Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О. М., приватний виконавець виконавчого округу Рівненської області Папроцький А.А. про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. № 24009 від 08.12.2021 року про стягнення з неї на користь відповідача коштів у сумі 14 790 грн. 00 коп. Просила також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. та 496 грн. 20 коп. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що 08.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24009 про стягнення з неї на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 27.11.2019-010000402 від 27.11.2019 року за період з 12.12.2019 року по 01.12.2021 року в сумі 14 240 грн. 00 коп. та 550 грн. коштів за вчинення виконавчого напису, всього стягнуто 14 790 грн. 00 коп. Зазначений виконавчий напис вважає незаконним, оскільки починаючи з 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних відносин, за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально та не забезпечені іпотекою. Крім того, нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Також зазначає, що на підставі оскаржуваного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67947303 від 20.12.2021 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 08.12.2021року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24009 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором № 27.11.2019-010000402 від 27.11.2019 року за період з 12.12.2019 року по 01.12.2021 року в сумі 14 240 грн. 00 коп. та 550 грн. коштів за вчинення виконавчого напису, всього стягнуто 14 790 грн. 00 коп.. На підставі спірного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67947303 від 20.12.2021 року. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до п. 2 цього Переліку для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Зокрема, є чинним п. 1 зазначеного Переліку, який передбачає стягнення заборгованості у безспірному порядку за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). У цьому разі для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису - 08 грудня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Верховний Суд у своїй Постанові від 12.03.2020 року у справі № 757\\24703\\18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Доказів того, що кредитний договір № 27.11.2019-010000402 від 27.11.2019 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Споживчий центр» та позивачем [PERSON] нотаріально посвідчувався суду не надано. Відсутні також підстави вважати зазначену в оскаржуваному виконавчому написі заборгованість безспірною. Третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Папроцьким А.А. суду надано копію заяви стягувача ТОВ "Споживчий центр" про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 09.12.2021 року, пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) від 27.11.2019 року, заявку позичальника [PERSON] про ознайомлення та прийняття умов кредитного довору від 27.11.2019 року. З яких вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір від 27.11.2019 року нотаріально не посвідчувався. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов його вчинення, зокрема неподання належних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, нотаріально посвідченого кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084\\4 від 20.06.2018 року, відповідно до якої вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом із порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. При цьому судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати, зі сплати судового збору за заявою про забезпечення позову та позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання, у розмірі 1488 грн. 60 коп.

Outcome: approved