Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.04.2008 року між ПАТ "Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 16-242/08-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 12 930,00 доларів США строком до 02.04.2015 року з процентною ставкою 10, 2 % річних, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком зниження розміру заборгованості. Як зазначає позивач, банк свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 12930,00 доларів США. Однак, в порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 17.06.2015 року має прострочену заборгованість у розмірі 1 216 595,18 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 11 198,49 доларів США (за курсом НБУ - 248 020,80 грн.); простроченої заборгованості по відсоткам - 3957,97 доларів США (за курсом НБУ - 87 659,93 грн.); простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 2109,02 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії - 878 805,43 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги, стягнувши з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Петріщевої І.В. від 22.09.2015 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 16.05.2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з [PERSON] суму заборгованості за Кредитним договором № 16-242/08-А від 02.04.2008 року у сумі 15 156,46 доларів США та 880 914,45 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 19.09.2016 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.01.2017 року призначено по справі судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON] від 31.08.2017 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/11660/15, номер провадження 2/754/59/18, передана судді Скрипці О.І. у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 16.01.2018 року дану справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. 25.04.2018 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] на позовну заяву. У даному відзиві представник відповідача заперечує проти позовних вимог, вказуючи на відсутність документів, що підтверджують повноваження представників позивача та тимчасової адміністрації банку. Також, представник відповідача вказала на те, що на час укладення кредитного договору відповідач до 07.05.2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був обізнаний про отримання кредиту та на підставі ст.65 СК України підтвердив свою згоду на умови цього кредиту. Автомобіль, придбаний згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 007819 від 24.03.2008 року знаходиться в повному користуванні та володінні [PERSON] . Також, за спільною домовленістю на той час подружжя [PERSON] мав повністю виконувати кредитні зобов`язання. Представник відповідача також зазначила, що до позову надано розрахунки поганої якості, а також позивачем не надано документів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за вказаним кредитним договором та необхідні документи бухгалтерського обліку в повному обсязі. Крім того, умовами кредитного договору не визначений детальний розпис загальної (сукупної) вартості кредиту (реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту) у відповідності з вимогами нормативно-правових актів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.04.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог [PERSON] . Ухвалою суду від 07.02.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено до участі у якості позивача ТОВ «АНСУ» як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.05.2019 року позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 04.09.2019 року вказану ухвалу суду скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Скрипки О.І. від 13.09.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.07.2019 року залучено до участі у якості позивача ТОВ «АНСУ» як правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.07.2020 року виправлено описку у вищевказаній ухвалі. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 27.10.2020 року апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 10.07.2020 року визнано неподаною та повернуто заявнику. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 01.07.2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляду справи в його відсутність. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували та просили відмовити в його задоволенні, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. Крім того, представником відповідача [PERSON] зроблено заяву про застосування позовної давності з посиланням на повідомлення банку про усунення порушень від 12.12.2011 року. Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 02.04.2008 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідач [PERSON] уклали Кредитний договір № 16-242/08-А, відповідно до якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредит у сумі 12 930,00 доларів США, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, сплачувати проценти за користування Кредитом у розмірі 10,2% річних, в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком зниження розміру заборгованості. Відповідач зобов`язалась в порядку та на умовах, що визначені даним договором, повернути кредит до 02.04.2015 року, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банка, які вчинюються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі та виконувати інші обов`язки, що передбачені договором. Відповідно до п.2.2 договору, для надання кредитних ресурсів та обліку залишку заборгованості за наданими кредитними ресурсами Банк відкриває позичальнику рахунок № [NUMBER] . Згідно п.2.3 договору, кредитні ресурси, отримані позичальником за цим договором, використовуються за цільовим призначенням: для придбання автомобіля «Chevrolet Aveo SF69Y», 2008 року випуску. Відповідно п.3.3 договору, позичальник зобов`язується щомісяця, в термін з 01 по 10 число кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 154,00 доларів США та нарахованими процентами відповідно до Графіку зниження розміру заборгованості. Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов`язується здійснити не пізніше 02 квітня 2015 року. Також, 02.04.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави автомобіля, за умовами якого, відповідач передає в заставу позивача наступне майно: автомобіль марки «Chevrolet», модель «Aveo SF69Y», 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований в УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 29.03.2008 року, сторонами узгоджена вартість предмету застави, яка становить 73 100,00 грн. З матеріалів справи також вбачається, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» свої зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит у сумі 12 930,00 доларів США, що підтверджується квитанцією про видачу готівки № 05 від 02.04.2008 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого розмір її заборгованості за кредитним договором станом на 17.06.2015 року становить 1 216 595,18 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 11 198,49 доларів США (за курсом НБУ - 248 020,80 грн.); простроченої заборгованості по відсоткам - 3957,97 доларів США (за курсом НБУ - 87 659,93 грн.); простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 2109,02 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії - 878 805,43 грн. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» направляло відповідачу лист-вимогу про повернення кредиту №267 від 02.02.2015р. 21.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «АНСУ» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого до заявника перейшли права вимоги за кредитним договором боржника, а також усі інші пов`язані з ним права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і звернення стягнення. Відповідно до п.1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням вищевказаних обставин та правових норм, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні підтверджено належним чином факт укладання кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів у вищевказаному розмірі та неналежне виконання відповідачем зобов`язань за цим договором. Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, остання сплата відповідачем тіла кредиту здійснена 10.07.2009 року, відсотків за користування кредитом - 30.01.2014 року, щомісячної комісії - 30.01.2014 року. Проведення таких оплат відповідачем підтверджено факт наявності кредитних правовідносин між нею та позивачем та визнано наявність зобов`язань. Суд відхиляє твердження представника відповідача у відзиві та в судовому засіданні про відсутність доказів щодо повноважень банку, неналежних документів, а також відсутності первинних бухгалтерських документів щодо отримання відповідачем коштів, оскільки такі твердження спростовані наявними матеріалами справи. Також, спростовано і твердження представника відповідача про те, що умовами кредитного договору не визначений детальний розпис загальної (сукупної) вартості кредиту (реальної процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту) у відповідності з вимогами нормативно-правових актів. Так, як вбачається з Додатку № 1 до кредитного договору, в п.2 вказано реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, а також інші відомості, визначені чинним на той час законодавством. Вказаний Додаток підписаний відповідачем, що свідчить про її обізнаність та згоду. Крім того, суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що фактично автомобіль перебуває у користуванні та володінні [PERSON] , який мав здійснювати платежі за кредитом, оскільки жодних доказів на їх підтвердження суду не надано. Крім того, суд зауважує на те, що як ЦК України, так і СК України передбачено можливість вирішення питання щодо переведення боргу, поділу майна, розподілу боргових зобов`язань. Однак, відповідач за захистом своїх прав, в разі їх порушення, до суду не зверталась. Так само, як і не заявляла відповідач будь-яких вимог про визнання кредитного договору як в цілому, так і в частині недійсним. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є належним чином доведеними та обґрунтованими, в той час як позиція відповідача не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ТОВ «АНСУ» про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по основному боргу кредиту - 11 198,49 доларів США (за курсом НБУ - 248 020,80 грн.); простроченої заборгованості по відсоткам - 3957,97 доларів США (за курсом НБУ - 87 659,93 грн.); простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 2109,02 грн. підлягають задоволенню. Суд звертає увагу, що відповідачем вказані розрахунки належним чином не спростовано, а проведення судово-бухгалтерської експертизи не відбулось в зв`язку з її неоплатою відповідачем. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам, комісії - 878 805,43 грн., то суд зазначає про таке. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням наведеної норми, суд, виходячи з принципу розумності, справедливості та пропорційності вважає можливим стягнути з відповідача пеню в розмірі 20 % від заявленого її загального розміру, а саме в розмірі 166 973,03 грн. Що стосується заяви представника позивача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Так, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено частиною першою статті 261 ЦК України. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починаєтьсяч зі спливом строку виконання. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частина 3 ст. 267 ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В той же час, згідно вимог ч.1, ч.3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вже зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що остання сплата відповідачем тіла кредиту здійснена 10.07.2009 року, відсотків за користування кредитом - 30.01.2014 року, щомісячної комісії - 30.01.2014 року. Даний позов надійшов до суду 13.08.2015 року. Відтак, відсутні підстави для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, передбачені ст.267 ЦК України, оскільки з наданих розрахунків вбачається, що відповідач здійснювала часткове погашення платежів, визначених умовами кредитного договору, тобто виконувала частково свої зобов`язання, а тому мало місце переривання строку позовної давності. З цих же підстав суд відхиляє і посилання представника відповідача в обґрунтування заяви на лист банку від 12.12.2011 року. Інші доводи сторони відповідача на висновки суду не впливають і підстав для відмови в задоволенні позову повністю чи в іншій частині не дають. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №16-242/08-А від 02.04.2008 року в сумі 15 156 доларів США 46 центів та 169 082 грн. 05 коп., з яких: прострочена заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 11 198 доларів США 49 центів; прострочена заборгованість по відсоткам в сумі 3957 доларів 97 центів; прострочена заборгованість по щомісячній комісії в сумі 2109 грн. 02 коп.; пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії в сумі 166 973 грн. 03 коп. В іншій частині позову належить відмовити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial