Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 березня 2008 року за період з 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року в загальному розмірі 14\~985 грн. 34 коп., яка включає: інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання 12\~994 грн. 52 коп., 3% річних від простроченої суми 1990 грн. 82 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 23 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом за ставкою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання відповідача до угоди та дії укладеного між банком та ним кредитного договору є факт користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується зі ст.642 ч.2 ЦПК України. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. 15 березня 2012 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором станом на 29 лютого 2012 року в розмірі 7928 грн. 56 коп. При цьому, ухвалення рішення не свідчить про чинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи, що рішення суду є обов`язковим, зокрема й для відповідача та з огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати суми заборгованості, позивач зазначає, що у банку виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України. Оскільки на момент звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитним договором не погашена, рішення суду не виконано, відповідно до розрахунку, наданого позивачем, за період 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року відповідачеві нарахована заборгованість в сумі 14\~985 грн. 34 коп., яка включає: інфляційні втрати 12\~994 грн. 52 коп., 3% річних 1990 грн. 82 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача разом з позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подав. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб на підставі Указу Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 18 квітня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. З огляду на відсутність активних бойових дій безпосередньо на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжує здійснювати правосуддя з урахуванням реальної поточної обстановки у місті. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Стаття 263 ЦПК України\~регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Судом встановлено, що 23 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у початково визначеному розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.13, 14). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за даним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 29 лютого 2012 року виникла сума заборгованості у загальному розмірі 7928,56 грн. \~\~ Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2012 року, ухваленим при заочному розгляді цивільної справи №435/4484/12, позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в загальній сумі 7928 грн. 56 коп., нараховану станом на 29 лютого 2012 року, а також судовий збір в сумі 214 грн. 60 коп. (а.с.6). Рішення в апеляційному порядку не оскаржене, заяв про його перегляд не надходило, набрало законної сили 26 березня 2013 року. Однак,\~відповідач [PERSON] \~не виконав\~вказане рішення\~суду вчасно,\~а отже\~допустив прострочення\~грошового зобов`язання.\~Докази зворотного\~в матеріалах\~справи відсутні. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до\~ч.1,\~ч.2\~ст.509\~ЦК України,\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої\~сторони (кредитора)\~певну дію\~(передати\~майно,\~виконати роботу,\~надати послугу,\~сплати гроші\~тощо)\~або утриматися\~від певної\~дії,\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Пунктом 3 частини другої\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом ст.ст.524,\~533-535,\~625 ЦК України\~грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~ст.625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічну позицію з цього приводу викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма\~ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання, поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч.1\~ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"\~індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101 %. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Про особливості здійснення нарахувань в порядку ст.625 ЦК України також зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2020 року в рамках справи № 924/532/19. Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). На цій підставі, AT КБ «ПРИВАТБАНК» здійснено нарахування 3 % річних та індексу інфляції, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку, виконаного AT КБ «ПРИВАТБАНК" за період з 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року визначений виходячи з присудженої рішенням суду суми простроченої заборгованості 7\~618 грн. 58 коп., становить відповідно 14\~985 грн. 52 коп. і включає: інфляційні втрати 12\~994 грн. 52 коп., 3% річних 1990 грн. 82 коп. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Отже, суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у своїй постанові по справі №775/7704/15 від 23 січня 2018 року. За таких обставин суд вважає за необхідне провести перерахунок заборгованості, нарахованої на підставі ст.625 ЦК України на прострочену заборгованість в сумі 7618 грн. 58 коп. за період з 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року, тобто в межах заявлених вимог. Інфляційні втрати (збитки) суд розраховує за формулою: [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] * [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу], де [Індекс інфляції] це добуток щомісячних індексів за відповідний період (тобто сукупний індекс інфляції). З урахуванням індексів інфляції, визначених Державною службою статистики України за період з 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року (відповідно 100; 99.7; 99.7; 99.8; 99.7; 100.1; 100; 99.9; 100.2; 99.9; 100; 100; 100.1; 100; 99.9; 99.3; 100; 100.4; 100.2; 100.2; 100.6; 102.2; 103.3; 103.8; 101; 100.4; 100.8; 102.9; 102.4; 101.9; 103.1; 105.3; 110.8; 114; 102.2; 100.4; 99; 99.2; 102.3; 98.7; 102; 100.9; 99.6; 101; 103.5; 100.1; 99.8; 99.9; 99.7; 101.8; 102.8; 101.8; 101.1; 101; 101.8; 100.9; 101.3; 101.6; 100.2; 99.9; 102; 101.2; 100.9; 101.5; 100.9; 101.1; 100.8; 100; 100; 99.3; 100; 101.9; 101.7; 101.4; 101; 100.5; 100.9; 101; 100.7; 99.5; 99.4; 99.7; 100.7; 100.7; 100.1; 100.2; 99.7; 100.8; 100.8; 100.3; 100.2; 99.4; 99.8; 100.5; 101; 101.3), сукупний індекс інфляції становить 252.68. Таким чином, розмір інфляційних втрат складає 11\~632 грн. 05 коп., виходячи з розрахунку: (7618,58 * 252,68 / 100%) 7618,58 = 11\~632 грн. 05 коп. Відтак, наданий позивачем розрахунок в частині інфляційних збитків суд не приймає до уваги, оскільки він проведений невірно, а саме сукупний індекс інфляції 270.56 є завищеним у зв`язку з поодинокими завищеннями позивачем індексів інфляції в порівнянні з офіційно визначеними Державною службою статистики України, у тому числі за окремими місцями, коли мала місце дефляція. Вказана обставина призвела до завищення розміру інфляційних втрат, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині суд вважає за необхідне задовольнити частково, стягнувши 11\~632 грн. 05 коп. замість 12\~994 грн. 52 коп. При розрахунку 3% річних в межах заявленого позивачем періоду суд виходить з наступного: дата початку нарахування 16 березня 2012 року, дата закінчення нарахування 30 листопада 2020 року, відсоткова ставка - 3% річних, кількість днів 3182, та розраховує за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] * [Процентна ставка] / 100% / 365 (або 366) днів на рік * [Кількість днів] Таким чином, розмір 3% річних складає 1990 грн. 82 коп., виходячи з наступного розрахунку: з 16.03.2012 по 31.12.2012 (291 день): 7618,58*3% : 100% : 366 *291 = 181 грн. 72 коп.; з 01.01.2013 по 31.12.2015 (1095 днів): 7618,58*3% : 100% : 365 * 1095 = 685 грн. 67 коп.; з 01.01.2016 по 31.12.2016 (366 днів): 7618,58*3% : 100% : 366 *366 = 228 грн. 56 коп.; з 01.01.2017 по 31.12.2019 (1095 днів): 7618,58*3% : 100% : 365 * 1095 = 685 грн. 67 коп.; з 01.01.2020 по 30.11.2020 (335 днів): 7618,58*3% : 100% : 366 * 335 = 209 грн. 20 коп. Відтак, наданий позивачем розрахунок в частині 3% річних суд приймає до уваги, оскільки він виконаний вірно та сумнівів в його достовірності не викликає. На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог із стягненням з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором №б/н від 23 березня 2008 року, нарахованої в межах періоду з 16 березня 2012 року по 30 листопада 2020 року на підставі ст.625 ЦК України на прострочену суму заборгованості, в розмірі 13\~622 грн. 87 коп., яка включає: інфляційні втрати 11\~632 грн. 05 коп., 3% річних 1990 грн. 82 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (91%), згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог - 2065 грн. 70 коп.

Outcome: partial