Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

23 грудня 2021 року представник позивача СП ТОВ "Світловодськпобут" Московський С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 27216 грн. 25 коп. за спожиту теплову енергію, з яких 24050 грн. 02 коп. - основного боргу, 2244 грн. 10 коп. - втрати від інфляції, 922 грн. 13 коп. - 3% річних. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. та 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову посилається на те, що СП ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ та забезпечує тепловою енергією багатоквартирні будинки. Позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] . Праву споживача на отримання якісних послуг прямо відповідає його обов`язок оплачувати надані житлово - комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 21 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії вказаної квартири. Позивач згідно даного договору зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте відповідач договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконує. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 січня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 30-31) Представник позивача адвокат Філоненко О.В. позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що до суду надав відповідну заяву. (а.с. 53) Відповідач на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, які повернулася до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 42, 52) Крім того, з урахуванням положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України та з метою забезпечення участі відповідача в розгляді справи 20 квітня 2022 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області на офіційному сайті Судової влади України опубліковано оголошення про виклик [PERSON] до суду. (а.с. 50) Згідно ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є , зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи положення ч.ч. 7,8,11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив на позов та заяв про розгляд справи без його участі відповідач не надав. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 жовтня 2019 року між ТОВ «Світловодськпобут» (на момент відкриття провадження у цивільній справі - Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут») та [PERSON] укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якого ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язується надавати споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення квартири [ADDRESS] , а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Відповідно до п. 42 вказаного договору, термін його дії 5 років з дня його підписання. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. (а.с. 6-7) Відповідно до умов договору позивач забезпечує теплопостачанням в опалювальні періоди вказану квартиру [ADDRESS] , опалювальна площа 58,9 кв.м. (а.с. 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22) В розумінні положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідач є індивідуальним споживачем послуг з централізованого опалення. У відповідності до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний, в свою чергу, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Між сторонами склалися договірні відносини, згідно яких підприємство надавало послуги з централізованого опалення вказаної вище квартири, споживач отримував ці послуги, але безпідставно зобов`язання за Договором щодо оплати послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором, не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку, який не оспорюється відповідачем, за період з 01 листопада 2019 року по 01 грудня 2021 року виникла заборгованість за отримані послуги у сумі 24050 грн. 02 коп. (а.с. 12) У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, то має обов`язок сплатити борг за отримані послуги з централізованого опалення 24050 грн. 02 коп., а також втрати від інфляції в розмірі 2244 грн. 10 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 922 грн. 13 коп. (а.с. 12) Крім того, позовна заява містить вимогу щодо стягнення з відповідача 5000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Перевіривши доводи представника позивача щодо обґрунтованості стягнення вказаних витрат та матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні здійснення такого стягнення з огляду на наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20). Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник ТОВ «Світловодськпобіт» не подав жодних документів, зокрема, договору про надання (правничої) правової допомоги, розрахунку витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстав для відшкодування позивачеві витрат на професійну правничу допомогу адвоката немає. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Так, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2270 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved