Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Представник позивача - адвокат Дзюба М.Ю. 02.05.2022 р. звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 14.01.2022 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4359, про стягнення з [PERSON] у користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором № 191235-ИФ1-002 від 30.03.2021 р. за період з 27.04.2021 р. до 13.12.2021 р. у розмірі 27019,07 грн., яка складається з 13999,45 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 12195,17 грн. простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, 824,45 грн. комісії, та 600 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього 27619,07 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. від 17.02.2022 р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням чинного законодавства та не підлягає до виконання. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172, стосується лише нотаріально посвідчених договорів і неможе застосовуватись до кредитних договорів. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили згідно ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Крім того, заборгованість, для стягнення якої вчинено виконавчий напис, не є безспірною. Просив визнати оскаржуваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесені витрати зі сплати судового збору. Позивачка у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві представник позивача - адвокат Дзюба М.Ю. просив справу розглянути у відсутності сторони, позов підтримав і просив його задоволити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки свого представника, не подав відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, не повідомили суду про причини неявки, не подали пояснень щодо позову. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2022 р. задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову до пред'явлення позову та зупинено стягнення за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 14.01.2022 р. № 4359 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошових коштів у розмірі 27619,07 грн. У зв'язку з неподанням [PERSON] протягом десяти днів позову заходи забезпечення позову скасовані ухвалою Тисменицького районного суду від 03.05.2022 р. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що 14.01.2022 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 4359, про стягнення з позивачки [PERSON] на користь відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором № 191235-ИФ1-002 від 30.03.2021 р. за період з 27.04.2021 р. до 13.12.2021 р. у розмірі 27019,07 грн., яка складається з 13999,45 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту, 12195,17 грн. простроченої заборгованості по відсотках за користування кредитом, 824,45 грн. комісії, та 600 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з боржника за оскаржуваним виконавчим написом, становить 27619,07 грн. (а.с.25). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ткачука Л.М. від 17.02.2022 р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. (а.с.16-18). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Згідно вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У рамках даної цивільної справи оспорюється виконавчий напис, вчинений на підставі кредитного договору, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Встановлено, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно постанови КМ України від 26.11.2014 р. № 662. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали ВАСУ від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14. Відповідно до п.1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржжника та встановлюють прострочення виконання зобов'язань. Таким чином, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Наданий нотаріусу кредитний договір № 191235-ИФ1-002 від 30.03.2021 р. вчинений у простій письмовій формі, нотаріально не посвідчений, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок, який враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, міститься у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 р. у справі № 757/24703/18-ц. Вказаний правовий висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 р. у справі № 910/10374/17. З урахуванням встановлених обставин, з огляду на недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 1488,60 грн. витрат по сплаті судового збору, що складаються із 992,40 грн. за подання позову (а.с.9) та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову (а.3 справи № 352/308/22). На підставі наведеного, відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172,

Outcome: approved