Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради в якому просить зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Визначити наступні способи його участі у вихованні сина, особисте спілкування: - побачення два раз на тиждень без присутності матері у вівторок та четвер з 15.00 год. до 20.00год. за місцем перебування сина або за місцем його проживання. Якщо батько у визначений час не зможе зустрітися з сином, то він про це повідомляю його маму, [PERSON] . - в день побачення з сином, він має право забирати його особисто з дому/садочку/школи чи іншого місця де він в той час буде находитись, проводити час з ним без присутності матері чи інших її родичів та повертати його додому до 20.00 год., чи інший час, який буде погоджений з відповідачкою, [PERSON] ; - під час перебування дитини у дитячих навчальних закладах відвідувати дитину без обмеження у часі з урахуванням розкладу навчально-виховного процесу; - у вихідні дні (суботу та неділю) кожного І та III тижня місяця забирати сина з 10.00 суботи до 19.00 неділі з ночівлею у батька за бажанням дитини без присутності матері; - спільний відпочинок батька з сином без присутності матері (з правом відпочинку за кордоном) не менше чотирьох тижнів щорічно у літній та зимовий період, чи іншу пору року для спільного з дитиною відпочинку та оздоровлення. За результатами домовленості між батьками період та час відпочинку дитини з батьком може бути змінений, і, - на випадок хвороби дитини відвідування батьком дитини здійснюється за місцем її проживання чи місцем її перебування без здійснення перешкод у відвідуванні іншою стороною чи особами. - необмежене спілкування з сином [PERSON] , [INFO] особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином. - у разі, якщо святкові дні припадають на день мого побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком. Зобов`язати відповідачку, надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, відпочинку, а у разі настання таких змін, повідомити про це позивача особисто за два дні до дня настання таких обставим. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розлучення з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина. Під час відвідувань сина відповідачка створює штучні перешкоди, що унеможливлює нормальне спілкування з сином. Відповідачка маніпулює можливістю вирішувати коли і скільки будуть тривати побачення із сином чи взагалі заборонити бачитися із сином. 25 березня 2020 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення про визначення способу участі батька у вихованні дитини, однак, відповідачка і його не дотримується. Ухвалою суду від 27.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. 22 жовтня 2021 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та таким, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. Доводи позивача наведені у позовній заяві не підтверджені жодними доказами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради за №161 від 25.03.2020 року позивачу встановлено порядок побачення з дитиною, однак позивач не дотримується визначеного порядку побачень з дитиною. Звернення позивача до суду фактично пов`язане з незгодою зі щоденним розпорядком дня дитини. Позивач вимагає спілкування з дитиною у невстановлений час, без участі матері, чим може порушити нормальний режим життя дитини, яка з урахуванням свого віку вимагає відповідного режиму спілкування батьків з нею враховуючи певні відмінності та особливості, які пов`язані з віковими потребами дитини, зокрема з режимом харчування, відпочинку, денного сну, дозвілля. Ухвалою суду від 29.09.2021 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2021 зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради надати до суду письмовий висновок, відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, по суті заявлених вимог, які стосуються участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.01.2021 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Ужгородської міської ради на належну - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради (м.Ужгород, пл. Поштова, 3). Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради - надати до суду письмовий висновок, відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, по суті заявлених вимог, які стосуються порядку участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітет як орган опіки та піклування на виконання ухвали суду від 13.01.2022 у своєму висновку рекомендував визначити позивачу [PERSON] , способи участі у вихованні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною. Ухвалою суду від 27.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з сином, порушуючи вимоги ст. 141 СК в частині рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, внаслідок чого він понад три місяці взагалі не бачиться з сином. Щодо рекомендованого органом опіки та піклування порядку зустрічей з сином, то зазначає, що при підготовці вказаного висновку не було взято до уваги акт обстеження його місця проживання щодо забезпечення умов перебування дитини. Не погоджується з визначеним графіком в частині не встановлення можливості ночівлі сина у нього вдома. Також просить визначити йому наступний, або найближчий вихідний день після дня народження сина для проведення святкування з сином. Відповідачка та її представник у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, зазначивши, що перешкод у спілкуванні позивачу не чинить, а він сам не приходить та не забирає сина. При постановленні рішення просить суд не встановлювати тривалі зустрічі позивача з сином з 10 до 19 години у вихідні дні з метою дотримання режиму обіднього сну, а також посилаючись на те, що батько є безвідповідальним, тому вона хвилюється за життя та здоров`я дитини. Крім того дитина є дуже прив`язаною до неї, у зв`язку з чим заперечує проти зустрічей відповідача з дитиною без її участі. Третя особа, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, разом з тим подав клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до принципу диспозитивності розгляду цивільної справи закріпленому в ст.13 ЦПК України, суд має вирішувати справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. У ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України закріплено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.141 СК України, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст.ст. 18,27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У ст. 158 СК України закріплено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. У ч.ч.1,2 ст. 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v. UKRАІNЕ, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 р.); що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, до тримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (НUNТ v. UKRАІNЕ, № 31111/04, § 54,ЄСПЛ, від 07.12.2006 р.). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Із наявних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13.11.2019 року по справі № 308/5195/19, розірвано. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8) Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.03.2021 року по справі № 308/13779/19 їх спільного сина залишено проживати разом з матір`ю (а.с.21-24). Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.03.2020 року №161 гр. [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , було визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , наступним чином: - кожну суботу з 10:00 до 13:00; - кожну неділю з 17:00 до 19:00; - у день зустрічі батьку особисто забирати дитину з дому або іншого місця її перебування, завчасно попередивши про це матір дитини засобами телефонного зв`язку або повідомленням; - зустрічі проводити у присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням режиму дня, стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів та потреб (а.с.7). З характеристики закладу дошкільної освіти №29 «Дивосвіт» [PERSON] , [INFO] встановлено, що останній відвідує вказаний заклад дошкільної освіти, активний життєрадісний, відкритий, доброзичливий. Навчальну програму засвоює задовільно. Дитина охайна, доглянута. (а.с.33) Як встановлено з Розрахунку заборгованості по аліментам відносно [PERSON] , складеного Ужгородським відділом Державної виконавчої служби в Ужгородському районі, на виконанні у якого знаходиться рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.08.2021 про стягнення аліментів, заборгованість по сплаті аліментів на 28.09.2021 становила 59984,50грн. (а.с.) Вирішуючи цей спір по суті, суд вважає доведеним стороною позивача наявність перешкод з боку відповідача щодо спілкування з дітьми. Посилання сторони відповідача на те, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що вона, тобто відповідачка, перешкоджає йому, тобто позивачу, спілкуватися з дитиною суд оцінює критично, оскільки з матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між сторонами, які не змогли самостійно визначити порядок участі батька у вихованні їх малолітнього сина, про що, зокрема, свідчить звернення останнього 04.03.2020 року до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою щодо визначення способів його участі у вихованні малолітнього [PERSON] і звернення до суду з цим позовом. Крім того, наявність конфліктних стосунків щодо участі позивача у спілкуванні з дитиною встановлено органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому під час підготовки висновку від 18.02.2022. Також відповідачка, хоча й заперечувала вчинення нею перешкод у спілкуванні батька з дитиною, але при цьому зазначила, що позивач самовільно вирішував питання участі у вихованні та спілкуванні з дитиною без погодження з нею, порушуючи визначений рішенням виконавчого комітету Ужгородської ради 25.03.2020 року №161 графік спілкування з дитиною, у зв`язку з чим сина вона йому не давала. Вказані обставини свідчить про те, що між сторонами наявний конфлікт з приводу участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також поведінка і стосунки сторін у судових засіданнях засвідчили про нездатність дійти спільного рішення щодо участі батька у спілкуванні з дитиною. Наявність такого конфлікту між сторонами та звернення позивача до суду з цим позовом свідчить про перешкоджання з боку відповідача для спілкування батька з дитиною. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.10.2021 року у справі №522/2593/19, провадження№61-5380св21. Відповідно до ч.ч.4,5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому від 18.02.2022 №83/23/02-14, враховуючи інтереси дитини, Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому рекомендував визначити [PERSON] , [INFO] , способи участі у вихованні малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення систематичних побачень батька з дитиною наступним чином: - кожну середу з 17.00 до 19.00 год.; - кожну 1 та 3 суботу місяця з 10.00 до 19.00 год.; - кожну 2 та 4 неділю місяця з 10.00 до 19.00 год.; - за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, [PERSON] , протягом двох годин у день народження дитини. У цей час батько вправі провідувати дитину по місцю її проживання або забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів; - зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб. Після проведення зустрічей, батьку вчасно приводити дитину до місця проживання матері дитини. Таким чином, органом опіки та піклування виконано вимоги ст. 19 СК України щодо участі у вирішенні цього спору. Однак суд звертає увагу, що відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з нею, враховуючи принцип рівності батьків у вихованні дитини, необхідно визначити спосіб участі відповідача у вихованні сина шляхом систематичних побачень згідно із запропонованим органом опіки та піклування графіком. У зв`язку з наявністю неприязних стосунків між сторонами, неможливістю батьків самостійно дійти згоди у вихованні сина, чинення відповідачкою перешкод у спілкуванні батька із сином, який проживає із нею, що може негативно впливати на психологічний та емоційний стан дитини, буде доцільним проводити побачення дитини з батьком без присутності матері. При цьому враховуючи тривалу розлуку з батьком в перший місяць визначеного способу участі позивача у вихованні сина слід проводити у присутності матері дитини. Подальше проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є необґрунтованим, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Визначаючи дні та години побачень із запропонованим органом опіки та піклування графіком, суд виходить з того, що спілкування батька зі своїм сином без присутності матері не призведе до погіршення самопочуття дитини та її гармонійного стану, оскільки даний проміжок часу є незначним та не спричинить негативних наслідків для дитини, а дозволить налагодити психологічний контакт з батьком. Докази, які б свідчили, що спілкування відповідача із малолітнім сином буде перешкоджати нормальному розвитку останнього в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, суд вважає таким, що заслуговує на увагу побажання батька замість запропонованого у висновку порядку побачення батька з сином на день народження надати останньому найближчий вихідний день після дня народження для проведення святкування з сином з 10.00год. до 19.00год. Також суд вважає за необхідне зобов`язати відповідачку надати позивачу можливість спілкування з сином засобами телефонного зв`язку; надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, відпочинку, а у разі настання таких змін, зобов`язати відповідачку повідомляти позивача особисто за два дні до настання таких обставин. Щодо вимог позивача про ночівлю у вихідні у батька за бажанням дитини, то суд зазначає наступне. Як встановлено з висновку органу опіки та піклування [PERSON] повідомив що наразі він винаймає квартиру у м. Ужгороді, де створено всі належні умови для дитини. Після закінчення засідання комісії він зобов`язувався повідомити адресу розташування квартири з метою проведення обстеження умов проживання та складення відповідного Акту. З огляду на зазначене членами комісії було зауважено на необхідності обстеження умов проживання батька дитини у м. Ужгороді, з метою з`ясування можливості ночівлі дитини разом з ним. Однак батьком дитини так і не надано адресу місцезнаходження квартири та не повідомлено щодо можливості візиту спеціалістів з метою проведення ними Акту обстеження умов проживання. Щодо поданого позивачем акту обстеження умов проживання, проведений спеціалістами Сюртівської сільської ради, то такий не може бути взятий судом до уваги, оскільки не був предметом дослідження органом опіки та піклування під час підготовки висновку. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. В даній справі предметом позову є встановлення порядку участі батька у вихованні дитини. При цьому тлумачення частини другої статті 159 СК України дає підстави для висновку, що саме на суд покладено обов`язок з визначення конкретних способів участі одного з батьків у вихованні дитини, періодичності побачень з дитиною, можливості їх спільного відпочинку, місця та тривалості спілкування батьків з дитиною. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2022 року в справі №359/2755/19 (провадження № 61-18212св21). З урахуванням наданих суду повноважень у цій категорії справ установлення судом способу участі відповідача у вихованні сина, що відповідає способу, визначеному у висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог та порушення принципу диспозитивності. Визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, враховуючи специфіку предмету судового розгляду, є повноваженнями суду. Під час розгляду справи відповідачкою не спростовано наявність у відповідача права на особисте спілкування з малолітнім сином, передбачене положеннями ч. 2 ст.157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за сином самостійно, що могло б перешкоджати нормальному його розвитку. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому, слід зазначити, що визначений судом спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини не є перешкодою для підтримки зв`язків між батьком і дитиною в інших формах за погодженням батьків. При цьому, батьки повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками. Дитина повинна рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їм виховання в атмосфері любові і моральної, та матеріальної забезпеченості. При цьому, слід роз`яснити сторонам можливість звернення до суду з позовом про зміну порядку спілкування батька з дитиною з урахуванням вікових змін та особливостей формування соціальних та сімейних зв`язків. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року). З урахуванням наведеного та ст.265 ЦПК України, суд констатує, що у даному рішенні мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім тих аргументів, які не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 605 грн. На підставі ст. 52 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 153, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial