Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09 листопада 2013 року, актовий запис № 639, та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 09 листопада 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть та разом не проживають з грудня 2019 року. Основною причиною припинення шлюбних відносин стали різні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що сім`я розпалась остаточно, тому просить шлюб розірвати. 13 квітня 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 09 листопада 2013 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 639, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Спільне життя сторін не склалося, кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивачка підтримала позов, а відповідач позовні вимоги визнав, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved