Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради про визнання права власності на спадщину. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що [INFO] помер рідний брат позивача - [PERSON] , який на день смерті проживав в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 6,4433 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:002:0143), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 371397, виданого 25.08.2005 року. Однак, оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку втрачений. За життя [PERSON] заповітів на своє майно не складав. Після смерті спадкодавця позивач не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки фактично мешкала зі спадкодавцем за однією адресою, і фактично прийняла спадщину після його смерті. [PERSON] за місцем реєстрації на момент смерті зареєстрований не був, що підтверджується Довідкою міської ради №181 від 04.10.2021 року та Інформацією Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 05.02.2021 року, то нотаріус рекомендував позивачу звернутись з відповідним позовом до суду. Тобто позивач, фактично як спадкоємець за законом, спадщину прийняла, але отримати Свідоцтво про право власності на спадкове майно вона не має змоги, оскільки не має правовстановлюючих документів на спадщину (оригінали втрачені) і необхідно встановити факт прийняття спадщини і родинних відносин. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має. Спадкоємці першої черги (діти спадкоємця, батьки та дружина) [PERSON] відсутні. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідно повнорідними братом і сестрою та факт спільного проживання та, відповідно, факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності на земельну ділянку площею 6,4433 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області (кадастровий номер земельної ділянки 5122381200:01:002:0143), відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 371397, виданого 25.08.2005 року в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник позивача [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав відзив в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін, ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні у зв`язку з визнанням відповідачем позову та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.1985 року Дмитрівською сільрадою Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 34 від 12.07.1985 року, /а. с. 10/. Згідно актового запису про народження № 16 від 24.03.1981 року, складеного Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , /а.с. 27/. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 371397, виданого 25.08.2005 року Кілійською районною державною адміністрацією встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Одеської області від 12.11.2004 року № 685 є власником земельної ділянки площею 6, 44 га, кадастровий номер: 5122381200:010020143, у межах згідно з планом, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010552200579, /а. с 11/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.07.2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 7274 від 06.07.2019 року, /а. с. 9/. Згідно інформації приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області за вих. № 201/01-16 від 20.12.2021 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та доказів, щодо фактичного прийняття спадщини, /а. с. 17/. Відповідно до повідомлення Ренійської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 477/01-16 від 04.05.2022 року встановлено, що після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не відкривалась. При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами: Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, відповідно її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved