Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON] , яку в ході судового розгляду уточнив, просив встановити факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю з 10 лютого 2012 року по день його смерті [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, що з 10 лютого 2012 року проживав однією сім`єю з своєю матір`ю [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті [PERSON] залишився проживати з [PERSON] та проживав з ним однією сім`єю, був пов`язаний з померлим спільним побутом, взаємними правами та обов`язками, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, продукти харчування та інші речі побутового призначення, разом купували продукти харчування та усі інші необхідні речі, оплачували комунальні послуги, допомагали та підтримували один одного, тобто проживали однією сім`єю. [INFO] [PERSON] - помер. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,69 га., що розташована на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. Заявник є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , прийняв спадщину, про що подав заяву до державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців щодо майна [PERSON] немає. На даний час оформити спадщину нотаріально він не має можливості, оскільки не може документально підтвердити факт проживання однією сім`єю з [PERSON] по день смерті останнього в [ADDRESS] , не менше п`яти років до відкриття спадщини. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Красилівської міської ради Хмельницького району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо вимог заяви покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить відповідний актовий запис про смерть № 636 та видане Красилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Поховання [PERSON] здійснив [PERSON] за власний рахунок, про що свідчать показання свідків. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 Цивільного кодексу України (п. З постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Нерухомим майном, що становить спадщину, відкриту після смерті [PERSON] є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,69 га., що розташована на території Севрюківської сільської ради, державний акт серії Р2 №844580. За статтею 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Згідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. За правилом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою державного нотаріуса Тиховської В.В. від 05 лютого 2021 року [PERSON] роз`яснено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , необхідно встановити факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини відповідно до ст. 549 ЦК. Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. У п. 6 рішення від 03.06.1999 р. № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] дали показання про те, що заявник разом із померлим [PERSON] проживали однією сім`єю з 2012 року по день його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, розділяли не тільки місце проживання, а і побут, після смерті [PERSON] , заявник здійснював повністю догляд за [PERSON] до його смерті, а також здійснив його поховання. Суд вважає, що факт проживання позивача однією сім`єю з [PERSON] , з яким заявник мав спільний бюджет, поділяв місце проживання та побут, має місце, оскільки жодними іншими доказами не спростований, крім того, допитані свідки підтверджують цей факт. З огляду на те, що факт проживання заявника зі спадкодавцем більше п`яти років, а саме з 10 лютого 2012 року до часу відкриття спадщини, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення цього факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження цього факту не існує.

Outcome: approved