Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач Рівненський обласний центр зайнятості в особі Здолбунівської районної філії звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача на його користь допомогу по безробіттю в розмірі 4 880 грн. 15 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 01 жовтня 2020 року до Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості з питання надання допомоги у працевлаштуванні звернувся [PERSON] . Згідно із ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 09 жовтня 2020 року йому був наданий статус безробітного та призначена допомога по безробіттю. Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у період перебування на обліку як безробітного, виявлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» в період починаючи з 24.03.2021 по 09.04.2021. Оскільки з 24.03.2021 відповідач був прийнятий на роботу в ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ», він став належати до категорії зайнятого населення, а це в свою чергу зобов`язало його своєчасно протягом трьох робочих днів повідомити службу зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю на наданню соціальних послуг. У зв`язку з неповідомленням [PERSON] відомостей про працевлаштування за період з 24.03.2021 по 12.05.2021 він отримав матеріальне забезпечення - допомогу по безробіттю в сумі 4 880,15 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 травня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 20.05.2022 до Здолбунівського районного суду Рівненської області надійшов відзив відповідача на позовну заяву про стягнення коштів, відповідно до якого [PERSON] заперечує проти позову в повному обсязі, вказуючи на те, що в березні 2021 року він був направлений на роботу в ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» для працевлаштування від Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості, написавши заяву про прийом на роботу, однак записи про прийняття на роботу в трудову книжку не вносилися, наказ про прийняття на роботу не видався, він не проходив інструктажі з безпеки праці, до роботи його не допускали, заробітну плату не виплачували, він не знав що ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» видало наказ про прийняття його на роботу і тому відсутній умисел в його діях. У судовому засіданні представник позивача Федорук В.Б. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Ярмольчука В.С. про відвід головуючому судді Ковалика Ю.А. у цивільній справі за позовом Рівненського обласного центру зайнятості в особі Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості до [PERSON] про стягнення коштів, відмовлено у зв`язку з її безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" на підставі вказаних ним даних. У заяві про надання статусу безробітного [PERSON] підтвердив, що не відноситься до зайнятого населення відповідно доЗакону України "Про зайнятість населення" та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Встановлено, на підставі заяви про призначення виплати допомоги по безробіттю від 09 жовтня 2020 року відповідачу був наданий статус безробітного та було призначено допомогу по безробіттю з 09 жовтня 2020 року. 16.10.2020 відповідач був ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованих безробітних та відповідальністю за подання недостовірних даних та відомостей. Згідно копії витягу з наказу ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» від 23.03.2021 №64-к прийнято [PERSON] з 24 березня 2021 року машиністом крана з посадовим окладом згідно штатного розпису, підстава: заява [PERSON] від 23.03.2021. Відповідно до копії витягу з наказу ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» від 09.04.2021 №88-к звільнено машиніста крана [PERSON] , 09 квітня 2021 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Згідно акта Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості №21-076 від 30 липня 2021 року [PERSON] , дійсно перебував у трудових відносинах в ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ» з 24 березня 2021 року по 09 квітня 2021 року, під час перебування на обліку в Здолбунівській районній філії Рівненського обласного центру зайнятості та отримував допомогу по безробіттю. Враховуючи вище викладене, мало місце приховане працевлаштування під час перебування на обліку в службі зайнятості та незаконне отримання допомоги по безробіттю. Згідно службової записки Рівненського обласного центру зайнятості від 02.08.2021 року №79, відповідно до проведених розрахунків в період з 24.03.21 по 12.05.21 на рахунок Рівненського обласного центру зайнятості підлягає поверненню матеріальне забезпечення, отримане [PERSON] в сумі 4 880 грн. 15 коп. 03 серпня 2021 року відповідачу направлено лист з повідомленням про повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 4880,15 грн. До зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством (ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення"). У відповідності до п. 1 ч. 1 ст.43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення"). Згідно п.п. 1, 9 ч. 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи; встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Як визначено абз. 5 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"). Отже, неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Відповідні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 545/164/17-ц. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, а також з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 06 лютого 2019 року, які відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховуються судом при ухваленні рішення. Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Абзацом 1 п. 6 Порядку розслідування страхових випадків обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним Наказом Міністерства праці та соціальної політики України і Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку (абз. 3 п. 6 Порядку). Системний аналіз вищевказаних норм свідчить, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, при цьому підставою для стягнення з відповідача суми виплаченого забезпечення є встановлення умисного невиконання обов`язків та зловживання ними застрахованою особою. Суд відмічає, що в поданій заяві про надання статусу безробітного, відповідач ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України "Про зайнятість населення", «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Суд констатує, що не подання відповідачем відомостей про його перебування у трудових відносинах з ТОВ «ІНКОС КОМПАНІ», є обставиною, що впливає на умови виплати йому допомоги по безробіттю, тому неповідомлення ним про виникнення таких обставин свідчить про невиконання ним своїх обов`язків. Суд не встановив обставин передбачених ст. 1215 ЦК України щодо можливості неповернення відповідачем безпідставно набутої допомоги через недобросовісність з його боку. Відтак, суд вважає, що відповідач допустив умисне невиконання обов`язків та зловживання ними, тому в його діях є ознаки недобросовісності, які допускають повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю. Такі висновки, узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постановах від 06 жовтня 2021 року по справі № 754/17336/19 та від 15 квітня 2020 року по справі 756/16673/17. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2481 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved