Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом вказуючи на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно до складу якої ввійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована в [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка № [NUMBER] площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради. Спадщину за законом після померлої [PERSON] в рівних частинах (по Ѕ частині кожен) прийняли її онук [PERSON] (позивач) та її дочка [PERSON] (відповідачка). Позивачем було отримано у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\2 частки у праві спільної часткової власності успадкованого майна. Під час оформлення спадщини позивач звернувся до відповідачки з пропозицією реального поділу спадкового майна шляхом укладення договору про поділ спадкового майна в натурі, однак [PERSON] відмовилася, в результаті чого спадщина була поділена в ідеальних частках. Позивач зазначає, що між ним та відповідачкою існує спір про поділ спадкового майна в натурі, який вони не можуть врегулювати самостійно, а тому він вимушений звертатися до суду та просить в судовому порядку виділити у його власність та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку № [NUMBER] площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради Чернігівської області, а відповідачці виділити у власність та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , оскільки вона фактично там проживає з сином та невідомими особами, що унеможливлює доступ позивача до зазначеного домоволодіння, а також на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] . Також просить стягнути з відповідачки судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з викладених у ньому підстав та просили його задовольнити. Відповідачка вважається належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце слухання справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання (п.4 ч. 8 ст.128 ЦПК України), але у судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Разом з тим, про слухання справи відповідачку було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про можливість проведення судового засідання без її участі та ухвалення заочного рішення в порядку передбаченому статтями 280, 281 ЦПК України. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Допитаний у судовому засіданні як свідок за його згодою, в порядку ст.234 ЦПК України, позивач пояснив, що через деякий час після смерті його баби [PERSON] , до нього додому прийшла відповідачка [PERSON] та запропонувала оформити у нотаріальному порядку спадщину після смерті спадкодавця. При цьому пояснила, що вона має намір укласти з позивачем нотаріальну угоду про поділ спадкового майна за умовами якої запропонувала, щоб у власність позивача перейшли: земельна ділянка площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка № [NUMBER] площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради Чернігівської області, а у її, відповідачки, власності, щоб залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , оскільки вона фактично там постійно проживає та не має іншого житла, а також земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053, призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] . На таку пропозицію позивач погодився та попросив свою матір зібрати всі необхідні документи для оформлення спадщини. При попередньому візиті до нотаріуса відповідачка підтвердила свою згоду на раніше запропонований нею поділ спадкового майна. Проте, коли позивач наступного разу з`явився до нотаріуса, то відповідачки не було, а від її імені за довіреністю з`явилася адвокат Хуторна С.В., яка повідомила, що її довірителька (відповідачка) не погоджується на раніше запропонований нею ж поділ майна. Свідок також поснив, що відповідачка разом із своїм сином постійно мешкає в будинку [ADDRESS] і іншого житла немає. З нею також проживають невідомі особи. Більше позивач не спілкувався з відповідачкою стосовно спірного спадкового майна. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона являється матір`ю позивача і [PERSON] була її свекрухою. За життя вони періодично спілкувалися. Після її смерті до свідка прийшла відповідачка [PERSON] , яка попросила допомогти оформити спадкове майно в нотаріуса та запропонувала, щоб позивачеві у спадок та власність перейшли належні померлій земельні паї, а відповідачці [PERSON] залишився житловий будинок із присадибними земельними ділянками. Свідок як мати позивача почала збирати документи для оформлення спадщини, особисто документи їй надала відповідачка. Свідок також оплачувала витрати по оформленню документів для нотаріуса, оскільки у відповідачки не було достатніх коштів. Перед візитом до нотаріуса свідок особисто ходила додому до відповідачки і обговорювала з нею той варіант поділу спадкового майна, який сама [PERSON] і пропонувала спочатку. Вона повністю погоджувалася на такий поділ, оскільки мала бажання, щоб у її власність вцілому перейшов будинок успадкований після смерті матері, так як це єдине її місце проживання разом із сином. Проте, з`явившись із сином, позивачем, у визначений день, до нотаріуса вони побачили, що відповідачка була відсутня, а від її імені за довіреністю з`явилася адвокат Хуторна С.В., яка повідомила, що її довірителька (відповідачка) не погоджується на раніше запропонований нею ж поділ майна. При цьому, такої зміни позиції відповідачки адвокат пояснити не змогла. Здійснивши візит до відповідачки для встановлення обставин та її поведінки, остання пояснила, що вона дійсно видала довіреність на ведення її спадкових справ у нотаріуса адвокату Хуторній С.В., проте їй невідомо чому адвокат не погодилася на укладення угоди щодо поділу спадкового майна за варіантом, який відповідачка пропонувала позивачеві, а також на запитання свідка пояснила, що будинок в якому вона проживає, що розташований в [ADDRESS] є єдиним місцем її проживання і у разі, якщо при поділі спадкового майна він перейде до позивача, то їй із сином ніде буде проживати. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він співмешкає зі свідком [PERSON] та відповідачку [PERSON] вперше побачив в лютому 2021 року, коли вона прийшла до них додому та запропонувала, щоб позивачеві [PERSON] у спадок та власність перейшли належні померлій [PERSON] земельні паї, а їй, відповідачці, [PERSON] залишився житловий будинок із присадибними земельними ділянками. Також він пояснив, що разом зі свідком [PERSON] вони приїздили до відповідачки за місцем її проживання в [ADDRESS] , де бачив, що вона проживає із сином та іншими невідомими особами. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона зі слів матері знає, що виник спір з приводу спадкового майна між позивачем та відповідачкою, а тому порадила укласти угоду на надання правничої допомоги адвокатом. Особисто із відповідачкою свідок не знайома та будь-якої інформації стосовно даного спору вона не має. У відповідності до вимог ч.5 ст.12 ЦПК України та прецедентної практики ЄСПЛ суд створив для сторін рівні можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторони ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. В будь-якому випадку, право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх у апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, заслухавши учасників провадження, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] отримав у приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Щербини І. С. свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2021 року та згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.09.2021 і Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.09.2021, є власником 1\\2 частини спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , і яке перебуває у спільній частковій власності із майном відповідачки, іншим спадкоємцем [PERSON] . До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053, призначена для ведення селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] ; земельні ділянки площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197 та площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Бобровицької міської ради (а.с.11-30). На підтвердження позовних вимог позивачем було надано до суду Висновки про оцінку домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] та про вартість земельних ділянок зроблені ТОВ «Перша земельна агенція» МФО 380805, ідентифікаційний код 38284170, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 567\\20 від 26.06.2020 виданий Фондом державного майна України (а.с. 92-181). Так, згідно Висновку про оцінку домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] , його ринкова вартість складає 631800 гривень, з них: вартість земельної ділянки площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053 становить 20610 гривень, вартість земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052 становить 59120 гривень, вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 552070 гривень (а.с.93-123). З висновку про Вартість земельної ділянки площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197 вбачається, що найбільш імовірне значення ринкової вартості земельної ділянки на дату оцінки складає 180400 гривень, а найбільш імовірне значення ринкової вартості земельної ділянки площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198 складає 176820 гривень (а.с.136-178). Зазначені висновки приймаються судом як належний і допустимий доказ, який не було спростовано стороною відповідачки. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Згідно з положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи з вищезазначеного, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Частиною 1 статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі (ч.2 ст.1278 ЦК України). Таким чином з моменту прийняття спадщини двома або більше спадкоємцями спадкове майно, як правило, є об`єктом їх спільної часткової власності. Частка у спадщині - не те ж саме, що і частка у праві спільної власності. Проте враховуючи схожість у правовому регулюванні при здійсненні поділу спадщини або виділу частки у натурі використовуються норми, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності або виділ частки з цього майна. Статтею 355 ЦК України визначено, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Отже, при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Частиною першою статті 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Враховуючи, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, позивачеві та відповідачеві, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а тому можливий поділ цього майна в натурі між сторонами у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. При вирішенні справи судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками кількох самостійних об`єктів, між ними існують родинні стосунки, проте склалися неприязні відносини, а тому суд вважає за доцільне провести поділ в натурі спадкового майна, що знаходиться у спільній частковій власності між співвласниками [PERSON] та [PERSON] за запропонованим позивачем варіантом. Разом з тим, суд враховує, що відповідачка не скористалася своїм правом надання доказів на спростування позиції позивача. Крім того, як вбачається із показів свідків допитаних у судовому засіданні, відповідачка добровільно погоджувалася на поділ спадкового майна за яким у власність позивача перейшли б земельні ділянки площею 6,9207 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0197 та площею 6,7836 га кадастровий номер 7420610100:08:000:0198, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Бобровицької міської ради Чернігівської області, а у її, відповідачки, власності, залишився б житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , а також земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4052, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і земельна ділянка площею 0,0348 га, кадастровий номер 7420610100:01:014:4053, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в [ADDRESS] . Таким чином, на переконання суду, саме такий поділ спадкового майна буде в достатній мірі відповідати інтересам сторін, оскільки в будинку проживає та користується ним і присадибними ділянками саме відповідачка, а позивач не претендує на цю частину спадкового майна. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved