Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

08.12.2021 року позивач звернулася з зазначеним позовом до Іллічівського міського суду Одеської області. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.12.2021 року вказану справу передано для розгляду за підсудністю до Красноокнянського районного суду Одеської області. 01.02.2022 року вказана справа надійшла до Красноокнянського районного суду Одеської області та згідно автоматизованого розподілу, розподілена на суддю Чеботаренко О.Л. Після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, 24.02.2022р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі судового наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 12.07.2018 року по справі №501/1610/18 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.06.2018 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Однак на теперішній час відповідач припинив виплату аліментів в повному обсязі, чим поставив їх сина, який є неповнолітнім, в скрутне становище. У зв`язку з цим у відповідача склалась заборгованість по сплаті аліментів, розмір якої станом на 31 жовтня 2021 року складає 75363,42 грн. На думку позивача, вказана заборгованість виникла через вину відповідача, що дає їй право звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач повинен сплатити аліменти за весь час - за кожен прострочений день з 2018 року, однак ст.196 СК України встановлено обмеження в стягненні неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти - не більше 100 відсотків заборгованості. Загальна кількість днів заборгованості (з 15.06.2018 р. до 01.11.2021 р.) складає 1253 дні. При цьому, позивачем наведено розрахунок пені за кожен місяць прострочення, щодо заборгованості, наявної починаючи з вересня 2019 року по жовтень 2021 року, з визначенням кількості днів прострочки по день звернення до суду, згідно з яким загальна сума пені за вказаний період складає 262859 грн. Тому, з урахуванням вимог ст.196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі, який не перевищує 100% заборгованості, а саме в сумі 75363,42 грн., а також всі витрати, пов`язані зі зверненням до суду та підтверджені квитанціями. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак від її представника - адвоката Дубінчук Ж.М. до суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.60/. Тому розгляд справи проведено у відсутність позивача та її представника, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, однак не погодився з сумою заборгованості, так як він сплачує аліменти. Він працював, бухгалтер відраховувала із заробітної плати, відсилали позивачу на картку та звітували у ДВС. Також він надсилав аліменти через пошту, точно сплачував у грудні 2021 року, а останній раз кілька місяців тому, однак квитанції не брав. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та, згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком /а.с.7/. Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 12 липня 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 червня 2018 року і до повноліття дитини, а саме до [INFO] /а.с.9/. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні в Чорноморському відділі державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), виконавче провадження №56951940 /а.с.11/. Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частина 5 ст.263 ЦПК України передбачає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому суд зазначає, що ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Як вбачається з наданих державним виконавцем розрахунків заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні за період з вересня 2019 року до жовтня 2021 року, відповідач, починаючи з вересня 2019 року до жовтня 2021 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 75363,42 грн. Станом на 05.05.2022 року, заборгованість збільшилась до 96466,92 грн. /а.с.12, 13, 53, 54, 56/. Зазначені розрахунки не оспорені ні позивачем, ні відповідачем. Доказів того, що ця заборгованість утворилась не з вини відповідача, останнім в порушення ст.81 ЦПК України суду не надано. Поряд із цим, до матеріалів справи відповідачем долучено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем 06.06.2022 року, в якому зазначено, що 31.05.2022 року боржник надав квитанції зі сплати аліментів, які не були враховані в попередніх розрахунках заборгованості: за березень 2019 року - 1000 грн., вересень 2019 року - 1000 грн., липень 2020 року - 1000 грн., жовтень 2020 року - 1100 грн., листопад 2020 року - 1030 грн., березень 2021 року - 1200 грн., жовтень 2021 року - 1600 грн., січень 2022 року - 500 грн., березень 2022 року - 1000 грн. на загальну суму 9430 грн. Тому станом на 31.05.2022 року заборгованість за судовим наказом складає 90554,17 грн. /а.с.61/. Судом враховується часткова сплата відповідачем аліментів у вищевказаних розмірах та у вищевказані періоди на загальну суму 9430 грн., а саме: - у березні 2019 року - 1000 грн. - у вересні 2019 року - 1000 грн. (з необхідних 1109 грн., заборгованість - 109 грн.); - у липні 2020 року - 1000 грн. (з необхідних 2975,50 грн., заборгованість - 1975,50 грн.); - у жовтні 2020 року - 1100 грн. (з необхідних 3159,50 грн., заборгованість - 2059,50 грн.); - у листопаді 2020 року - 1030 грн. (з необхідних 3159,50 грн., заборгованість - 2129,50 грн.); - у березні 2021 року - 1200 грн. (з необхідних 2999,25 грн., заборгованість - 1799,25 грн.); - у жовтні 2021 - 1600 грн. (з необхідних 3209,50 грн., заборгованість - 1609,50 грн.); - у січні 2022 року - 500 грн.; - у березні 2022 року - 1000 грн. Таким чином, розмір неустойки (пені) на заборгованість відповідача по сплаті аліментів, яка була наявна починаючи з вересня 2019 року (тобто з місяця, починаючи з якого позивач у позові здійснювала розрахунок пені) до дня звернення позивача до суду, а саме до 08 грудня 2021 року, складає 202832,91 грн, виходячи з наступного розрахунку (сума пені за кожен місяць = заборгованість по аліментам за місяць х кількість днів прострочення х 1%). Так, у вересні 2019 року відповідач повинен був сплатити аліменти в розмірі 1109 грн, ним було сплачено 1000 грн., тому заборгованість по сплаті аліментів за вересень 2019 року, починаючи з 01 жовтня 2019 року складає 109 грн. За період з 01 жовтня 2019 року до дня звернення позивача до суду - до 08 грудня 2021 року минуло 800 днів. Тому пеня за прострочення сплати аліментів за вересень 2019 року складає: 109 грн. х 800 днів х 1% = 872 грн. По аналогії розрахована пеня за прострочення сплати аліментів за інші місяці: - жовтень 2019 року: 1109 грн. х 769 днів х 1%= 8528,21 грн.; - листопад 2019 року: 1109 грн. х 739 днів х 1% = 8195,51 грн.; - грудень 2019 року: 1109 грн. х 708 днів х 1% = 7851,72 грн.; - січень 2020 року: заборгованість за місяць відсутня; - лютий 2020 року: заборгованість за місяць відсутня; - березень 2020 року: 2849 грн. х 617 днів х 1% = 17578,33 грн.; - квітень 2020 року: 2786,75 грн. х 587 днів х 1% = 16358,22 грн.; - травень 2020 року: 2786,75 грн. х 556 днів х 1% = 15494,33 грн.; - червень 2020 року: 2786,75 грн. х 526 днів х 1% = 14658,30 грн.; - липень 2020 року: (2975,50-1000=1975,50 грн.) х 495 днів х 1% = 9778,72 грн.; - серпень 2020 року: 2975,50 грн. х 464 дні х 1% = 13806,32 грн.; - вересень 2020 року: 2975,50 грн. х 434 дні х 1% = 12913,67 грн.; - жовтень 2020 року: (3159,50-1100=2059,50 грн.) х 403 дні х 1% = 8299,78 грн.; - листопад 2020 року: (3159,50-1030=2129,50 грн.) х 373 дні х 1% = 7943,03 грн.; - грудень 2020 року: 3159,50 грн. х 342 дні х 1% = 10805,49 грн.; - січень 2021 року: 2999,25 грн. х 311 днів х 1% = 9327,66 грн.; - лютий 2021 року: 2999,25 грн. х 283 дні х 1% = 8487,87 грн.; - березень 2021 року: (2999,25-1200=1799,25) х 252 дні х 1% = 4534,11 грн.; - квітень 2021 року: 2999,25 грн. х 222 дні х 1% = 6658,33 грн.; - травень 2021 року: 2999,25 грн. х 191 день х 1% = 5728,56 грн.; - червень 2021 року: 2999,25 грн. х 161 день х 1% = 4828,79 грн.; - липень 2021 року: 2999,25 грн. х 130 днів х 1% = 3899,02 грн.; - серпень 2021 року: 3209,50 грн. х 99 днів х 1% = 3177,40 грн.; - вересень 2021 року: 3209,50 грн. х 69 днів х 1% = 2214,55 грн.; - жовтень 2021 року: (3209,50-1600=1609,50 грн.) х 38 днів х 1% = 611,61 грн.; - листопад 2021 року: 3517,25 грн. х 8 днів х 1% = 281,38 грн. Суд не приймає до уваги розрахунок пені, викладений позивачем у позовній заяві, оскільки при виконанні вказаного розрахунку позивачем невірно визначено період прострочення кожного місячного платежу, а також не враховані сплачені відповідачем аліменти згідно наданих ним державному виконавцю квитанцій 31 травня 2022 року за минулі періоди. Як вбачається з наданого відповідачем розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем 06.06.2022 року, з урахуванням платежів за долученими відповідачем квитанціями, які останній долучив 31.05.2022 року, у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 90554,17 грн. /а.с.61/. При цьому, навіть з урахуванням вказаних платежів, відповідач нерегулярно та не в повній мірі сплачував аліменти, що призвело до появи заборгованості. Сума пені в розмірі 202832,91 грн. перевищує 100% заборгованості по аліментах, тому з урахуванням вимог ч.1 ст.196 Сімейного кодексу позивач просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 75363,42 грн., тобто суму, яка не перевищує 100% заборгованості по сплаті аліментів, а суд відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, який нерегулярно та не в повній мірі сплачував аліменти та не має заборгованості по сплаті аліментів лише за січень та лютий 2020 року, а тому позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 % заборгованості, у зв`язку з чим, позов підлягає задоволенню. Позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору. Тому згідно із ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, між адвокатом Дубінчук Ж.М. та Корсою Н.А. укладено договір №853 про надання правничої (правової) допомоги від 11.11.2021 р., за яким адвокат зобов`язалася надати Клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язалася сплатити адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатком №1 до цього договору /а.с.16, 17/. Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції, позивач сплатила адвокату 5000 грн. При цьому, згідно з розрахунком витрат на послуги, надані адвокатом, який є Додатком до вищевказаного договору №853 від 11.11.2021 року: 1) консультація адвоката - 500 грн.; 2) відвідування та отримання інформації та розрахунку заборгованості у виконавчій службі міста Чорноморська Одеської області - 500 грн.; 3) підготовка до складання та складання позовної заяви про стягнення пені (неустойки) за несвоєчасно сплачені аліменти (вивчення документів, адвокатські запити, отримання інформації з Державних реєстрів, вивчення судової практики по аналогічним категоріям справ тощо) - 1000 грн.; 4) участь в якості представника при розгляді справи в суді - 1000 грн. Щодо пунктів 1-3 вказаного розрахунку, то вищевказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи, а також співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також значенням справи для сторони, а тому вказані витрати підлягають розподілу між сторонами та, оскільки позов задоволено повністю, стягненню з відповідача. Що стосується витрат в сумі 1000 грн. за участь адвоката в якості представника при розгляді справи, то враховуючи, що представник позивача не брала участі в жодному судовому засіданні при розгляді даної справи, то позивачем не понесено витрат на участь представника в розгляді справи в суді, тому в цій частині підстав для стягнення вказаних витрат немає. Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, складає 2000 грн. (500 грн. + 500 грн. + 1000 грн.), а в іншій частині позивачу слід відмовити. Посилання відповідача на те, що він сплачував аліменти, зокрема, останній раз кілька місяців тому, не приймаються судом до уваги, оскільки навіть з урахуванням зазначених платежів, які були нерегулярними та сплачувалися не в повній мірі, відповідач все одно має заборгованість по сплаті аліментів. При цьому, як вбачається зі складених державним виконавцем розрахунків, її розмір щомісяця зростає. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його обов`язок щодо своєчасного виконання рішення суду по сплаті аліментів та обов`язки, передбачені ст.180 СК України. Крім того, у разі подальшої несвоєчасної сплати аліментів у одержувача аліментів, відповідно до ст.196 СК України є право на звернення до суду із позовом про стягнення неустойки на нову суму заборгованості.

Outcome: approved