Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Рівненським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було відкрито виконавче провадження № 48324980. Постановою заступника начальника відділу Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Ковалем Ярославом Миколайовичем від 27.03.2017 серії ВП №48324980 виконавчий лист було повернуто стягувану на підставі п.3 ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з тим, що після вручення представнику стягувана повідомлення, стягувач не виявив бажання залишити за собою майно та не повідомив державного виконавця. На даний час, у Рівненському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) жодного виконавчого листа, де [PERSON] є боржником, на примусовому виконанні не перебуває. Оскільки, наявність арешту перешкоджає позивачу користуватись майном в повному обсязі, то він звернувся до Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про зняття арешту. Однак, йому було повідомлено, що згідно з статтею 50 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції 606-ХІУ від 05.04.2015, у державного виконавця не було підстав для вилучення запису про арешт майна боржника. Оскільки в досудовому порядку вирішити дане питання позивачу не можливо, а через наявність арешту він не має змоги повноцінно та на власний розсуд розпоряджатися своїм майном, у зв`язку з цим змушений звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів, та просить зняти арешт з усього нерухомого майна, яке йому належить. 28 березня 2022 року у встановлений судом строк Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було подано відзив на позовну заяву про зняття арешту з майна. Де зазначають, що на примусовому виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 40521354 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1485/11 виданого 28.05.2013 Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 32402,87 грн. Було винесено постанову про розшук майна боржника. 28.05.2015 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV - редакція чинна на момент винесення рішення (далі-Закон №606-ХІV) у зв`язку з тим що майно, яке оголошено у розшук, не розшукано. Виконавче провадження № 40521354 в межах якого державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно та внесено запис № 3424471 від 18.11.2013 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна завершено з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна. Вищенаведене виконавче провадження звершене та ніякого відношення до обтяження № 3424471 від 18.11.2013, що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, немає, арешт накладався у ВП № 40521354. Тому просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Позивач в судове засіданні не з`явився. Згідно поданої заяви позов підтримує, просить справу розглядати без його участі та задоволити заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно до поданої заяви позов не визнає, просить справу розглядати без їх участі. У задоволенні позову просить відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно листа Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, [PERSON] помер [INFO] . Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, на примусовому виконанні у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 40521354 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1485/11 виданого 28.05.2013 Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 32402,87 грн. 12.11.2013 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 12.11.2013 винесено постанову про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 12.11.2013 винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника, якою накладено арешт на все майно боржника, про що внесено запис № 3424471 від 18.11.2013 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 14.04.2014 винесено постанову про розшук майна боржника. 28.05.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ - редакція чинна на момент винесення рішення (далі-Закон №606-ХІУ), у зв`язку з тим, що майно яке оголошено у розшук не розшукано. У відповідності до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, у разі закінчення виконавчого провадження, у випадку не стягнення виконавчого збору, державний виконавець не вправі знімати арешт, накладений на майно боржника та не вправі скасовувати інші вжиті заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. 1 п. 1, ч. 2 пунктів 6, 8 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (який набрав чинності з 5 жовтня 2016 року і діяв на дату винесення постанови) державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець має право накладати арешт на майно боржника, здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням. Виконавче провадження № 40521354 в межах якого державним виконавцем накладено арешт на все нерухоме майно та внесено запис № 3424471 від 18.11.2013 до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, завершено з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна. Позивач також посилається на ВП № 48324980, а тому варто зазначити, що у Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 48324980 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 1485/11 виданого 28.05.2013 Рівненським районним судом Рівненської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 32402,87 грн. 05.08.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 13.08.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчою збору. 13.08.2015 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. 27.03.2017 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану по підставі п.3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з тим, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення), якою припинено чинність арешту та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Вищенаведене виконавче провадження звершене та ніякого відношення до обтяження № 3424471 від 18.11.2013, що внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не має, арешт накладався у ВП № 40521354. Водночас, відповідно до статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом Г2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Посилання позивача на те, що оскільки виконавчі провадження завершенні, то необхідно безумовно зняти арешт, є помилковим, адже зобов`язання боржника перед стягувачем (чи його правонаступниками) залишилися, арешт - це є захід примусового виконання рішення задля стимулювання і примушення боржників сплачувати борг, законодавством чітко передбачені випадки зняття арешту з майна боржника, і у даному випадку таких підстав немає. Боржник фактично бажає уникнути сплати боргу та виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Боржнику відомо, що в нього залишилися не виконанні майнові зобов`язання перед [PERSON] (наразі - перед його правонаступниками), боржник не сплатив виконавчий збір. У даному випадку боржнику слід було б сплатити виконавчий збір; та надати суду докази погашення боргу перед кредитором (чи його спадкоємцями) чи надати докази того, що спадкоємці у кредитора відсутні. А тому, враховуючи те, що позивач має намір зняти через суд арешт, уникнувши виконання майнового зобов`язання, що така позиція позивача порушує норми Закону України «Про виконавче провадження» та статті 1291 Конституції України, адже суд ухвалює рішення іменем України, а дії виконавця є такими, що прийняті в порядку та в спосіб, передбаченими законодавством; таким чином підстав для задоволення позову немає. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і вони покладаються на позивача.

Outcome: dismissed