Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.03.2020 він і відповідач уклали письмовий договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачу 195000,00 грн. Факт отримання грошових коштів за договором підтверджується оригіналом розписки. Відповідач зобов`язаний повернути отримані в борг грошові кошти до 21.03.2021. У зазначений термін відповідач борг не повернув, вимогу позивача залишив без задоволення. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду, просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 21.03.2020 у розмірі 195000,00 грн. В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений у встановленому ЦПК України порядку. Відзиву на позовну заяву не надав. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 21.03.2020 між [PERSON] і [PERSON] було укладено у простій письмовій формі договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] безвідсоткову позику в сумі 195000,00 грн. готівкою, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму в строк до 21.03.2021. Згідно п.2.3 договору позики, місце виконання договору позики - [ADDRESS] . Факт укладення договору позики та передачі грошових коштів у сумі 195000,00 грн. підтверджується також розпискою, складеною [PERSON] 21.03.2020, оригінал якої долучено позивачем та зберігається у матеріалах справи. Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно зі ст. 1047 ЦК України договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Судом встановлено, що відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором позики від 21.03.2020 та порушено умови щодо повернення позики, про що свідчить наявність оригіналу боргової розписки у позикодавця. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики від 21.03.2020 у розмірі 195000,00 грн. підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивачем таких вимог заявлено не було.

Outcome: approved