Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною вище позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.11.1994р між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір № 5530 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме трьох кімнатної квартири загальною площею 64,9 кв.м., житловою площею 39,0 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений договір було укладено на Одеській товарній біржі. Вказана квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло № 12-5364 від 04.10.1994 р., виданого УЖКГ м. Одеси, зареєстрованого МБТІ м. Одеси № 110пр. стр.30-2128 від 09.11.1994 р. Правочин сторонами виконано у повному обсязі, а саме відповідачами було звільнено квартиру в утому числі зняття з реєстраційного обліку, передано покупцю ключі. [PERSON] проживала в вказаній квартирі протягом 26-ти років, була зареєстровані в ній, а також зареєструвала в ній свою доньку [PERSON] (позивач), сплачувала всі належні комунальні послуги та утримувала квартиру у належному стані. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округ Бежан А.В. щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини, її було відмовлено з тих підстав, що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд визнати Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 5530 від 10 листопада 1994 року - трьох кімнатної квартири [ADDRESS] , дійсним. Позивач та представник позивача - адвокат Мутаф В. у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи є заява про підтримання позовних вимог, в якій адвокат просив розглядати справу у його відсутність, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися судом належним чином. Відзиву від відповідачів на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду останні не подавали. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду позивача та його представника на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачів, які причини неявки не повідомили, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що за договором № 5530 купівлі-продажу нерухомого майна від 10.11.1994р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , продали, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,9 кв.м., житловою 39,0 кв.м, яка належала відповідачам у рівнях долях на підставі свідоцтва про право власності на житло № 12-5364 від 04.10.1994 р., виданого УЖКГ м. Одеси, зареєстрованого МБТІ м. Одеси № 110пр. стр.30-2128 від 09.11.1994 р. Після укладення договору він був зареєстрований покупцем в ОМБТІ та РОН. Вказаний договір купівлі-продажу нотаріально засвідчений не був, однак сторони по договору домовилися щодо усіх істотних умов і відбулося повне його виконання, а укладався він на біржі так як це не суперечило законодавству того часу. Покупець, свої обов`язки за договором виконав, сплатив вказану в договорі суму відповідачам. Після укладення договору відповідачі виселилась з квартири в зазначений договором строк та знялась з реєстраційного обліку. Після підписання договору мати позивачки [PERSON] сплачувала всі комунальні послуги, володіла та користувалася даною квартирою. В зазначеній квартирі зареєстрована і позивач по справі [PERSON] , яка є донькою (покупця) [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне її майно, у тому числі і на вищезазначену квартиру. Відповідно відповіді приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округ Бежан А.В., на заяву позивача про прийняття спадщини, вбачається, що її було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з тих підстав, що правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору та рекомендовано позивачу звернутися до суду для визнання договору купівлі-продажу дійсним. Згідно ст. 638 ЦК України (2003 р.) договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто чинного на час укладення договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди зареєстровані на біржі не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України „ Про товарну біржу" угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд доходить висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved