Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що з 07.04.2016 року він працював у регіональній філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», на посаді начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації, що підтверджується записом в трудовій книжці. 22 квітня 2021 року йому було надано для ознайомлення «Повідомлення» без дати та номеру за підписом заступника директора регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики І.Л. Литвинової, де вказано, що на підставі наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 23 березня 2021 року №129/Н «Про ліквідацію структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», посада, яку займав [PERSON] , скорочується і він буде звільнений не раніше ніж через два місяці після ознайомлення з даним повідомленням. Також позивачу було запропоновано перелік вакантних посад лише структурних підрозділів регіональної філії «Придніпровська залізниця» без урахування апарату регіональної філії, згідно з Додатком 1. Таким чином, позивач вважає, що фактично його було попереджено про звільнення з 22 червня 2021 року та надано двохмісячний строк для працевлаштування на одній з вакантних посад. 20 травня 2021 року [PERSON] було надано для ознайомлення «Повідомлення про звільнення друге» без дати та номеру за підписом заступника директора регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики І.Л. Литвинової. Цим повідомленням, на думку позивача, йому вдруге повідомлялося про те, що на підставі наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 23 березня 2021 року №129/Н «Про ліквідацію структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», посада, яку він займав, скорочується та він буде звільнений, але не через два місяці, як це було зазначено в Повідомленні-1, а у строки, згідно чинного законодавства. Згідно з Додатком №1 до Повідомлення-2 позивачу було запропоновано для працевлаштування перелік вакантних посад апарату регіональної філії «Придніпровська залізниця» на 3 аркушах та та перелік вакантних посад структурних підрозділів регіональної філії «Придніпровська залізниця» згідно Додатку №2 до повідомлення. Таким чином, як вказує позивач, фактично даним Повідомленням-2 його 20 травня 2021 року вдруге попереджено про наступне звільнення не раніше 20 липня 2021 року та надано для працевлаштування перелік вакантних посад. Знову було надано не весь перелік вакантних посад по підприємству - АТ «Українська Залізниця», а лише перелік вакантних посад регіональної філії і навіть не всіх структурних підрозділів. Після ознайомлення з вказаним переліком вакантних посад апарату та структурних підрозділів Регіональної філії «Придніпровська залізниця», [PERSON] була подана відповідь від 21 травня 2021 року про те, що він зацікавлений у працевлаштуванні на Українській залізниці, але із запропонованих вакантних посад в 13 структурних підрозділах рівню його поточної посади відповідають лише 4, а по іншим структурним підрозділам перелік вакантних посад не надано. 04 червня 2021 року [PERSON] було вручено для ознайомлення «Повідомлення про звільнення третє» без дати та номеру за підписом заступника директора регіональної філії з управління персоналом та соціальної політики І.Л. Литвинової, де повідомлено про скорочення його посади та наступне звільнення у строки згідно чинного законодавства із наданням переліку вакантних посад апарату регіональної філії «Придніпровська залізниця». Як зазначається в позові з посиланням на вимоги ст. 492 КЗпП України», вказаним Повідомленням-3 позивача фактично було попереджено про звільнення не раніше 04 серпня 2021 року та надано двомісячний строк для працевлаштування на одній з вакантних посад за переліком згідно Додатку №1 до Повідомлення-3. 22 червня 2021 року [PERSON] було ознайомлено з Наказом регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» №НОК-854/ОС від 22 червня 2021 про звільнення з посади начальника відділу регіональної координації служби реформування та регіональної координації згідно п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку зі скороченням штату. Позивач вважає, що відповідачем, при звільненні його із займаної посади було порушено вимоги ст. 492 Кодексу Законів про працю України. Так, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідно до ст. 492 Кодексу Законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Такий обов`язок вважається належно виконаним, якщо працівникові запропоновано всі вакантні посади з урахуванням рівня його кваліфікації та фаху, з урахуванням посадових обов`язків, незалежно від того, чи погодився працівник на переведення на ці запропоновані посади. З цього слідує, що роботодавець повинен ужити всі можливі заходи для того, щоб запобігти необґрунтованому звільненню працівника. На думку позивача, обов`язок щодо працевлаштування працівника означає не просто запропонувати одну чи декілька вакансій, а всі можливі вакансії для того, щоб створити якомога більше можливостей для працевлаштування особи. У даному ж випадку, позивачу три рази пропонували не всі посади, які є вакантними на АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», внаслідок чого вважає, що відповідач належним чином не виконав свого обов`язку щодо його працевлаштування. Крім того, відповідач тричі змінював умови звільнення, а саме: три рази попереджав позивача про наступне вивільнення і кожного разу надавав двомісячний строк для працевлаштування, у зв`язку з чим позивачу не зрозуміло з якої саме дати попередження рахувати двомісячний строк для наступного вивільнення, оскільки всі три попередження є офіційними та наданими йому на виконання ст.49-2 КЗпП України під підпис. [PERSON] вказує на те, що відповідач не дотримався передбаченого законом порядку звільнення працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України, а також при звільненні його із займаної посади було порушено вимоги ст.43 Кодексу Законів про працю України, оскільки згідно з частиною третьою статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників із причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше, ніж за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їхньої кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків Відповідності до ч.2 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Членство [PERSON] у профспілковій організації підтверджується листом первинної профспілкової організації регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 14.07.2021 року №11/21. Як вбачається з Наказу №НОК-854/ОС від 22 червня 2021 року, графа «Узгодження звільнення з профспілковою організацією» є незаповненою, що свідчить про те, що первинна профспілкова організація підприємства, а саме первинна профспілкова організація регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» не надавала згоди на звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Усі вищевказані обставини, на думку позивача, свідчать про недотримання відповідачем при звільненні позивача [PERSON] із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, процедури звільнення працівника, передбаченої ст.ст. 43, 492 КЗпП України. Таким чином, позивач вважає своє звільнення із займаної посади на підставі Наказу регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ» №НОК-854/ОС від 22 червня 2021 року таким, що суперечить нормам чинного законодавства про працю, що є наслідком для поновлення на роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З посиланням на зазначені вимоги законодавства, позивач просив стягнути на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення рішення суду, виходячи із середньоденної заробітної плати 883 грн. 92 коп. * 233 дні = 205\~953 грн. 36 коп. (станом на 25.05.2022 року). Також позивач зазначив, що неправомірним звільненням його із займаної посади відповідач завдав йому суттєвої моральної шкоди, він зазнав значних моральних страждань, у зв`язку з переживанням з приводу втрати роботи суттєво погіршився психічний стан здоров`я, сталося погіршення апетиту та сну, почалися нервові зриви, що призвело до погіршення взаємовідносин в родині. Порушення прав при звільненні вимагало докладання значних додаткових зусиль для організації нормального життя та поновлення порушеного права, а саме, замість запланованої відпустки з родиною позивач повинен був вживати заходів щодо оскарження протиправного наказу та поновлення на роботі, здійснювати пошук фахівця в галузі права, писати заяви відповідачу, готувати документи до суду, знаходити засоби для існування та матеріального забезпечення сім`ї, що в цілому значно впливало та погіршувало його самопочуття. З посиланням на ст. 2371 КЗпП України, позивач просив відшкодувати йому завдану незаконним звільненням моральну шкоду, та стягнути на його користь з відповідача 10 000 гривень. Відповідач заперечував проти позову та надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідно до наказу від 23.03.2021 №129/Н «Про ліквідацію структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у структурі відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, зокрема, як вбачається із назви вищенаведеного наказу, відбулась ліквідація структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» працівником якої був [PERSON] . Вказаним наказом також передбачено скорочення посад, які перебували у штатному розписі цього структурного підрозділу, в тому числі підлягала скороченню і посада, яку обіймав позивач. З урахуванням прийнятого рішення про зміни в організації виробництва і праці у структурі відповідача та видання наказу від 23.03.2021 №129/Н, позивач був звільнений з роботи відповідно до наказу від 22.06.2021 № НОК-854/ОС із дотриманням процедури, визначеної КЗпП України. Порядок вивільнення працівників регламентований відповідними нормами КЗпП України, які в повному обсязі були дотримані відповідачем. Так, ч. 1 ст. 492 КЗпП України передбачає, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідач виконав цей обов`язок та персонально попередив [PERSON] про наступне вивільнення за два місяці до дати звільнення, про що свідчить повідомлення, отримане позивачем 22.04.2021 року та містить його особистий підпис. Із метою надання більшого часу позивачу на пошук вакантного місця для працевлаштування, на наступний день (24.03.2021) після видання наказу від 23.03.2021 №129/Н «Про ліквідацію структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», відповідач ознайомив його з цим наказом. Разом із повідомленням про наступне вивільнення, яке позивач отримав 22.04.2021 року, йому було запропоновано ряд вакансій. Протягом дії повідомлення [PERSON] про наступне вивільнення відповідач додатково двічі пропонував йому вакантні посади, про що свідчать повідомлення із переліком вакантних посад, отримані позивачем 20.05.2021 року та 16.06.2021 року. За таких обставин твердження позивача, що перебіг двомісячного строку поновлявся із кожним наданням йому переліку вакантних посад, є безпідставним, оскільки повідомлення отримані ним 20.05.2021 року та 16.06.2021 року за своє суттю є супровідними листами до переліку вакантних посад. Також не відповідають дійсності і посилання позивача на те, що йому пропонувались вакантні посади не по всіх структурних підрозділах відповідача, оскільки вакансії наявні не у всіх структурних підрозділах. Відповідно до ч.2 ст. 494 КЗпП України ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних? звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Аналогічні положення містить ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Outcome: approved