Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , строком один місяць. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповіла її брату [PERSON] . З серпня 2008 року її брат [PERSON] , покинув своє місця проживання в с. Григорівка Кропивницького району Кіровоградської області, та місцезнаходження останнього їй не було відоме. Після смерті матері та батька приблизно в 2010 році, перебираючи речі в будинку батьків вона випадково знайшла заповіт складений матір`ю та документи на земельну ділянку, про наявність якої не знала оскільки постійно проживала в місті Кропивницькому. Сподівалася що розшукає брата і він прийме спадщину за заповітом після смерті матері. Про наявність заповіту брат не знав, але міг би звернутися до суду з заявою про поновлення строків на подання заяви про прийняття спадщини. Розшукати брата не вдалося, тож втративши всі надії на його пошуки, з метою усунення правової невизначеності у її взаємовідносинах з братом у вересні 2021 року вона звернулася до суду з заявою про оголошення брата померлим. Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області по справі №397/810/21 від 10.01.2022 року її брата [PERSON] оголошено померлим. Зазначає, що її матері [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-КР №002338 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4,11 га, кадастровий номер 3520584500:02:000:0538. З метою оформлення спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуна В.О. Своїм листом нотаріус повідомив її про пропущення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та зазначив, що вона може звернутися до суду за визначенням додаткового строку достатнього для подання зави про прийняття спадщини. Зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з тих причин, що не було відомостей про смерть її брата, який як спадкоємець за заповітом міг би прийняти спадщину після смерті матері, тому просить суд встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 17.05.2022 відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуна В.О інформації зі спадкового реєстру (спадкові справи) та реєстру заповітів відносно [PERSON] , яка померла [INFO] . Також витребувано інформації зі спадкового реєстру (спадкові справи) та реєстру заповітів відносно [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] . (а.с. 15-16). Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. (а.с. 28). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. (а.с.27). Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до приписів частини четвертої ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від\~12.06.2009\~р.\~№2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд уважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого у підготовчому судовому засіданні винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює спадкові правовідносини. Судом установлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка за свого життя 16.02.1998 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, а саме: все своє майно де б воно не було і з чого воно не складалось, і взагалі все те що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право заповіла братові позивача [PERSON] . Як убачається із державного акту на право приватної власності на землю виданого 30.07.2003 серії ІІІ-КР №002338 [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,11 га, кадастровий номер 3520584500:02:000:0538 (а.с. 12). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 25.12.2006 Михайлівською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис №40 (а.с.10). За життя [PERSON] 16.02.1998 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно сину [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 22). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.01.2022 у цивільній справі № 397/810/21, [PERSON] , [INFO] оголошено померлим. Днем смерті [PERSON] вважати день набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 09.02.2022. Таким чином, судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7-8). Згідно із ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на те, що відповідач визнає та не спростовує обставини встановлені у судовому рішенні від 10.01.2022 у цивільній справі № 397/810/21, вони визнаються судом та не підлягають доказуванню. 20.04.2022 Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано свідоцтво про смерть (повторно, запис поновлено) [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня (а.с. 23). Згідно із Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) інформація про посвідчення заповіту, або ж укладення спадкового договору після смерті [PERSON] відсутня. (а.с. 24). Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. (а.с. 25). Позивач звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округа Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою щодо порядку прийняття спадщини, однак їй було роз`яснено, що оскільки вона не була прописана та не проживала разом за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та нею не було подано заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, їй необхідно звернутися до суду за визначенням додаткового строку достатнього для подання зави про прийняття спадщини (а.с.11). Правовідносини виникли із захисту права власності позивача, як спадкоємця за законом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Крім того, при розгляді справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що не було відомостей про смерть її брата [PERSON] , який як спадкоємець за заповітом міг би прийняти спадщину після смерті матері. Позивачка вважає, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, оскільки існувала правова невизначеність у її взаємовідносинах із братом. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернулася до суду як спадкоємець першої черги спадкування за законом. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними: вочевидь, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту та не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки, тому строк для прийняття спадщини пропущено позивачем з поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи доводи позивача та надані нею докази в обґрунтування позовних вимог, суд уважає, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку є поважними. Крім того, суд ураховує, що визнання поважними причин пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини не буде порушувати права та законні інтереси інших осіб, суперечити принципам законності, добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3 ЦК України). Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та беручи до уваги те, що спадщина після смерті [PERSON] , ніким не прийнята, позивачка захистити своє порушене право в інший спосіб, крім як звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не може, відповідач не заперечив проти задоволення позову, суд приходить до висновку про визнання причин пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, та вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме тривалістю один календарний місяць.

Outcome: approved