Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

12.06.2019 [PERSON] звернлася до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Алієв Гусейн Азіз Огли КП «Світоч», третя особа [PERSON] , в якому просив: - скасувати незаконне рішення про державну реєстрацію № 44074242 від 15.11.2018 року 19:02:06 прав та їх обтяжень про державну реєстрацію права власності державного реєстратора Комунального підприємства « Світоч» міста Київ, [PERSON] , на нерухоме майно, квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 58,7 кв.м., житловою площею: 42 кв.м., на підставі Довіреності на представника, серія та номер: 13076, виданий 27.08.2018 року, видавник Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; Договір відступлення права вимоги, серія та номер: б/н, видавник: ВАТ «Сведбанк». Повідомлення про стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер 1139. виданий 27.04.2018, видавник ТОВ « Кредитні ініціативи», Договір іпотеки, серія та номер: 2706/0608/71-349-Z-1, виданий 17.06.2018, видавник: ВАТ « Сведбанк»; Договір кредиту, серія та номер: 2706/0608/71-349, виданий 17.06.2008, видавник ВАТ « Сведбанк»; - стягнути солідарно з відповідачів сплачений позивачем судовий збір. В обґрунтування позову зазначила, що 17.06.2008 ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2706/0608/71-349. Для забезпечення виконання зобов`язань по погашенню заборгованості за кредитом 17.06.2008 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки №2706/0608/71-349-Р-1 від 17.06.2008. За умовами кредитного договору банк надав позивачу кредитні кошти у сумі 146 800 дол. США, а сторони зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору 17.06.2008 ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір №2706/0608/71-349-Z-1. Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 42,00 кв.м. 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу, відповідно до умов якого банк передав (відступив) фактор за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків. Разом з тим, 28.11.2012 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (надалі -Відповідач) (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора. Зазначені обставини встановлені рішеннями судів в цивільній справі № 760/12676/15-ц. У процесі слухання справи в суді першої інстанції, стороні [PERSON] випадково із державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що ТОВ «Кредитні ініціативи» здійснили перереєстрацію квартири, що є об`єктом договору іпотеки за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44074242 від 15.11.2018 на нерухоме майно, квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 58,7 кв.м., житловою площею: 42 кв.м., на підставі Довіреності на серія та номер: 2706/0608/71-349-Z-1, виданий 17.06.2018, видавник: ВАТ « Сведбанк»; Договір кредиту, серія та номер: 2706/0608/71-349, виданий 17.06.2008, видавник ВАТ « Сведбанк». Проте, сторона позивача категорично не погоджується із незаконними діями з боку відповідачів, вважає їх противоправними, в свою чергу дії державного реєстратора такими, що підлягають скасуванню із витребуванням майна. Відповідно п.2 Договору іпотеки №2706/0608/71-349-Z-1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Скляром О.Л. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.06.2008 за реєстровим № 1836 та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 17.06.2008 за реєстровим № 2964217. Згідно із п. 5 Договору іпотеки за згодою сторін Предмет іпотеки оцінюється в 791 452 ( сімсот дев`яносто дна тисяча чотириста п`ятдесят дві гривні) У силу п. 12.3 іпотечного договору, згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2. цього Договору. Згідно із п.п. 12.3.1. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку». Станом на час укладення іпотечного договору від 17.06.2008, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» діяла в наступній редакції: «Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки». Отже, передбачений вищевказаною нормою закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя повинен був відповідати загальним положенням про договір, установленим розділом II книги п`ятої Цивільного кодексу України. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». З урахуванням зазначеного та виходячи з умов договору іпотеки, сторони погодили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ст. 37 Законом України «Про іпотеку». Тобто, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, такий договір між Іпотекодавцями та ВАТ «Сведбанк» (ТОВ «Кредитні ініціативи» не укладався. Відтак, наведені положення Закону дають змогу дійти висновку, що іпотечний договір не є документом, на підставі якого можливо проводити реєстрацію права власності на нерухоме майно. Обгрунтовуючи підстави для скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, позивач посилається на те, що відповідачем в особі ТОВ « Кредитні ініціативи» не було дотримано п. 46 Порядку № 868. Крім того, вважає, що оскільки відповідачем державним реєстратором прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ « Кредитні ініціативи» на належну позивачу спірну квартиру без вчинення нотаріальної дії з вказаним нерухомим майном, не урахувавши відсутність факту виникнення, переходу або припинення права на нерухоме майно, а тому у державного реєстратора не було повноважень на прийняття оскаржуваного рішення та проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, на думку позивача, дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності, яке виникає на підставі договору іпотеки, що містять застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є протиправними, у зв`язку із відсутністю у державного реєстратора повноважень щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності без вчинення нотаріальної дії, пов`язаної із переходом речових прав на об`єкт нерухомості, а тому підлягають задоволенню заявлені вимоги Позивача про визнання незаконним та скасування прийнятого державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ « Кредитні ініціативи». Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, від 12.06.2019, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19.06.2019 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачам було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 19.06.2019, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2021, забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 42,00 кв.м. Відповідачі, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, відзиву на позовну заяву не подали. Третя особа, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, пояснень щодо позову суду не надав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.06.2008 ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2706/0608/71-349, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 146800 дол. США на строк з 17.06.2008 р. по 17.06.2038 р. зі сплатою 11,9% річних. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 17.06.2008 ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] уклали іпотечний договір № 2706/0608/71-349-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.Л. Згідно зазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною пл.58,70 кв.м, житловою пл.42,00 кв.м, яка належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляром О.JI. 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір факторингу №15, відповідно до умов якого банк передав (відступив) фактору за кредитними та забезпечувальними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків. 28.11.2012 ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклали договір про передачу прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. Також, 28.11.2012 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до умов якого клієнт передав (відступив) фактору за кредитними договорами право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків. Крім того, 28.11.2012 ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» уклали договір про передачу прав за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. За умовами цього договору новий іпотекодержатель ТОВ «Кредитні ініціативи» отримав право вимоги за іпотечними договорами, у тому числі і за іпотечним договором №№2706/0608/71-349-Z-1 від 17.06.2008. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 162703741 від 08.04.2019, рішенням державного реєстратора комунального підприємства «Світоч» міста Київ Алієва Гусейна Азіз Огли індексний номер: 44074242 від 15.11.2018 19:02:06 проведена державна реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 58,7 кв.м., житловою площею: 42 кв.м., на підставі Довіреності на представника, серія та номер: 13076, виданий 27.08.2018 року, видавник Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А.; Договір відступлення права вимоги, серія та номер: б/н, видавник: ВАТ «Сведбанк». Повідомлення про стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, серія та номер 1139. виданий 27.04.2018, видавник ТОВ «Кредитні ініціативи», Договір іпотеки, серія та номер: 2706/0608/71-349-Z-1, виданий 17.06.2018, видавник: ВАТ «Сведбанк»; Договір кредиту, серія та номер: 2706/0608/71-349, виданий 17.06.2008, видавник ВАТ «Сведбанк». Звертаючись до суду із даним позовом, посилалася на те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було набуто право власності на квартиру без достатніх правових підстав; у державного реєстратора було відсутнє право здійснення реєстрації права власності за ТОВ « Кредитні ініціативи», право власності на квартиру було набуто відповідачем ТОВ « Кредитні ініціативи» в порядку примусового звернення стягнення на нерухоме майно в період дії мораторію на примусове відчуження житла; всупереч положенням Закону України «Про іпотеку» позивачу не надходило жодних повідомлень про порушення ним основного зобов`язання та/або іпотечного договору; відчуження квартири відбулося під час дії арешту на неї, на що суд зазначає наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Відповідно п.2 Договору іпотеки від 17.06.2008 №2706/0608/71-349-Z-1 на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: трикімнатну квартиру під номером [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Скляром О.Л. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.06.2008 за реєстровим № 1836 та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 17.06.2008 за реєстровим № 2964217. Згідно із п. 5 Договору іпотеки за згодою сторін Предмет іпотеки оцінюється в 791452 грн. В силу п. 12.3 іпотечного договору, згідно із договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2. цього Договору. Згідно із п.п. 12.3.1. Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку встановленому статтею 37 ЗУ « Про іпотеку». Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 вказаного Закону (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Згідно з п. 61 Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Таким чином, державна реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, може бути здійснена державним реєстратором лише за умови виконання іпотекодержателем вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п. 61 Порядку щодо направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору. Проте, відповідачами не надано жодних доказів того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» для державної реєстрації права власності на спірну квартиру було надано документи, передбачені п. 61 Порядку, а саме, копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя, а державний реєстратор перевірив відповідність цих документів вимогам Закону. Крім того, звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що при здійснені реєстрації не було враховано, що квартира позивача відповідає критеріям встановленим Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Підпунктом 1 пункту 1 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Крім того, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.05.2020 по справі № 644/3116/18, квартира, яка використовується як місце постійного проживання, під час дії тимчасового мораторію на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності банку як забезпечення виконання кредитного договору. Проте, відповідачами не було спростовано таких тверджень позивача та не доведено, що спірна квартира не відповідала критеріям майна, визначеного в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Крім того, суд також вважає, що задоволення ТОВ «Кредитні ініціативи», як іпотекодержателем, своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за застереженням, передбаченим умовами Іпотечного договору, є тим же зверненням стягнення на предмет іпотеки, як і інші способи, визначені законом, на які розповсюджується Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому реєстрація квартири за ним у порядку, визначеному договором, суперечить даному Закону. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, дії державного реєстратора щодо державної реєстрації за відповідачем права власності на квартиру позивача не можна вважати законними. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що рішення про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» винесене державним реєстратором із порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а тому вимоги позивачки вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved