Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

26 листопада 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено. Стороні відповідача встановлено строк для подачі до суду доказів щодо розміру понесених судових витрат - на правову допомогу - п`ять днів із моменту ухвалення рішення суду. 03 травня 2022 року адвокат Яременко Олег Євгенович подав до суду заяву про стягнення із відповідача на користь [PERSON] 3473,40 гривень - відшкодування витрат на правову допомогу. 25 травня 2022 року до суду надійшли заперечення на подану заяву. На обґрунтування своїх доводів представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що адвокат направив на адресу Банку додатки по заяви не в повному обсязі, тому докази, надані суду не можуть бути прийняті до уваги. Крім цього зазначив, що розмір заявлених витрат не відповідає критеріям розумності, співмірності та справедливості, а ціна за консультацію і збирання доказів, а також витрачений на такі дії час є завищеними. Враховуючи зазначене прохає суд відмовити в задоволенні заяви Відповідача про ухвалення додаткового рішення. У разі приєднання судом поданих Відповідачем доказів - зменшити розмір судових витрат до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04 травня 2022 року заяву прийнято до розгляду. Учасники справи: представник АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] , і також її представник - адвокат Яременко О. Є, будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2022 року в задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено. 03 травня 2022 року до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення понесених відповідачем витрат на правову допомогу, до якої долучені докази: Договір про надання правової допомоги, Доручення на надання правової допомоги, остаточний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, рахунок - фактуру, акт про приймання- передачу виконаних робіт. Крім цього, суду надано підтвердження про направлення заяви та доданих до неї доказів стороні позивача. На підтвердження направлення доказів суду надано Опис вкладення до цінного листа, зі змісту якого вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» направлені документи, які надані суду (а.с.9). Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення представника позивача щодо направлення доказів понесених витрат не у повному обсязі. Дослідивши надані стороною відповідача докази судом встановлено, що 04 серпня 2021 року між [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Адвокат» укладено Договір про надання правової допомоги № 0299. Умовами договору сторони визначили, що Довіритель ( [PERSON] ) зобов`язується сплатити Повіреному (адвокатському об`єднанню «Адвокат») винагороду (гонорар) виходячи із тарифу в десять відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб ( на 01 січня року проведення розрахунків), за годину надання правової допомоги (а.с.4). 04 серпня 2022 року [PERSON] доручила адвокатському об`єднанню «Адвокат» здійснити представництво та надати інші види правової допомоги в питанні щодо спору про стягнення боргу кредитором спадкодавця за позовом АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.5). За результатами наданої правової допомоги між АО «Адвокат» та [PERSON] складено остаточний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката надану у цивільній справі та акт про приймання-передачу виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги на суму 3473,40 грн (а.с.6-8). Так, із наданого суду розрахунку вбачається, що 12.12.2021 року отримано доручення клієнта, перше конфіденційне побачення із клієнтом, з`ясування обставин справи, отримання від клієнта інформації, що має правове значення, ознайомлення за наявними у клієнта документами, з`ясування бажаного для клієнта результату, складання та направлення адвокатського запиту. В період з 13.12 по 15.12.2021 року адвокатом здійснено вивчення обставин справи на предмет наявності фактичних і правових підстав для одержання бажаного для клієнта результату ( попередній аналіз справи). 20.12.2021 року адвокатом доведено до клієнта наявність фактичних і правових підстав для одержання бажаного для клієнта результату та узгоджено правову позицію у справі (надано правову інформацію, консультацію і роз`яснено правові питання). На вчинення вказаних дій адвокатом витрачено 6:00 годину часу. Суд вважає надані послуги та витрачені на них час обґрунтованими та неминучими. В подальшому з 10 січня 2022 року по 11 січня 2022 року адвокатом вчинені дії по збору доказів у справі, здійснено ознайомлення із справою, вивчені документи та проведено конфіденційне побачення із клієнтом ( отримане виконавче провадження, з`ясовано бажаний результат, узгоджено правову позицію). На вказані дії адвокатом витрачено 1 годину 30 хвилин. Вказані дії суд вважає необхідними та неминучими для з`ясування обставин справи. Також сторонами погоджено, що 14 січня 2022 року адвокатом витрачено 30 хвилин на підготовку (складення) позовної заяви про ознайомлення із матеріалами справи та ознайомлення із матеріалами справи в суді. Суд вважає такі дії обґрунтованими. Так, вчинення таких дій підтверджується, у тому числі, матеріалами справи, згідно яких вбачається, що адвокат подавав до суду заяву про ознайомлення із справою і в подальшому проводив ознайомлення із матеріалами справи. Крім цього, із наданого до суду остаточного розрахунку вбачається, що 21 січня 2022 року адвокатом здійснено підготовку (складення) відзиву на позовну заяву та заяву про витребування доказів, на що витрачено 6 годину часу. Із матеріалів цивільної справи вбачається, що представником відповідача, адвокатом Яременко О. Є. дійсно подано до суду відзив на позовну заяву та заяву про витребування доказів. Вказані документи досліджені судом. За результатами їх вивчення, судом здійснено витребування доказів, а в подальшому, враховуючи поданий відзив і отримані докази, прийнято рішення про відмову в позові. Зазначений сторонами ( [PERSON] і адвокатом Яременко О. Є) час, витрачений на підготовку документів суд вважає обґрунтованим і неминучим. Статтею 270 ЦПК України в п.3 ч.1 передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обся- гом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі відмови в позові - на відповідача. Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону). У ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено види адвокатської діяльності, які відповідають вказаному вище. За змістом частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 1 цього Закону передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 ЦК України визначає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, за наявності заперечень учасника справи, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Дослідивши надані стороною позивача докази, суд вважає їх належними та допустимими доказами витрат позивача на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява адвоката Яременка О. Є. є обґрунтованою, і такою, що підлягає задоволенню. Підстав для зменшення витрат на правову допомогу судом не встановлено.

Outcome: approved