Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23.07.1983 Комсомольською селищною радою Готвальдівського району Харківської області, актовий запис № 104. В обґрунтування позову зазначено про неможливість примирення із відповідачкою. Вказав, що шлюбні відносини між сторонами припинені Спір про поділ майна подружжя відсутній. Ухвалою судді від 22.11.2021 по вказаній цивільній справі провадження відкрито. Ухвалою судді від 27.01.2022 провадження по справі було зупинено на підставі пункту 4 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із наданням строку для примирення. Визначений ухвалою суду строк для примирення сплив. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Заяв про відкладення судового розгляду, в тому числі заяв від учасників справи щодо примирення до суду не надходило. Неявка учасників справи не перешкоджає проведення судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , 23.07.1983 Комсомольською селищною радою Готвальдівського району Харківської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 104. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (а. с. 4). Неповнолітніх, в тому числі малолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Судовим розглядом встановлено, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, примирення та збереження шлюбу не відбулось, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З урахуванням позиції позивача, який не заявляв вимоги про стягнення на свою користь судових витрат, питання про їх розподіл при ухваленні судового рішення не вирішувалось.

Outcome: approved