Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] в якому просить постановити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - позивачкою, за адресою: [ADDRESS] , в житловому будинку, що належить на праві приватної власності братові позивачки [PERSON] , без згоди на таку реєстрацію батька дитини - відповідача. Позивачка заявлений позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] . Після розірвання шлюбу, разом із сином стала проживати окремо від відповідача, у батьківському будинку. [PERSON] зазначила, що звернулася до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області із заявою про реєстрацію місця проживання сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто за своїм місцем реєстрації і проживання. У реєстрації сина їй було відмовлено, у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] звернулись до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали. Відповідач [PERSON] в поданій до суду письмовій заяві позов визнав, просить справу розглянути по суті у його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Заболоттівська селищна рада Ковельського району Волинської області та [PERSON] в скерованих до суду письмових заявах позов [PERSON] визнали, просять розглянути справу їх відсутності. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2017 року по 30 червня 2021 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З довідки Заболоттівської селищної ради Ратнівського району Волинської області №239 від 14 квітня 2022 року вбачається, що після розірвання шлюбу позивачка разом із сином проживати окремо від відповідача за місцем проживання батьків позивачки за адресою: [ADDRESS] . Копією заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 08 липня 2021 року підтверджується, що [PERSON] звернулася до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області із заявою про реєстацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . У реєстрації сина їй було відмовлено, у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. У відповідності до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Таким чином, новонароджена дитина має бути зареєстрована за місцем фактичного проживання. У відповідності до положень п. 2.3.наказу МВС України № 1077 від 22 листопада 2012 року"Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні» та зразків необхідних для цього документів при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН №44/25 від 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина сторін має трирічний вік і потребує постійного догляду матері, в справі відсутні виняткові обставини розлучення дитини зі своєю матір`ю. Крім того, судом встановлено, що внаслідок вкрай скрутного матеріального стану позивачка не в змозі сплатити судовий збір за подання даної позовної заяви, який становить 992,40 грн., оскільки її доходи до листопада 2021 року складались лише із державної допомоги по догляду за дитиною до трьох років, яку на даний час вона не отримує у зв`язку з досягненням дитиною зазначеного віку, що стверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб станом на 15 квітня 2022 року. Відповідно до ч.3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, і у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Зі змісту ст.8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що враховуючи майновий стан особи, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб, суд може звільнити її від сплати судового збору. Разом із тим, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v.Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. Враховуючи, що з позивачкою [PERSON] проживає її малолітній син [PERSON] , а тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved