Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулися до Синельниківського міськрайонного суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку окрім позивачки, зареєстрований її син [PERSON] та невістка [PERSON] , які фактично не проживають в ньому з серпня 2017 року і по теперішній час, що підтверджується довідками виданими Новогнідським старостатом Синельниківського р-ну, Дніпропетровської області, від 16.02.2022 року. [PERSON] та [PERSON] виїхали з вказаного дому, теперішнє їх місце проживання позивачці не відомо, зв`язок з ними відсутній. Добровільно знятись з реєстраційного обліку з будинку відповідачі не бажають, що призводить до додаткових матеріальних витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання газу, електроенергії, які здійснюються за рахунок позивачки. Враховуючи вищевикладені обставини просить суд, визнати [PERSON] , [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . До початку проведення судового засідання позивачка [PERSON] надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі\~у судове\~засідання не\~з`явилися\~по невідомій\~суду причині,\~хоча належним\~чином були\~ повідомлені\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Своїм\~правом на\~подання відзиву\~на позовну\~заяву не\~скористалися. Таким чином, суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенню ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21 січня 1991 року, реєстровий номер № 16, який записано в реєстрову книгу № 36 [PERSON] належить житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] \~( а.с.6-7). З довідки № 34 від 16.02.2022 року та довідки № 35 від 16.02.2022 року виданих старостою Новогнідського Старостинського округу № 7 Буханістом В.О. вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але фактично за даною адресою з серпня 2017 року не проживають (а.с.10, 13). Не проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з серпня 2017 року у будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.02.2022 року складених старостою Новогнідського Старостинського округу № 7 Буханістом В.О. в присутності сусідів та власника будинку ( а.с. 11, 12). У відповідності до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.386 ЦК України\~власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що зазначений Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. \~ \~ \~ \~Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином,\~з огляду\~на вищевикладене,\~та виходячи\~з того,\~що \~позивач є\~власником зазначеного\~вище будинку,\~а реєстрація\~відповідачів в\~ньому,\~створює позивачу\~перешкоди у\~володінні ним,\~позовні вимоги\~про усунення\~перешкод у\~здійсненні права\~власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У даному випадку на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1984 гривні 80 копійок. На підставі викладеного та ст. 17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, ст. 41 Конституції України, Глава 23, ст. 391 ЦК України, Закон України від 11. 12. 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved