зв`язку з чим вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. У поданій до суду позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача , позовні вимоги задоволити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 81 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Так судом з`ясовано, що 07.02.2020 о 19:00 год. у м. Львові по вул. Західній,1 відбулись дорожньо - транспортна пригода, під час якої водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] , а саме виїжджаючи заднім ходом з паркомісця скоїв зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Renault», держаний номерний знак [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що дорожньо-транспортна пригода була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) /а.с. 10/. Винуватою у ДТП особою є водій транспортного засобу «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] - відповідач [PERSON] . Зі змісту «Європротоколу» вбачається, що у автомобілі Renault», держаний номерний знак [NUMBER] пошкоджено задній бампер. Суд визнає «Європротокол» як належний та допустимий доказ у справі, виходячи з вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Таким чином, «Європротокол» або Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 07.02.2020 року, яке складене сторонами по справі відповідно до норм чинного законодавства є належним доказом вини особи, що скоїла ДТП, у зв`язку з чим завдана шкода підлягає відшкодуванню, а обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. Так, суд за змістом «Європротоколу» встановив обставини скоєння ДТП та особу, відповідальну за заподіяну шкоду. 07.02.2020 позивачем до АТ «СК`АРАКС» було подано заяву про подію та на виплату за договором ОСЦПВВНТЗ. Також судом встановлено що між АТ «СК`АРАКС» та [PERSON] 26.11.2019 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 308471а9згф, відповідно до умов якого було застраховано, транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 10.12.2019 по 09.12.2020./а.с.11-18/ Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «АСК`Інго Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО3496412. 20.02.2020 представником АТ «СК`АРАКС» проведено огляд транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] ./а.с.19-20/ Згідно заяви про виплату страхового відшкодування, страхового акту про «Пряме врегулювання збитку» №ARX2544876 від 26.02.2020, розрахунку страхового відшкодування від 07.02.2020, страхового акту № RX2545336 від 28.02.2020, висновку/калькуляції № 1.003.20.0.26.02.200, рахунку на оплату № 124 від 26.02.2020 виставленого ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР» АТ «СК`АРАКС» виплатила страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9520,90 грн., що стверджується копіями платіжних доручень № 646647 від 27.02.2020 на суму 5916,35 грн., №648100 від 02.03.2020 на суму 3604,55 грн. Отримувачем платежу у вказаних дорученнях вказано ТОВ «Компанія «Україна-ЛВ-ТУР /а.с. 21-29/ В подальшому, ПрАТ «АСК`Інго Україна» здійснило виплату страхового відшкодування АТ «СК`АРАКС» у розмірі 5916,35 грн.. 14.05.2020 АТ «СК`АРАКС» звернулося із претензією до відповідача з вимогою сплатити у порядку регресу 3604,55 грн., однак вказана виплата не була здійснена у добровільному порядку./а.с.30/ У відповідності до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч.1 ст.10 Закону України «Про страхування»). Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них зокрема відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 6 Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Позивач при обґрунтуванні позовних вимог у позовній заяві посилається на положення ст.ст. 1166,1187, 1194 ЦК України та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у порядку регресу. Однак з приводу вищевказаного суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15ц зробила правовий висновок, який суд з урахуванням ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, згідно якого вбачається те, що ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. Отже, зважаючи на викладене та на перехід до позивача (АТ «СК`АРАКС») після виплати страхового відшкодування потерпілому за договором майнового страхування від останнього прав кредитора до особи відповідальної за завдані збитки, суд приходить до переконання, що між сторонами виникли саме суброгаційні правовідносини, а тому для врегулювання таких слід керуватись положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з «Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відповідно до п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено правовий висновок, який суд у відповідності до ч. 4 ст.263 ЦПК України, враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин, про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вищевказаного правового висновку додержується Верховний Суд у постанові від 18.02.2020року у справі №522/1251/15-ц та у постанові від 17.02.2020 року у справі № 648/4308/16-ц. Крім того, як передбачено ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Системно проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, а також врахувавши правовий висновок щодо їх застосування викладений у постанові Верховного суду, суд приходить до висновку, що у результаті виконання умов договору добровільного страхування та проведення АТ «СК`АРАКС» виплати [PERSON] (потерпілій) страхового відшкодування, у деліктному зобов`язанні, яке виникло між відповідачем та потерпілим, відбулась заміна кредитора, а саме до страховика потерпілого - АТ «СК`АРАКС» перейшло право вимоги до винної особи у розмірі 3604,55 грн., яка є різницею між фактичним розміром шкоди (9520,90 грн.) і здійсненим ПрАТ «СК «Інго Україна» страховим відшкодуванням згідно полісу цивільно - правової відповідальності (5916,35 грн.) Зважаючи на викладене, повністю, всебічно та об`єктивно проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними у зв`язку з чим підлягають задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 3604,55 грн.. Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позовних вимог судовий збір в сумі 2270,00 гривні підлягає стягненню з відповідача у користь позивача.

Outcome: approved