Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач звернулась в суд до відповідача, треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис за №55554. В грудні 2021 року позивачем отримано на адвокатський запит копію виконавчого напису від приватного виконавця Золотарьової Т.В. Оскільки вчинення оскаржуваного виконавчого напису здійснено без надання нотаріусу нотаріально посвідченого договору, тому позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти в сумі 1628,96 грн, що вже стягнуті за оскаржуваним виконавчим написом. В судове засідання позивач не з`явилась, від її представника - адвоката Шепеленко А.О. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку згідно повідомлення про отримання поштового відправлення. Треті особи\~без самостійних\~вимог: приватний\~нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини їх неявки суду не повідомлені, письмових пояснень по суті справи ними не подано. Судом встановлено, що згідно договору на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки №001-10083-031207 від 03.12.2007, [PERSON] звернулась до ТОВ "КБ «Дельта Банк» про відкриття поточного рахунку з кредитним лімітом в 3500 грн. на строк 364 дні (а.с.15-16). 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 55554, про стягнення з [PERSON] заборгованості за період з 07.05.2020 року по 26.05.2021 року, в сумі 16260,34 грн за кредитним договором № 001-10083-031207 від 03.12.2007, укладеним останньою з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким, згідно договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 2238/К від 07.05.2020 року, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС». Сума заборгованості за кредитом включає в себе: прострочену заборгованість за сумою кредиту 11656,88 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 3565,81 грн, строкової заборгованості за штрафами 1037,65 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 500 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] становить 16760,34 грн (а.с. 14). Із заяви № 2-19397/ВП21 від 22.06.2021 вбачається, що представник ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. з виконавчим написом № 55554 від 11.06.2021 року та просив відкрити виконавче провадження за ним і звернути стягнення на доходи [PERSON] . До заяви долучив також платіжне доручення про сплату авансового внеску (а.с.36). З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 65928975 від 29.06.2021 року вбачається, що на підставі заяви про примусове виконання, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. на підставі виконавчого напису № 55554 від 11.06.2021 року, відкрито виконавче провадження, якою постановлено стягнути з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» заборгованість в розмірі 16760,34 грн. Крім того, приватним виконавцем постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 1676,03 грн (а.с.12-13). Згідно постанови приватного виконавця від 29.06.2021 року у виконавчому провадженні № 65928975 приватним виконавцем постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 1676,03 грн (а.с.43). З постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 29.06.2021 року приватним виконавцем визначено боржнику [PERSON] загальну суму мінімальних витрат в сумі 500 грн (а.с.45). Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує в ГУ ПФУ в Кіровоградській області, - у розмірі 20 відсотків від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, що складає 18936,27 грн (а.с.47-48). Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 06.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. звернуто стягнення на доходи боржника, які вона отримує у Відділі освіти, молоді та спорту, культури та туризму виконавчого комітету Первозванівської сільської ради, - у розмірі 20 відсотків від заробітної плати до виплати загальної суми боргу, що складає 18936,27 грн (а.с.50-51). З листа, наданого ГУ ПФУ в Кіровоградській області №1100-0403-8/55288 від 24.12.2021 року, вбачається, що на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника ВП № 65928975 від 06.08.2021 року, виданої приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. із заробітної плати [PERSON] за період з вересня 2021 по грудень 2021 утримано та перераховано 20 відсотків за кожен місяць від заробітної плати, що загалом становить 1628,96 грн (а.с.17). Відповідно до\~ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року,\~Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону № 3425-XII передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст.87 Закону № 3425-XII перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. керувалась ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та\~нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, визнані нечинними з дня їх прийняття. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах\~Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, приватним виконавцем відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання за виконавчим написом приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 55554 від 11.06.2021 року. З матеріалів справи вбачається вжиття судом заходів по витребуванню доказів - ухвалою суду від 04.02.2022 року у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. витребовувались документи, на підставі яких нею було вчинено виконавчий напис від 11.06.2021 року, за № 55554 про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 16760,34 грн. Після того, як вказана ухвала суду була отримана, витребуємі судом докази до початку судового засідання суду не надані. З огляду на відсутність у справі витребовуємих доказів суд вважає, що докази наявності боргу за кредитним договором № 001-10083-031207 від 03.12.2007 року, оригінал нотаріально посвідченого договору нотаріусу не надавався, тому пред`явлена до стягнення сума заборгованості не могла бути перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у справі №916/3006/17, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами.\~\~Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Застосування положень частини другої\~статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до\~статті 259 ЦК України\~збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін. У договорі № 001-10083-031207 від 03.12.2007 року його сторони не обумовлювали зміну позовної давності, отже виконавчий напис № 55554 від 11.06.2021 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним договором вчинено без дотримання вимог ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат». Також суд зазначає, що виконавчий напис нотаріуса, виданий на проведення стягнення заборгованості [PERSON] за період з 07.05.2020 по 26.05.2021 року, яка розрахована за кредитним договором, укладеним 03.12.2007 року. У зв`язку з тим, що відповідні виписки з рахунку [PERSON] відсутні і вони нотаріусу не надавались, що в свою чергу, унеможливило перевірку нотаріусом правильності визначення суми заборгованості зі встановленням початкової дати виникнення цієї заборгованості та періоду, за який проведено розрахунок заборгованості, а також, чи входив такий період в цілому у трьохрічний строк до дня звернення до нотаріуса, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису, передбаченою ст.88 Закону України «Про нотаріат», що свідчить про недотримання вказаних вимог Закону. У постанові Верховного Суду в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В постанові Верховного Суду у справі № 357/12818/17 зазначено, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. В розглядаємій справі не містяться відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення від нотаріуса. Таким чином, під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченої угоди, з якої вбачається наявність заборгованості [PERSON] перед кредитором в розмірі 16760,34 грн, не надавався, крім того, сума кредитної заборгованості, запропонована до стягнення з [PERSON] не була безспірною на момент вчинення виконавчого напису. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог позивача до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого від 11.06.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 55554, таким, що не підлягає виконанню, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача 1628,96 грн, як безпідставно набутих коштів, суд виходить з наступного. Згідно до приписів ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула\~майно\~або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом по справі № 201/6498/20 судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Фінансова компанія «СІТІФІНАНС» 1628,96 грн, став спірний виконавчий напис нотаріуса № 55554 від 11.06.2021 року, який виконанню не підлягає, тому перестала існувати правова підстава для отримання відповідачем стягнень від [PERSON] за таким виконавчим написом нотаріуса. Судом встановлено, що на підставі постанови приватного виконавця із пенсії позивача утримано та перераховано відповідачу 1628,96 грн. Оскільки кошти в сумі 1628,96 грн перераховані ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний таким, що не підлягає виконанню, тому із вказаних коштів, безпосередньо отриманих відповідачем, як стягувачем у ВП № № 65928975 підлягають поверненню позивачу відповідно до ч.1\~ст.1212 ЦК України. Згідно довідки ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 1100-0403-8/55288 від 24.12.2021 з позивача в рамках ВП № 65928975 стягнуто заборгованість на загальну суму 1628,96 грн. Вказана сума відповідно до постанови приватного виконавця від 06.08.2021 року розподілена на погашення суми боргу (16760,34 грн), витрати виконавчого провадження (500 грн), а також основної винагороди приватного виконавця (1676,03 грн). Згідно вимог ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2014, зі змінами, розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових\~сум у\~черговості,\~зазначеній у\~частині першій\~цієї статті,\~здійснюється в\~міру їх\~стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Згідно ч.2, ч.3 ст.44 Закону № 1404-VIII винагорода приватного виконавця є його доходом. Приписами ч.2, ч.3 ст.42 Закону № 1404-VIII визначено, що витрати приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Під час звернення до приватного виконавця ТОВ «ФІНАНСОВА КОСПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» із оскаржуваним виконавчим написом, ним сплачено авансовий внесок, проте в заяві № 2-19397/ВП/21 від 22.06.2021 не зазначено, в якому саме розмірі. З наданим приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження не встановлено, що авансовим внеском не покрито витрат виконавчого провадження, тому суд відносить такі витрати до отриманих стягувачем у ВП № 65928975. Зважаючи на черговість розподілу стягнутих сум, встановлених ст.45 Закону України «Про виконавче провадження», із суми 1628,96 грн, утриманих з доходу позивача, 10 відсотків стягнутої суми відраховано в якості винагороди приватного виконавця, що становить 162,89 грн. Зазначені кошти не підлягають поверненню позивачу, оскільки вони є доходом приватного виконавця, отже не входить до предмету позову у даній справі з огляду на зміст ст.1212 ЦК України. Зважаючи, що набуття відповідачем грошових коштів за виконавчим написом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області № 5554 від 11.06.2021 року, здійснено з порушенням вимог законодавства, тому отримані відповідачем кошти в сумі 1466,07 грн (1628,96-162,89) підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В позовній заяві позивачем висловлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору. Згідно правової позиції Верховного Суду, зазначеної в постанові від 26.02.2020 року по справі № 643/2870/18 позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем\~фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої\~статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже, позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за позовними вимогами у даній справі становить 992,40 грн - за позовну вимогу немайнового характеру, 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову, а також 992,40 за позовну вимогу майнового характеру. У зв`язку із повним задоволенням позовної вимоги немайнового характеру, заяви про забезпечення позову та частковим задоволенням вимоги майнового характеру, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2381,76 грн. На підставі ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, ст.1212 ЦК України,

Outcome: partial