Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У квітні 2022 року позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 02 березня 2016 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від якого [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Позивач вказала, що через несумісність характерів подружні відносини з відповідачем не склалися, спільного господарства вони не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам. Питання щодо вирішення місця, способу та порядку проживання доньки перебуває в позасудовому процесі з відповідачем; строк для примирення просила не надавати. З вказаних підстав просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні висловив її позицію щодо підтримання в повному обсязі позовних вимог, яку також підтримав, просив задовольнити позов та розірвати шлюб, строк на примирення просив не надавати, оскільки від дати подання позову до суду пройшов певний час та позивач мала можливість прийняти остаточне рішення. Також підтримав в повному обсязі заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яку просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 30 травня 2022 року подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу (арк.спр. 44). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надійшло. Ухвалою судді Старосинявського районного суду Хмельницької області від 18 квітня 2022 року вказана вище позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк..спр.14). Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02 березня 2016 року, суд установив, що [PERSON] та [PERSON] 02 березня 2016 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №270 (арк. спр. 6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 серпня 2016 року (арк.спр. 7). Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами у справі, регулюються нормами права, які містяться в\~главі 11 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України). Відповідно до статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 СК України\~встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, що визначено частиною третьою\~статті 105 СК України. Відповідно до вимог частини першої статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з вимогами частини другої\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин\~факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. Суд зауважує, що принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. При цьому суд враховує аргументи представника позивача та позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних відносин, небажання примиритися. Суд враховує також те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги та погоджується на розірвання шлюбу, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та відповідно до вимог статті 206\~ЦПК України є підставою для задоволення позову. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі у зв`язку з наданням сторонам строку для примирення. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в статтях\~105,\~110,\~112 СК України, на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. У позовній заяві позивач зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить в тому числі і 10 500 гривень витрат на правову допомогу Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та входять до складу судових витрат. Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до статей 19, 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації, належать гонорар адвоката за представництво в суді, послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, витрати на збір доказів, вартість послуг помічника адвоката, витрати на прибуття до суду та очікування судового засідання, інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором. У заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, поданій до суду 29 квітня 2022 року в інтересах позивача представником Малим Р.А., підтвердженням надання професійної правничої допомоги та понесених судових витрат на таку допомогу у даній справі, а також їх співрозмірності, зазначено надання консультацій, вивчення документів, узгодження позиції клієнта з адвокатом, підписання Договору про надання правової(правничої) допомоги, підготовку позовної заяви, участь в судових засіданнях, витрати на прибуття до суду. З доданої до заяви копії договору про надання правничої допомоги суд установив, що позивач узгодила з адвокатом порядок здійснення розрахунків за виконану ним роботу, а саме: сплату грошових коштів в сумі 10500 гривень на розрахунковий рахунок адвоката. Вказана сума є гонораром адвоката. На підтвердження сплати вказаної суми позивач подала суду два платіжних доручення від 04 та 28 квітня 2022 року. Тобто, позивачем надано докази понесених витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України відшкодуванню підлягає не будь-яка допомога, а та, що пов`язана зі справою (представництво в суді, підготовка до її розгляду, збір доказів тощо). Відповідно до частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи та подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновків про таке. Поняття "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично друге поняття відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висновку про те, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". При вирішенні питання стягнення судових витрат, до складу яких входять і витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, вивчення документів, підписання Договору про надання правової допомоги, підготовка позовної заяви, участь в судових засіданнях. Проте суд наголошує, що у даній справі відбулося лише два судових засідання, в першому з яких суд відклав розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідача, у другому - представник брав участь поза приміщенням суду у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через онлайн сервіс відеозв`язку «EasyCon». Відповідно з урахуванням викладеного суд зважає і на розмір витрат для прибуття до суду. Суд також враховує категорію та складність справи, а саме те, що відповідно до вимог пункту 4 частини шостої статті 19 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу є малозначними. Окрім того, враховується судом і те, що відповідач визнав позов, що сприяло більш швидкому вирішенню спору у суді. Окрім того, суд бере до уваги також суть спору й характер спірних правовідносин, загальну тривалість процесу, кількість учасників справи, кількість та обсяг зібраних та доданих до позовної заяви доказів, а також незначний обсяг документів, що підлягав вивченню у даній справі. Мають значення у даному випадку і критерії, які застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтований. Отже, заявлений позивачем розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є непропорційним до предмета спору та неспівмірним із визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України критеріями. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін. Вирішуючи питання стягнення судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved