Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

03.12.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», з участю третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимира Ігоровича, яким, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1856, виданий 06.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною. Позовні вимоги мотивує тим, що в серпні 2021 року поштовою кореспонденцією отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. про відкриття виконавчого провадження № 66350144 з примусового виконання вказаного виконавчого напису, вчиненню якого, в свою чергу, передував кредитний договір №3420124 від 29.12.2020 року укладений з ТзОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «УМ Факторинг» на підставі договору факторингу №1 від 06.09.2019 року та реєстру прав вимоги №13 від 09.06.2021 року. Вважає, що виконавчий напис №1856 від 06.07.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення такого. Окрім цього зазначає, що жодних договорів із ТзОВ «Авентус Україна» не укладав. Ухвалою від 06.12.2021 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін 21.02.2022 року, роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі\~ Ухвалою про\~забезпечення позову\~від 16.12.2021\~року зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1856, вчиненого 06.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 13\~290,00 грн., яке здійснюється у виконавчому провадженні № 66350144 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. У звязку із першою неявкою у судове засідання належним чином повідомленого представника відповідача, розгляд справи 21.02.2022 року відкладено на 23.03.2022 року. Розгляд справи 23.03.2022 року відкладено на 23.05.2022 року через відсутність у матеріалах справи відомостей на належне сповіщення відповідача про час і місце розгляду такої. \~ \~ \~ \~У судове засідання 23.05.2022 року сторони не з`явилися. Через канцелярію суду надійшла письмова заява представника позивача про розгляд справи у його відсутності, повне підтримання позовних вимог. Також у матеріалах справи міститься заява третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся неодноразово, що підтверджено особистим підписом уповноваженої особи відповідача у бланках зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення із копією позовної заяви, доданими до неї документами, повістками про виклик до суду. При цьому представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзивів не подав, а відтак суд вважає можливим проводити розгляд у його відсутності. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук В.І. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв не подав. На підставі ст.ст.223,280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки представник позивача не заперечував проти такого. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено,\~що 06.07.2021\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Сазоновою О.М.\~в порядку\~ст.\~87\~ЗУ «Про\~нотаріат» та\~п.\~2\~"Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р., було вчинено виконавчий напис №1856, за яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "УМ Факторинг" заборгованості за кредитним договором № 3420124 від 29.12.2020 року, укладеним з ТО «Авентус Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ "УМ Факторинг" на підставі договору факторингу №1 від\~ 06.09.2019 року та реєстру прав вимоги №13 від 09.06.2021 року\~ за період з 23.01.2021 р. по 09.06.2021 р. у розмірі 12690,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту 4000,00 грн, процентів за користування кредитом 8690,00 грн, а також 600 грн плати за вчинення виконавчого напису, а всього 13290,00 грн. 03.08.2021\~року на\~підставі заяви\~ТОВ "УМ\~Факторинг"\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~Львівської області\~Меленчук В.І.\~відкрито виконавче\~провадження №66350144\~про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості в розмірі 13\~290,00 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу, у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначени ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість. Згідно ст.39 ЗУ «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Системний аналіз приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» свідчить, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, що виникло раніше. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Пп.3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом МЮ України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені "Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою КМУ№ 1172 від 29 червня 1999 року . Пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ означеного Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Заперечуючи проти виконавчого напису нотаріуса та звертаючись до суду з вимогами про визнання його таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки він не укладав кредитних договорів із ТОВ «Авентус Україна», а виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, який не є безспірним, вчинення виконавчого напису відбулось з грубим порушенням чинного законодавства. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року частково визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Встановлені судом обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 06 липня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання . Аналогічні правові висновки сформовані в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 06 жовтня 2021 року в справі № 361/4793/20 (провадження № 61-5910св21) від 03 листопада 2021 року в справі № 461/1940/20 (провадження № 61-13280св21). Враховуючи відсутність відомостей про наявність нотаріально посвідченого договору між позивачем та ТОВ "Авентус Україна", що вбачається зі змісту виконавчого напису, правові підстави вчинення такого були відсутні. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що договір відступлення права вимоги між ТОВ "УМ Факторинг" та ТОВ "Авентус Україна" датований 06.09.2019 року, в той час як кредитний договір датованй 29.12.2020 року, що унеможливлює передачу права вимоги за таким 06.09.2019 року. Доводи позивача про порушення приватним нотаріусом вимог ЗУ «Про нотаріат» та "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", зокрема вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису на підставі нечинної редакції п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, відтак позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Суд відхиляє доводи позивача щодо не укладення жодних правочинів із ТОВ "Авентус Україна" оскільки документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, позивачем у приватного нотаріуса не витребовувались і відповідних клопотань в позові також не заявлено. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1362,00 грн (908,00 (позовна вимога) +454,00 (забезпечення позову), підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved