Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2020 року було розірвано шлюб між сторонами та рішенням цього ж суду від 03.02.2021 року стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] у розмірі 1159 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття. В жовтні у [PERSON] виявлено проблеми із зубами та встановлено діагноз «Скупченість зубів верхньої щелепи, множинний ускладнений карієс». Внаслідок неправильно встановлених брекетів відбулось зміщення кістки верхньої щелепи, що має наслідок лікування шляхом встановлення фіксуючої капи та постійний огляд спеціаліста. Вказане захворювання має досить серйозний характер з негативними наслідками для зовнішнього вигляду неповнолітньої дівчини. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості сплачувати в повному обсязі, про що неодноразово повідомляв відповідачку. Так, з метою оперативного втручання та лікування [PERSON] відповідно до зазначеного діагнозу, 30.10.2020 року відбулось лікування зубів, що відповідно до акту виконаних робіт коштувало 17 548 грн. В подальшому 11.03.2021 року було проведено обстеження [PERSON] у стоматологічній клініці «ДЕНТ ХАУС» та зроблено 3D-КТ двох щелеп, що коштувало 800 грн. Також, 29.03.2021 року відповідно до консультації ортодонта стоматологічної клініки «SV Dental Care» [PERSON] проведено діагностування, з метою встановлення центрального співвідношення щелеп та було встановлено депрограматор, що відповідно до акту виконаних робіт коштувало 2900 грн. Окрім того, 07.04.2021 року в стоматологічній клініці «SV Dental Care» [PERSON] встановлено «Дистракційно міорелаксуючу каппу», що відповідно до акту виконаних робіт коштувало 6000 грн. Оскільки в м. Ізмаїлі відсутні спеціалісти та обладнання для проведення вказаної операції, позивач разом із дочкою проводили вказані дії в стоматологічних кліниках м.Одеси, при цьому несучи витрати на оплату поїздок, що загалом склало 1600 грн. Загальна сума витрат на лікування та проїзд за період 30.10.2020 року по 07.04.2021 року становить 31 248 грн. Таким чином, відповідачка також повинна сплати половину вартості понесених додаткових витрат на лікування дитини, що становить 15 624 грн. В період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року, позивачем понесені витрати на оплату додаткових позашкільних занять з математики, англійської мови та історії, а також, витрати на оплату танцювального гуртка в жовтні-грудні 2020 року, на загальну суму 16 600 грн. Таким чином, відповідачка повинна сплатити половину вартості понесених додаткових витрат на навчання та розвиток дитини, що становить 8800 грн. Відповідачка є працездатною особою, має неофіційний заробіток, який за серпень - вересень 2020 року складає 5000 грн. на місяць, відповідачка інших дітей на непрацездатних батьків на своєму утриманні не має, отже, має можливість оплатити половину визначених додаткових витрат на дитину. Також позивач зазначає, що ним було понесені витрати за надання правової допомоги у розмірі 5000 грн.. які він просить стягнути з відповідачки на свою користь. З огляду на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь суму додаткових витрат на дитину у розмірі 24 424 грн. та судові витрати у розмірі 5000 грн. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідачки - адвокат Штрибець О.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення. 23.06.2021 року відповідачка надала суду відзив на позовну заяву (а.с.61-62), в якому вказала, що щомісячно вона перераховує на картковий рахунок доньки аліменти у розмірі 1200 грн. Заборгованості по виплаті аліментів не має. Вказує, що на даний час ніде не працює, має нестабільний дохід по 4000 - 5000 грн., але не кожного місяця, винаймає житло, що становить 1900 грн. на місяць, сплачує комунальні послуги, власного майна не має. Чоловік із дітьми проживає у їхньому будинку, психологічно налаштовує дітей проти неї. Із того, що відповідачка заробляє, їй залишається біля 1000 грн на харчування, на купівлю одягу не вистачає коштів. Натомість, позивач є моряком та працює 2-им механіком на закордонні компанії, його заробіток становить 6000 дол. щомісяця, у зв`язку із чим позивач має більше можливостей утримувати неповнолітню дитину [PERSON] . Тому, відповідачка вказує, що не має можливості сплачувати додаткові витрати на дитину. Крім того, донька з нею не спілкується, не цікавиться її життям. При обрані клініки для лікування зубів доньки позивач не порадився з нею щодо обрання саме цієї клініки, приватної і щодо ціни вартості лікування, він обрав на свій розсуд, в залежності від своїх фінансових можливостей, без урахування фінансових можливостей відповідачки. Крім того, позивачем не надано розрахунку вартості додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням зубів дитини. Також, позивачем не надано суду доказів наявності особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідачки додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо. Відвідування танцювального гуртка відноситься до загального розвитку дитини і не є обов`язковим, а є волевиявленням батька. Також, у позивача відсутні докази того, що витрати на вивчення англійської мови, математики та історії зумовлені розвитком здібностей доньки в цьому, отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, тому вони є безпідставними. На підтвердження своїх доводів щодо понесених додаткових витрат на дитину, пов`язаних з оплатою позашкільних занять за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року та витрат на оплату танцювального гуртку в жовтні-грудні 2020 року, позивач не надав суду належних доказів, як цього вимагає ст.81 ЦПК України. Не є доказом на підтвердження транспортних витрат, долучені до матеріалів справи [PERSON] квитки, оскільки вони не містять відомостей на чиє ім`я придбані і відомостей щодо особи, яка здійснила оплату. Таким чином, відповідачка вважає, що у [PERSON] відсутні підстави звернення із позовом до неї про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину та відсутні докази, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, у зв`язку із чим у задоволенні позову [PERSON] повинно бути відмовлено судом. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Вислухавши позивача, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом вказаної норми, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області 06.08.2004 року (а.с.5). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.11.2020 року шлюб між сторонами розірваний. Рішення суду набрало чинності 2.12.2020 року (а.с.6). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2021 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно у розмірі 1159,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.10.2020 року до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . Відповідно до довідки від 19.05.2021 року лікаря стоматологічної клініки «SV Dental Care» [PERSON] встановлено діагноз: ІІ клас 1 підклас за Енглем, скупченість зубів верхньої щелепи, тенденція до відкритого прикусу. План лікування: шинотерапія та міорелакс шині, повторна ортодонтія (а.с.11). Відповідно до акту виконаних робіт від 30.10.2020 року лікування та протезування зубів коштувало 17 548 грн. (а.с.12). Згідно із актами виконаних робіт, складеними стоматологічною клінікою «SV Dental Care» 29.03.2021 року, було зроблено визначення центрального співвідношення щелеп та встановлено депрограматор, що коштувало 2900 грн. (а.с.13-17). 07.04.2021 року в стоматологічній клініці «SV Dental Care» [PERSON] встановлено «Дистракційно міорелаксуючу каппу», що відповідно до акту виконаних робіт коштувало 6000 грн. (а.с.18-19). 11.03.2021 року було проведено обстеження [PERSON] у стоматологічній клініці «ДЕНТ ХАУС» та зроблено 3D-КТ двох щелеп, що коштувало 800 грн., що підтверджується рахунком №155793 від 11.03.2021 року (а.с.20). Як вбачається з квитків на автобус (а.с.45-48) [PERSON] було витрачено 1600 грн. на оплату поїздок Ізмаїл-Одеса 11.03.2021 року, 29.03.2021 року, та Одеса-Ізмаїл 11.03.2021 року. Таким чином, загальна сума витрат на лікування та проїзд, що підтверджені належними та допустимими доказами становить 28 848,00 (17 548,00+800,00+2900,00+6000,00+1600,00) грн. Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. В судовому засіданні встановлено, що позивачем витрачена загальна сума на лікування доньки та проїзд до м.Одеси у розмірі 28 848,00 грн. Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалася на матеріальну неспроможність сплатити половину вартості вищевказаної суми з огляду на те, що на теперішній час вона не працює, має нестабільний дохід у розмірі 4000,00 - 5000,00 грн., витрачає кошти на винаймання житла та сплату комунальних послуг. Також відповідачка вказує, що позивач не узгоджував з нею медичний заклад, в якому проходжувала лікування донька. Згідно довідки Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості Одеського обласного центру зайнятості від 03.11.2021 року №915/06/02 [PERSON] зверталась до Ізмаїльського міськрайонного центру зайнятості з метою пошуку роботи 19.11.2019 року. Заяву на статус безробітного не надавала, тому на обліку як безробітна у період з 01.01.2019 року по 29.10.2021 року в Ізмаїльському міськрайонному центрі зайнятості не перебувала (а.с.95). У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, суду не надано докази щодо тяжкого матеріального стану та поганого стану здоров`я відповідачки, що потребує значних витрат на лікування. Крім того, законодавством не передбачено узгодження з відповідачкою медичного закладу, в якому проходила лікування донька. Однак, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що в період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року ним позивачем понесені витрати на оплату додаткових позашкільних занять з математики, англійської мови та історії, а також, витрати на оплату танцювального гуртка в жовтні-грудні 2020 року, на загальну суму 16 600 грн. В доданих до матеріалів справи квитанціях №1В71-7ТВМ-ТХ99-3ХВМ від 29.04.2021 року, №78НС-ТК8К-АРКВ-7СТ2 від 30.03.2021 року, №СЕ96-ХНХА-7Н11-1Е23 від 29.01.2021 року, №Т3К9-75М5-3Х1А-4С96 від 30.12.2020 року, №РВ23-Х386-7121-56АВ від 03.12.2020 року, №Т711-ВТ89-ТХ7В-РРАК від 22.10.2020 року, №В2МТ-С7МР-РН41-Н45С від 01.05.2021 року, №1КМ1-СК9А-3НК3-НМТ2 від 30.01.2021 року, №ВХ9С-8МЕА-27С0-НК31 від 29.12.2020 року, №Е836-8К37-ААЕ2-8А3М від 30.11.2020 року, №НВ47-ВА4С-ТР4С-9Т03 від 30.10.2020 року, №34С6-М3В6-6Х79-56АА від 24.04.2021 року, №М88А-44КН-0СКР-КВ27 від 27.04.2021 року, №1Х73-ЕХМС-К642-65С8 від 26.04.2021 року, №КТ5Х-2К14-9943-7ЕЗТ від 22.04.2021 року, №АЕЕВ-Т1Х5-26В1-3635 від 17.04.2021 року, №ВВ8А-С0ТМ-Х8РВ-9613 від 14.04.2021 року, №ТХ-20Е1ТН-КТХ7-181Н від 11.04.2021 року, №6САР-4Р0Х-5468-4ХЕ від 06.04.2021 року, №К8РХ-АЕР7-ЕРВМ-2712 від 04.04.2021 року, №6С6К-МЕМ3-НВСТ-84КН від 08.03.2021 року, №70Н7-59К4-М8К1-К60Е від 07.03.2021 року, №54С6-0Т84-886С-Т688 від 06.03.2021 року вказаний відправник [PERSON] , одержувач платежу не зазначений, тому суду не зрозуміло чи перелічені квитанції стосуються витрат на оплату додаткових позашкільних занять з математики, англійської мови та історії, а також, витрати на оплату танцювального гуртка в жовтні-грудні 2020 року (а.с.21-43). З урахуванням наданих в судовому засіданні пояснень сторін, зібраних у справі доказів, з огляду на передбачений ст. 185 СК України обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частина фактично сплачених ним додаткових витрат на лікування неповнолітньої [PERSON] та проїзд до м.Одеси в сумі 14 424,00 (28 848,00 /2) грн. Істотних обставин для стягнення з відповідачки додаткових витрат у розмірі, меншому, ніж заявлено позивачем, або звільнення від їх сплати, судом не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до якої до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Щербаков С.Ю. надав правову допомогу позивачу, що підтверджується ордером серії ВН №1042604 від 26.05.2021 року (а.с.53). Позивач зазначає, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., в підтвердження витраченої суми, позивачем суду надано квитанцію №0.0.2140497383.1 від 26.05.2021 року (а.с.44). Оскільки судові витрати підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 2952,83 грн. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial