Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач [PERSON] в особі свого уповноваженого представника адвоката Олексишина І.Б. (ордер про надання правничої допомоги серія ВС № 1120164 від 17.01.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1738 від 15.09.2010 року, оригінал та належно засвідчена копія приєднанні до матеріалів позовної заяви), скориставшись канцелярією, 18.01.2022 року звернувся у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою (зареєстрована в діловодстві суду за вх. № 875), в якій просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 166,2 кв. м., житловою площею 47,1 кв. м, з підвалами «а1», «а3», верандою «2», сходами «а4», з приналежними до нього господарськими будівлями літньою кухнею-сараєм (позначена у технічній документації літерою «Б»), сараєм (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Е»), та спорудами огорожею (позначена у технічній документації під № 1, № 4), воротами та хвірткою (позначені у технічній документації під № 3 та № 5), колодязем питним (позначений у технічній документації літерою «К»), розташований по [ADDRESS] , котре входило до складу колишнього колгоспного двору, головою якого була мати позивача [PERSON] [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після її смерті, що настала [INFO] у с. Голобутів Стрийського району Львівської області. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду у розмірі 4\~146 грн., позивач [PERSON] залишає за собою й при ухваленні рішення у даній справі просить покласти на нього. Позов обґрунтовано тим, що станом на 2011 рік припинилося членство у колгоспному дворі, до складу котрого входило домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . Так, [INFO] померла голова цього колгоспного двору матір позивача [PERSON] [PERSON] .. Після смерті цієї спадкодавиці відкрилась спадщина, до складу котрої, з-поміж іншого, увійшло право на вищевказане нерухоме майно, яке значиться як майно колишнього колгоспного двору. Спадкодавиця [PERSON] за життя, а саме 17.03.2005 року, в Голобутівській сільській раді Стрийського району Львівської області склала заповіт щодо розпорядження, з-поміж іншого, своїм правом на належне їй майно колгоспного двору на користь позивача [PERSON] та його сестри [PERSON] у рівних частинах, у зв`язку з чим таке спадкування повинно відбуватися за заповітом. Позивач [PERSON] зазначає, що після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, а інших спадкоємців, які б могли претендувати на обов`язкову частку у цьому спадковому майні, та які б прийняли таку спадщину, немає, оскільки його сестра [PERSON] у встановленому порядку відмовилася від прийняття спадщини на його користь, а згодом [INFO] померла. Тому вважає, що саме він є спадкоємцем за заповітом усіх прав та обов`язків на спірне домоволодіння як майна колишнього колгоспного двору, котрі залишились після смерті матері [PERSON] , однак оформити таке право на нього позивач [PERSON] не може у зв`язку із втратою зазначеною спадкодавицею за життя оригіналу відповідного правовстановлюючого документа на нерухоме майно. З огляду на вказане, отримавши відмову державного нотаріуса у вчиненні відповідної нотаріальної дії щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач [PERSON] був змушений звертатися за захистом своїх спадкових прав до суду із даним позовом. Відповідач Стрийська міська рада у запропоновані судом строки та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про визнання права власності на нерухоме майно у складі колишнього колгоспного двору у порядку спадкування за заповітом, не подав. Однак такий відповідач в особі уповноважено представника заступника начальника юридичного відділу Зелика Б.Б. (довіреність від 19.04.2022 року за вих. № 03-17/310, належно засвідчена копія знаходиться у матеріалах справи) у своїй поданій на адресу суду заяві про розгляд цієї справи по суті за відсутності зазначеного представника, одночасно зазначив про те, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] у судове засідання щодо розгляду цієї справи по суті не з`явився та не забезпечив явку свого уповноваженого представника адвоката Олексишина І.Б., однак від останнього через канцелярію суду 27.15.2022 року надійшло клопотання (зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 7285) про розгляд справи по суті за його відсутності та відсутності його довірителя, у котрому він також висловив позицію на підтримання позовних вимог свого довірителя з тих підстав, котрі викладені у пред`явленому ним позові. Відповідач Стрийська міська рада явку уповноваженого представника у судове засідання щодо розгляду справи по суті не забезпечив, відзиву на позовну заяву у запропоновані судом строки та порядку не подав. Поряд з цим, від такого відповідача в особі уповноважено представника заступника начальника юридичного відділу Зелика Б.Б. через канцелярію суду 26.05.2022 року надійшло клопотання (зареєстроване в діловодстві суду за вх. № 7217) про розгляд справи у цілому за відсутності зазначеного представника. У такому клопотанні відповідач Стрийська міська рада одночасно вказав про те, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду та просить ухвалити його у відповідності до вимог діючого законодавства. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 18.01.2022 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 01.03.2022 року, 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 01.03.2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання у цій справі відкладено на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 198, пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час підготовчого засідання у справі зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 27.04.2022 року, 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 27.04.2022 року підготовче провадження у цій справі закрито та призначено її судовий розгляд по суті. Визначено місце, дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 27.05.2022 року, 12:30 год.. Витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~належно засвідчену\~копію спадкової\~справи,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,що настала [INFO] у с. Голобутів Стрийського району Львівської області. Витребувані судом письмові докази від Стрийської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшли на адресу суду 20.05.2022 року разом із супровідним листом (зареєстрований в діловодстві суду за вх. № 6986). Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про призначене місце, дату та час судового засідання щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження цьому. Судом також було задоволено клопотання уповноважених представників обох сторін у цій справі про її розгляд по суті за їх відсутності та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд даної справи по суті за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у цій справі технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Згідно із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу підстави звільнення від доказування визначені у ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Крім того, за змістом ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дотримуючись вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача [PERSON] за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача Стрийської міської ради, встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із зазначенням відповідних доказів. Як встановлено судом, господарство по [ADDRESS] з відповідним особовим рахунком відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір, головою якого була [PERSON] , [INFO] . У свою чергу, підставою для виникнення у колгоспного двору в особі його голови [PERSON] права власності на спірне домоволодіння послужило рішення виконавчого комітету Стрийської районної Ради народних депутатів від 04.07.1974 року за № 209 «Про надання дозволу на поведення житлвоого будівництва її чоловікові [PERSON] у с. Голобуітв Стрийського району» (копі яміститься у справі, а. с. 24) та план забудови земельної ділянки № 202/74, завтердженого районним архітектором 15.07.1974 року (копія міститься у справі, а. с. 25). Встановлено, що за життя, а саме 10.11.1992 року, голова колгоспного двору [PERSON] отримала свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, а також зареєструвала його у Стрийському міжміському бюро технічної інвентаризації 25.11.1992 року, про що було вчинено запис в реєстрову книгу за № 99 (копія міститься у справі. а. с. 16). Однак, за життя [PERSON] втратила оригінал вищевказаного свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок. Згідно технічного паспорту, виготовленого ліцензованим інженером з технічної інвентаризації нерухомого майна ФОП [PERSON] 06.12.2016 року (копія мітиться у справі, а. с. 17-23), загальна площа житлового будинку (позначений у технічній документації літерою «А-1»), який розташований у [ADDRESS] , складає 166,2 кв. м, з неї житлова 47, 1 кв. м., з підвалами «а1», «а3», верандою «2», сходами «а4», та приналежними до нього господарськими будівлями літньою кухнею-сараєм (позначена у технічній документації літерою «Б»), сараєм (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Е»), й спорудами огорожею (позначена у технічній документації під № 1, № 4), воротами та хвірткою (позначені у технічній документації під № 3 та № 5), колодязем питним (позначений у технічній документації літерою «К»). Даний житловий будинок побудований у 1974 році та не являється об`єктом самочинного будівництва. Судом встановлено також те, що [INFO] [PERSON] у віці 87 років померла у с. Голобутів Стрийського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим 13.12.2011 року виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 13 від 13.12.2011 року (копія міститься у справі, а. с. 8). Як уже йшлося вище, [PERSON] була головою колгоспного двору, до складу котрого входило вищевказане спірне домоволодіння. Позивач [PERSON] є сином спадкодавиці [PERSON] .. Зокрема, про родинні відносини позивача [PERSON] з його матір`ю свідчить свідоцтво про його народження серія [NUMBER] , видане Завадівською сільською радою Стрийського району Львівської області 25.07.1963 року згідно актового запису про народження № 68 від 25.07.1963 року (копія міститься у справі, а. с. 7). За змістом складного 17.03.2005 року заповіту, посвідченого того ж дня секретарем виконавчого комітету Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області та зареєстрованим у реєстрі за № 78 (копія міститься у справі, а. с. 9), такий складений спадкодавицею [PERSON] на користь позивача [PERSON] та його сестри [PERSON] у рівних частинах, він є чинним. Спадщина після смерті [PERSON] як колишнього голови колгоспного двору, відкрилася у день її смерті [INFO] . Судом встановлено,\~що позивач\~ [PERSON] \~прийняв спадщину\~за заповітом\~після смерті\~матері,\~так як\~на день\~її смерті\~був зареєстрований\~та проживав\~з нею\~разом у\~спірному домоволодінні,\~де й\~проживає до\~цього часу.\~У свою\~чергу інша\~спадкоємець \~ [PERSON] ,\~яка на\~день смерті\~матері також\~була зареєстрована\~та проживала\~з нею\~разом у\~спірному домоволодінні,\~26.09.2016\~року подала\~у Стрийську\~державну нотаріальну\~контору Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) заяву про відмову від спадщини. Наведені обставини підтверджуються витребуваною судом спадковою справою № 675/2016, заведеною після смерті [PERSON] (копія міститься у справі, а. с. 43-58). Як вбачається з свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого 20.12.2019 року виконавчим комітетом Голобутівської сільської ради Стрийського району Львівської області у відповідності до актового запису про смерть № 13 від 20.12.2019 року (копія міститься у справі, а. с. 14), [PERSON] померла [INFO] у віці 70 років у с. Голобутів Стрийського району Львівської області. Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо визнання права на об`єкти нерухомого мана, котре входило до колгоспного двору, у тому числі й внаслідок спадкування таких прав, в залежності від часу виникнення та існування відповідних правовідносин, регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом Української РСР 1963 року (надалі ЦК Української РСР 1963 року), Цивільним кодексом\~України (надалі СК України), Законом Української СРСР «Про власність в СРСР», Постановою Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»», Вказівками по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, Переліком правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року, та іншими нормативно-правовими актами. Так,\~прикінцевими та\~перехідними положеннями\~ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності діючим ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки згадані вище правовідносини у частині майна колгоспного двору виникли до набрання чинності діючим ЦК України, то суд при розгляді даного спору у вказаній частині керується положеннями ЦК Української\~РСР 1963\~року та\~діючими на\~той час\~законодавчими актами. В іншій частині, зокрема щодо спадкування, суд при розгляді даного спору керується положеннями чинних ЦК Української РСР 1963 року та ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 2 ст. 9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності з 01.07.1990 року, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки. Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 року № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться у Законі Української\~РСР «Про\~власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність в СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 01.07.1990 року. Згідно з вимогами ст. 4 згаданої Постанови, у разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. Як роз`яснюється у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення у дію цього Закону (тобто з 15.04.1991 року). Таким чином, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Так, відповідно до статей 120, 121\~ЦК Української\~РСР 1963\~року у\~редакції,\~яка була\~чинною до\~1991\~року,\~майно колгоспного\~двору належить\~його членам\~на праві\~сумісної власності.\~Володіння,\~користування і\~розпорядження майном\~колгоспного двору\~здійснюється за\~згодою усіх\~членів двору.\~Колгоспний двір\~може мати\~у власності\~підсобне господарство\~на присадибній\~ділянці землі,\~що знаходиться\~в його\~користуванні,\~жилий будинок,\~продуктивну худобу,\~птицю,\~тощо.\~Відповідно до\~статей 120-127\~ЦК Української РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб-членів колгоспу, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та задоволення сімейних потреб. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку у його майні. Такими, що втратили це право згідно положень ст.\~126\~ЦК Української\~РСР 1963 року у редакції, яка була чинною до 1991 року, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до положень ст. 123 ЦК Української РСР. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відповідно до пункту 20 «Вказівок по веденню погосподарського обліку у сільських радах народних депутатів», затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25.05.1990 року за № 69, у графі «суспільна група господарства» записується станом на 01 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство інших категорій населення. Суспільна група господарства встановлювалася у залежності від роду занять голови господарства. Згідно з вимогами ст. 4 Постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 року за № «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність»» загальні правила спадкування щодо частки голови (члена) колгоспного двору у майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. У разі смерті голови (члена) колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті голови та кожного з його колишніх членів. За загальним правилом, наведеним у статтях 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В силу статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.\~525\~ЦК Української\~РСР 1963 року, як і частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до\~ст. 548 ЦК Української РСР\~1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до\~ст. 549 зазначеного Кодексу\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 3 ст. 1268, частин 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частина 1 ст. 1270 ЦК України встановлює строк для прийняття спадщини, який складає шість місяців і починається з часу відкриття спадщини. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Висновок суду за результатами розгляду справи. Оскільки судом на підставі зібраних та перевірених у судовому засіданні письмових доказів у їх сукупності та взаємозв`язку встановлено, що спірне домоволодіння, котре входило до майна колгоспного двору, належало спадкодавці [PERSON] , яка була його головою та останнім членом, при цьому оригінал правовстановлюючого документа на спірне домоволодіння був нею за життя втрачений, а отже відсутній, що, відповідно, унеможливлює здійснити спадкування позивачем [PERSON] прав та обов`язків матері на це домоволодіння у нотаріуса, то у суду немає перешкод для можливості захисту зазначеного порушеного права позивача [PERSON] як єдиного спадкоємця, який прийняв спадщину, після смерті спадкодавиці [PERSON] та не відмовився від неї, у спосіб визнання за ним відповідного права у порядку спадкування за заповітом. Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід визнати за позивачем [PERSON] право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок (позначений у технічній документації літерою «А-1») загальною площею 166,2 кв. м., житловою площею 47,1 кв. м, з підвалами «а1», «а3», верандою «2», сходами «а4», з приналежними до нього господарськими будівлями літньою кухнею-сараєм (позначена у технічній документації літерою «Б»), сараєм (позначений у технічній документації літерою «Д»), убиральнею (позначена у технічній документації літерою «Е»), та спорудами огорожею (позначена у технічній документації під № 1, № 4), воротами та хвірткою (позначені у технічній документації під № 3 та № 5), колодязем питним (позначений у технічній документації літерою «К»), розташований по [ADDRESS] , котре входило до складу колишнього колгоспного двору, головою якого була мати позивача [PERSON] [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після її смерті, що настала [INFO] у с. Голобутів Стрийського району Львівської області. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем [PERSON] судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру, у розмірі 4 146 грн. і підтверджуються квитанцією № ПН215600426655 від 04.01.2022 року (оригінал міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, та, з урахуванням відповідної позиції зазначеного позивача з цього приводу, слід залишити за останнім, тобто покласти на нього. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved