Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 02.12.2013 у розмірі 6995,34 грн, а також судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 02.12.2013. В процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] помер та спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Позивачем 14.08.2020 була направлена претензія кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори, та 30.10.2020 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Позивач вважає, що відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про витребування доказів, у якому представник позивача просив витребувати довідку про склад сім`ї та реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] та витребувати копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.11.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи; частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано від Житомирської державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . На виконання ухвали суду від 10.11.2021, 20.12.2021 до суду надійшла копія спадкової справи №391/2020, до майна померлого [INFO] [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача при направленні позовної заяви додав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що підтримує позовні вимоги, викладені в своїй заяві та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення рішення в заочному порядку. Відповідач у судові засідання не з`являлася, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду №354/757/17 від 22.10.2021, у разі повернення поштової кореспонденції неврученою з відміткою у поштовому повідомленні про причини невручення «адресат відсутній», особа вважається такою, що повідомлена належним чином про судовий розгляд справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 02.12.2013 [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 22). Згідно з копією свідоцтва серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 63). Відповідно до змісту позовної заяви, до стягнення з відповідача [PERSON] , яка за твердженням позивача, є спадкоємцем майна померлого позивальника, позивачем заявлено заборгованість за договором б/н від 02.12.2013 в сумі 6995,34 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися з його смертю. Обов`язок відшкодувати борги померлого переходить до спадкоємців. Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено порядок прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Правила частин другої - четвертої статті 1281 ЦК України вказують, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В абзаці 2 пункту 32 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що 21.10.2020 Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області було повідомлено АТ КБ «Приватбанк» про те, що претензію кредитора ПАТ «Приватбанк» від 16.07.2020 щодо [PERSON] , який помер [INFO] , отримано та на її підставі заведено спадкову справу №391/2020, а у випадку звернення спадкоємців [PERSON] , зміст претензії буде доведено до їх відома (а.с. 66). 14.05.2020 позивачем направлено листа-претензію [PERSON] з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором в розмірі 6995,34 грн (а.с. 67). Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи №391/2020, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкова справа була заведена на підставі претензії кредитора ПАТ «Приватбанк» від 16.07.2020. З моменту відкриття спадщини спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися (а.с. 92-102). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що [PERSON] є спадкоємцем, яка постійно проживала зі спадкоємцем на час відкриття спадщини, проте відповідні докази у матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази того, що на день відкриття спадщини за померлим у встановленому законом порядку було зареєстроване право власності на будь-яке майно, за рахунок та в межах вартості якого можливо задовольнити вимоги позивача як кредитора померлого позичальника. Таким чином, відповідач [PERSON] спадщину після померлого позичальника [PERSON] не прийняла, що, відповідно до приписів ст. 1281, 1282 ЦК України, виключає право кредитора пред`явити до неї вимоги, так як вона не є спадкоємцем, який прийняв спадщину. Також суд зауважує, що зі змісту ст. 16, ч. 2 ст. 1282 ЦК України можна дійти висновку про те, що ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення боргу). Крім того, відповідно до ч.2 ст.1282 ЦК України задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на майно. Отже, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч.2 ст.1282 ЦК України, що також є підставою для відмови у задоволенні позову. Виходячи з того, що боржник помер, відповідач не подавала заяву про прийняття спадщини, то належним способом захисту порушеного права є звернення кредитора спадкодавця до суду з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину - про звернення стягнення на спадкове майно, при цьому за умови, що спадкоємці відмовилися від задоволення вимог кредитора шляхом сплати одноразового платежу, а не з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. За таких обставин, оскільки проживання відповідача за однією адресою з померлим на день відкриття спадщини не є підставою для стягнення заборгованості та таке проживання належними доказами не підтверджено, крім того, враховуючи, що спадкоємець відповідає по боргам спадкодавця у розмірі отриманої спадщини, суд дійшов висновку, що позивачем в установленому процесуальним законодавством порядку не доведено обсяг спадкового майна та коло спадкоємців після смерті [PERSON] , а тому підстави для задоволення позову відсутні. З огляду на відмову у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed