Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої [PERSON] та в інтересах малолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Управління служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що [PERSON] із 06.12.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі було придбане нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрували своє місце мешкання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 16.07.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] народила дитину - [PERSON] , [INFO] , який також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також після припинення між сторонами подружніх стосунків та розірвання шлюбу [PERSON] разом із дітьми продовжила проживати у вказаній квартирі, однак у період часу з 02.05.2020 року по 09.05.2020 рік відповідач [PERSON] змінив замки в квартирі та почав перешкоджати позивачам користуватися квартирою, яка, на підставі ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, у результаті чого [PERSON] була вимушена звернутись до Амур-Нижньодніпровського відділу поліції, про що складений відповідний висновок від 26.05.2020 року. Через особисті неприязні стосунки між сторонами, позивачі позбавлені можливості вільно користуватись єдиним житлом - квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з чим із травня 2020 року позивачі вимушені винаймати житло для проживання. Оскільки на даний час позивачі не можуть потрапити до спірної квартири [ADDRESS] , тому просили суд: -зобов`язати [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , яка була придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя; -вселити у квартиру [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позов у якому значив, що квартира [ADDRESS] є його особистою приватною власністю, оскільки придбана за його особисті кошти, які отримав із продажу 40/100 частин домоволодіння, що належали йому на підставі договору дарування. Також зазначив, що ніколи не чинив позивачам перешкоди у користуванні квартирою. [PERSON] самостійно покинула житло та забрала дітей, маючи бажання жити окремо та влаштовувати своє особисте життя. Крім цього, зазначив, що у провадженні суду на розгляді перебуває справа про поділ майна подружжя. Враховуючи вищевикладене, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, позовні вимоги підтримали та просили справу розглянути за їх відсутності, про що надали до суду письмові заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Представник третьої особи Управління служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] із 06.12.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим 06.12.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №1113 (а.с.13) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17, 18). Під час перебування у шлюбі було придбане нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] (а.с.6). Судом встановлено, що сторони зареєстровані у спірній квартирі: відповідач [PERSON] , [INFO] , як уповноважений власник, позивач [PERSON] , [INFO] , з 20.01.2006 року, позивач [PERSON] , [INFO] , з 20.01.2006 року, [PERSON] , [INFO] , з 21.02.2007 року, що підтверджується довідкою №316 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.21). Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 16.07.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано(а.с.11). [PERSON] [INFO] народила дитину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 01.07.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №742 (а.с.14). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.07.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.22). Відповідно до ст.15\~ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16\~ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.405\~ЦК України,\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом\~з ним,\~мають право на користування\~цим\~житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у порядку користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч.4 ст.9\~ЖК України). Крім того, згідно зі\~ст.156 ЖК УРСР\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачі: дружина - [PERSON] , діти - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , як члени сім`ї вселилися, проживали та зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира є єдиним їх місцем проживання, іншого житла не мають. Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживав та зареєстрований у даній квартирі за місцем реєстрації матері. Відповідно до ст.47\~Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Також, суд звертає увагу, що\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, відповідно до статті 17\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-ІV суди\~застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. У свою чергу, в силу\~статті 9 Конституції України\~Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України "Про міжнародні договори" від 29 червня 2004 року N 1906-IV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див. пункт 41 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України"). Як вже встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] і [PERSON] , зареєстровані у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка є їх єдиним житлом. Також у судовому засіданні відповідач [PERSON] не спростував ту обставину, що він перешкоджає позивачам та малолітнім дітям (разом з матір`ю) проживати в квартирі, а навпаки, демонстрував небажання їх вселення в квартиру та не визнає їх право на проживання в даній квартирі, категорично заперечуючи проти позову. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги усі обставини справи, суд вважає вселити у квартиру [ADDRESS] : [PERSON] , [PERSON] , неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Що стосується позовної вимоги про зобов`язання [PERSON] не чинити позивачам перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] , яка була придбана під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, то вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки судове рішення не може здійснювати захист можливого порушеного права у майбутньому, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 гривень на корить [PERSON] , а також 992,40 гривень на користь держави.

Outcome: partial