Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, а зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини залишено без задоволення. 26.05.2022 року представник позивача-відповідача [PERSON] подала до суду заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача-відповідача [PERSON] просила стягнути з відповідача-позивача [PERSON] на її користь понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 23400,00 гривень, розмір яких аргументувала, посилаючись на звіт (акт надання послуг від 23.05.2022р.). Представник відповідача заперечила щодо стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, про що подала заперечення від 07.06.2022 року. Вважає, що судові витрати слід залишити за [PERSON] , тому що її представники зловживають процесуальними правами і спір виник внаслідок неправильних дій сторони - позивача [PERSON] . Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Рішенням суду від 23.05.2022 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в повному обсязі, в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] судом відмовлено. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. 06.07.2021 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Дестра» укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №28/21, на підставі якого 08.07.2021 року адвокатом Брилянт І.О. було видано ордер № 184308. Згідно з Єдиним реєстром адвокатів України Брилянт І.О. є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000277, виданого 31.08.2018 р. У позові позивачем було наведено орієнтовну суму судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу 18 000,00 гривень. 26.05.2022 р. представником позивача надано суду звіт (акт надання послуг від 23.05.2022 року) з описом послуг та розрахунком їх вартості, а також квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 23.05.2022 року на суму 15 000 грн. Відповідно до звіту (акту надання послуг) №160/22 від 23.05.2022 року у зв`язку із розглядом справи №127/18080/21 у період з 06.07.2021 року по 23.05.2022 року [PERSON] надано правничу допомогу на суму 23 400 грн. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Натомість положеннями п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України врегульовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат. Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 03.10.2019 р. по справі № 922/455/19. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Представник відповідача-позивача Дерев`янчука Д.О. просила залишити витрати на правничу допомогу за [PERSON] , тому що, звернувшись до фахівця в галузі права вона мала б отримати якісну, професійну, сумлінну правничу допомогу, наслідком якого є якнайшвидший та позитивний результат для клієнта. Натомість АО «Дестра» замість подання заяви про видачу судового наказу (що давало реальну законну підставу розглянути заяву протягом п`яти днів з дня її надходження), штучно породило спір між сторонами, якого власне не існувало до звернення з цим позовом. Вважає, що обраний АО «Дестра» спосіб захисту свого клієнта та подальші дії щодо реалізації такого способу суперечать принципам компетентності та добросовісності (доброчесності), дотримання яких вимагає від адвоката знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, досконалість в урахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання. Загальне правило розподілу судових витрат визначене положеннями ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved