Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

29.04.2021 року позивач звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про захист прав споживачів, в якому просила зобов`язати відповідача безоплатно своїми силами й засобами виконати договірні умови з опломбування газового крану на газовій трубі у квартирі; визнати борги, нараховані відповідачем після розірвання договору на постачання газу з 01.10.2020 року, незаконними, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та кошти, затрачені на рекомендовані листи у розмірі 457 грн., всього 5457 грн. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що вона одержувала послугу з постачання природнього газу на підставі договору, укладеного з АТ «Полтавагаз» № 377920 від 15.05.2013 року. 23.09.2020 року вона звернулася до відповідача з заявою про припинення з 01.10 2020 року постачання газу шляхом опломбування газового крану на трубі в її квартирі, за 7 днів до припинення згідно Типового договору про надання послуг з газопостачання. Але відповіді на свою заяву не отримала. 02.11.2020 року вона направила відповідачу заяву-претензію. Проте їй було запропоновано звернутися до служби експлуатації внутрішньобудинкових газових мереж та обладнання для узгодження дати виконання робіт та їх оплати згідно діючої калькуляції. У вказаній службі їй видали кошторис на роботи щодо відрізання від системи газопостачання шляхом зварювальних робіт на суму 1318,59 грн. Однак вона не мала наміру від`єднуватися від існуючої будинкової газової мережи, а мала намір відмовитися від постачання газу. Вважає, що відповідач неналежним чином виконує свої обов`язки, внаслідок чого порушені її права як споживача, що завдало їй моральної шкоди. Вона була змушена звертатися за захистом своїх прав до НКРЕКП. В порушення договірних умов, її газовий кран не опломбований. Працівники відповідача продовжують нараховувати їй неіснуючі борги згідно договору, розірваного нею відповідно до чинного законодавства в односторонньому порядку ще з 01.10.2020 року. Завдану моральну шкоду вона оцінює в 5000 грн. 14.06.2021 року суддею Октябрського районного суду м. Полтави Гальонкіною Ю.С. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 20.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заву, в якому відповідач просив відмовити у позовних вимогах. У відзиві зазначив, що [PERSON] є споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Відносини між АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (Оператором ГРМ) та Позивачем (Споживач) регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Правилами безпеки систем газопостачання України, що затверджені наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Фактом приєднання споживача до Типового договору розподілу природного газу є оплата рахунків за розподіл природного газу АТ «Полтавагаз», що підтверджується роздруківкою карти абонента [PERSON] . Відповідач виконує належним чином умови договору розподілу природного газу. Посилання позивачки, що вона має право на розірвання договору про надання населенню послуг газопостачання від 16.11.2007 № 377920 є нікчемними. Форма Договору про надання населенню послуг з газопостачання була затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 938. [PERSON] 15.05.2013 було підписано Типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 № 119, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 442. АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи на підставі ліцензії, а отже, не здійснює надання послуг із газопостачання. Позивачем не доведені негативні зміни у житті та не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 5 000 грн. Позивачкою до позовної заяви не надано доказів направлення листів на суму 457 грн та доказів, що направлена кореспонденція безпосередньо пов`язана із розглядом даної справи в суді та відноситься до судових витрат (а.с.100-104). 26.07.2021 року до суду надійшли заперечення позивача на відзив, в якому підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі (а.с.109-112). 04.08.2021 року відповідач надав заперечення, в яких наголошував, що позивач підтвердила, що остання не зверталася до АТ «Полтавагаз» із заявою про припинення розподілу природного газу, а зверталася із заявою про припинення споживання природного газу. Проте АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, що на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до постанови КМУ від 22.03.2017 р. № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (набрала чинності 27.10.2017) визначено ТОВ «Полтавагаз збут» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям на території ліцензованої діяльності розподілу природного газу АТ «Полтавагаз». Щодо твердження [PERSON] , що АТ «Полтавагаз» порушувало Закон України «Про звернення громадян» та що спричинило необхідність їй застосовувати додаткових зусиль для звернення до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, то в листах НКРЕКП № 12256/16/9-20 від 16.12.2020, № 4372/16.3.2/7-21 від 02.04.2021, адресованих [PERSON] не встановлено у діях відповідача порушень законодавства та прав споживача. Щодо твердження позивачки, що оригінали всіх поштових відправлень, які підтверджують листування [PERSON] з відповідачем на суму 457 грн знаходяться в матеріалах справи в суді, то суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Тобто суд не може брати до увагу поштові чеки, які надала [PERSON] до позовної заяви, так як копії їх не направлені відповідачу. Щодо твердження [PERSON] , що її моральні страждання виразилися в тому, що вона була змушена свій особистий час звертатися із зверненнями до АТ «Полтавагаз», НКРЕКП, депутата Кучеренка О.Ю. та до суду. Разом з тим, стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у житті особи. Позивачем не доведені негативні зміни у житті. Окрім того, позивачем не обґрунтовано розміру відшкодування шкоди в сумі 5 000 грн та не підтверджено її документально. Позивач не надала докази в підтвердження понесених моральних страждань. Позивачем також не надано доказів в обґрунтування погіршення його здоров`я і здоров`я членів його родини, у зв`язку з чим вимушений потратити кошти на лікування. Щодо вартості послуг по відключенню. Методологія встановлення плати за приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем, затверджена Постанова НКРЕКП від 24.12.2015 № 3054 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.03.2016 р. за № 396/28526 (надалі - Методологія). Методологія визначає основні вимоги та умови розрахунку плати за приєднання об`єктів замовників до газотранспортної або газорозподільної системи, при розрахунках вартості окремих послуг (робіт) застосовуються норми витрат робочого часу, затверджені галузевими та іншими нормативними документами. 21.10.2021 року проведено повторний авторозподіл зазначеної справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Гальонкіної Ю.С. Ухвалою судді від 26.10.2021 цивільну справу прийнято до провадження судді Гольник Л.В. та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.12.2021 закрито підготовче провадження та справа призначено до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, пояснила, що ще у вересні 2020 року звернулася до відповідача про припинення газопостачання та здійснити опломбування, але відповідач цього не зробив. Вона була змушена звертатися до НКРЕКП зі зверненнями. Відповідач став реагувати на її звернення лише після подання позовної заяви. Вважає, що намагання відповідача змусити її сплатити за механічне від`єднання від газопостачання є безпідставним. Наголошувала, що вона продовжує сплачувати за розподіл природнього газу і не бажає відмовлятися від його розподілу. Водночас вона не бажає отримувати послуги з газопостачання та платити за них. Діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 5000 грн., оскільки вона була змушена звертатися неодноразово зі зверненнями щодо вказаних питань. Ці дії відповідача вплинули на її стан здоров`я. Крім того, вона направляла листи рекомендованою кореспонденцією, а тому просила стягнути з відповідача вказані витрати. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у позовних вимогах, наголошувана, що АТ «Полтавагаз» здійснює розподіл природнього газу, а не газопостачання. Вказані правовідносини у позивача склалися з постачальником газу. Припинення цих правовідносин неможливо шляхом опломбування, оскільки є Методологія, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції як нормативно-правовий акт, а тому вказаний нормативно-правовий акт підлягає виконанню. А саме опломбування здійснюється для проведення ремонту, реконструкції тощо, тобто на певний строк припиняється/обмежується розподіл природнього газу. Припинення газопостачання має місце шляхом механічного відрізання, а не шляхом опломбування, про що неодноразово позивачу роз`яснювалося, що підтверджується наданими позивачем відповідями відповідача. Моральна шкода не доведена позивачем, а тому не підлягає задоволенню Вимоги щодо стягнення коштів на направлення поштової кореспонденції також не підлягає задоволенню, оскільки вказані витрати не передбачені ЦПК України. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з такого. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . 23.09.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій відповідно до п. 27.5, п. 27.9 Договору № 377920 від 10.11.2007 року заявила про відмову від послуг АТ «Полтавагаз» з газопостачання та обслуговування її квартири з 01.10.2020 через відсутність потреби у газоспоживанні (газовий лічильник у квартирі відсутній), просила опломбувати газовий кран та розірвати вказаний Договір (а.с. 52). 21.10.2020 АТ «Полтавага» за № 57.12/9422/1/С-26626 повідомило, що для припинення системи газопостачання [PERSON] необхідно звернутися до служби експлуатації внутрішньо-будинкових газових мереж та обладнання за адресою: м. Полтава, вул. О.Гончара, 2 , каб. № 24, № 21 для узгодження дати виконання робіт та їх оплати згідно діючої калькуляції (а.с 54). 02.11.2020 року позивач звернулася до АТ «Полтавагаз» з заявою про відмову від договору про газопостачання газу (а.с. 53). 26.04.2021 АТ «Полтавага» за № 06.2/5009/С-15433 повторно роз`яснено порядок припинення газопостачання (розподілу природнього газу) [PERSON] (а.с 135). Відносини між АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (Оператором ГРМ) та Позивачем (Споживачем) регулюються, зокрема, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, Правилами безпеки систем газопостачання України, що затверджені наказом Міністерства вугільної енергетики та вугільної промисловості від 15.05.2015 року № 285, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ, яким на території Полтавської області є АТ «Полтавагаз», обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09. 2015 року №2494 (далі - Кодекс). Цей Договір є Договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання споживача до Типового договору розподілу природного газу є оплата рахунків за розподіл природного газу АТ «Полтавагаз», що підтверджується роздруківкою карти абонента [PERSON] (а.с. 108). АТ «Полтавагаз» є оператором газорозподільної системи, тобто суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії (постанова № 778 від 15.06.2017 р. «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Полтавагаз» та постанова № 941 від 04.06.2019 року «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 15.06.2017 року № 778»), виданої НКРЕКП, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. № 187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» визначено ТОВ «Полтавагаз збут» постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям на території ліцензованої діяльності розподілу природного газу АТ «Полтавагаз». Згідно з пунктом 5 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам Оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу Оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. Відповідно до пункту 7 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), а Оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві. Припинення газопостачання за ініціативою споживача здійснюється, зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, або в інший спосіб, визначений споживачем відповідно до Правил безпеки систем газопостачання України. Постачання/розподіл природного газу вважається припиненим за умови наявності пломб Оператора ГРМ на запірних пристроях, інвентарних заглушках тощо, що зафіксовано відповідним актом. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Полтавагаз» листами від 21.10.2020 № 57.12/9422/1/С-26626, від 26.04.2021 № 06.2/5009/С-15433, від 27.04.2021 № 57.3/5113/с-12194 повідомляло позивачку, що для припинення газопостачання (розподілу природного газу) їй необхідно звернутися до служби внутрішньо-будинкових газових мереж Полтавського УЕГС АТ «Полтавагаз» за адресою: м. Полтава, вул. Гончара, 2, з наступними документами: копію документів, якими визначено право власності чи користування на об`єкт, паспорт та ідентифікаційний код фізичної особи. Також роз`яснено, що для припинення газопостачання, їй необхідно спочатку розірвати договір розподілу природного газу шляхом підписання угоди про розірвання договору розподілу природного газу, після чого здійснити оплату робіт по припиненню газопостачання відповідно до діючої калькуляції та узгодити дату проведення даних робіт. Як встановлено у судовому засіданні позивач [PERSON] не зверталася до АТ «Полтавагаз» із заявою про припинення розподілу природного газу, а зверталася із заявою про припинення споживання природного газу. Водночас відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу IV Методології встановлення плати за приєднання до газотранспортних і газорозподільних систем, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 24.12.2015 № 3054 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 березня 2016 р. за № 396/28526 (надалі - Методологія) визначено, що до окремих послуг (робіт), що пов`язані з приєднанням та поточною діяльністю оператора газотранспортної або газорозподільної системи належать роботи по припиненню (обмеженню) транспортування або розподілу природного газу. Згідно з п. 3 розділу IV Методології розрахунок вартості окремих послуг (робіт) базується на відшкодуванні економічно обґрунтованих витрат оператора газотранспортної/газорозподільної системи з виконання додаткових послуг (робіт) та здійснюється за формами, наведеними в додатку 2 до цієї Методології. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, звернувшись з заявою про опломбування з метою припинення газопостачання газу не здійснив передбачені чинним законодавством необхідні дії, зокрема, не оплатила роботи по припиненню газопостачання відповідно до діючої калькуляції та не узгодила дату проведення даних робіт, оскільки одностороння відмова від договору не допускається. У зв`язку з цим, позивач не довела належними та допустимими доказами неправомірних дій відповідача. Згідно із ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для застосування деліктної відповідальності на підставі ст. 1167 ЦК України необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. Враховуючи те, що позивачем не доведено наявність протиправної поведінки відповідача, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed