Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

03.04.2019 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя при розірванні шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 08.06.1996 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області за №485. У шлюбі народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинилися, спільного господарства сторони не ведуть, через істотну відмінність бачень щодо суті та змісту сімейних відносин, подальше сімейне життя і збереження сім`ї не є можливим, у зв`язку із чим просила шлюб розірвати. Одночасно із цим, позивач вказала, що у зв`язку із припиненням фактичних шлюбних відносин, виникла необхідність у здійсненні поділу майна, нажитого за час перебування у шлюбі з [PERSON] . Так, [PERSON] зазначено, що в період шлюбу сторонами набуто: -квартиру [ADDRESS] площею 42,9 кв.м.; -автомобіль марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] ; -автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] ; -земельну ділянку площею 0,25 га к.н. 0722880700:03:001:6260, розташовану у с.Новостав Луцького р-ну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв. м.; літня площадка а1; вхідні сходи, а6, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -корпус допоміжних виробництв з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -цех первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -адмінбудинок, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -прохідну З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства; -тимчасову споруду на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки у м.Луцьк - дитячий майданчик та кафе «[INFO]». Крім того, позивачем зазначено, що за час перебування у шлюбі [PERSON] виступив засновником (учасником) кількох юридичних осіб, які, на переконання позивача, також підлягають поділу, а саме: -ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]). -ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -ТОВ «Маквуд» (код ЄДРПОУ 36112211). Як стверджує позивач, на початку травня 2016 року відповідач попросив її видати на його ім`я довіреність на вчинення юридично значимих дій, оскільки мав намір придбати майно та зареєструвати його за позивачем. 04.05.2016 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Гловацькою А.В. було посвідчено довіреність від імені позивача на [PERSON] . В подальшому, у січні-березні 2019 року, відповідач з використанням вказаної вище довіреності вчинив ряд правочинів щодо відчуження спільного майна подружжя. Після того, як позивачу стало про це відомо, остання анулювала дану довіреність. Так, відповідач відступив без згоди позивача частки у корпоративних правах у таких юридичних особах: -16.02.2019 вчинено реєстраційну дію за №11981050011005411 щодо зміни складу (інформації) про засновників у ПП «[INFO]», частка у статутному капіталі в розмірі 350 000 грн. перейшла до [PERSON] , яка доводиться матір`ю відповідачу; -16.02.2019 вчинено реєстраційну дію за №11871050007001489 щодо зміни складу (інформації) про засновників у ПП «[INFO]», частка у статутному капіталі в розмірі 9 139 376 грн. перейшла до [PERSON] ; -у період з 14.02.2019 по 16.02.2019 відповідач вчинив правочини , спрямовані на зміну складу засновників ПП «МВ Груп», а саме відступлено на користь [PERSON] частку у статутному капіталі в розмірі 8 886 560,97 грн.; -06.03.2018 вчинено ряд змін до відомостей про ТОВ «Маквуд», після яких учасником товариства став [PERSON] з часткою у статутному капітал в розмірі 350 000 грн. Окрім того, відповідачем 01.02.2019 відчужено кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв.м., літню площадку а1; вхідні сходи, а6, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , на користь ПП «[INFO]». Транспортні засоби марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] , та марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] , також були відчужені на користь [PERSON] 27.02.2019 та 13.03.2019 відповідно. Квартира [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га к.н. 0722880700:03:001:6260 також відчужені [PERSON] на користь [PERSON] 14.02.2019 та 14.02.2019 відповідно, хоча, як стверджує позивач, їй не було відомо про відчуження такого спільного майна, наміру вчиняти такі дії у позивача не було, жодної компенсації з відчуження такого майна позивачем не отримано. На переконання позивача, у зв`язку із тим, що відповідач відчужив спільне майно під час шлюбу без її згоди та відому після фактичного припинення шлюбних відносин, вартість такого майна повинна бути врахованою при вирішенні питання про поділ спільної сумісної власності подружжя. Одночасно з цим, відповідачем станом на день звернення позивача з позовною заявою не було відчужено таке майно, що було набуте у власність у період шлюбу: -корпус допоміжних виробництв з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -цех первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -адмінбудинок, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -прохідну З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства. Зважаючи на те, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, що знаходиться у третіх осіб, а також враховуючи те, що вклади одного з подружжя до статутних капіталів юридичних осіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і також підлягають поділу, позивач просила: а) Розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 08.06.1996 зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області за №485; б) Визнати спільною сумісною власністю подружжя таке майно: -квартиру [ADDRESS] площею 42,9 кв.м.; -автомобіль марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] ; -автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] ; -земельну ділянку площею 0,25 га к.н. 0722880700:03:001:6260, розташовану у с.Новостав Луцького р-ну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв. м.; літня площадка а1; вхідні сходи, а6, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -корпус допоміжних виробництв з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -цех первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -адмінбудинок, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -прохідну З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -земельну ділянку площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства; -тимчасову споруду на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки у м.Луцьк - дитячий майданчик та кафе «[INFO]».; -належне відповідачу до відчуження ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -належну відповідачу до відчуження частину ПП «Західзовнішторг» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -належну відповідачу до відчуження частина ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -належні відповідачу до відчуження корпоративні права ТОВ «Маквуд» (код ЄДРПОУ 36112211). в) Визнати за [PERSON] право власності на: -Ѕ корпусу допоміжних виробництв з з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ цеху первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ адмінбудинку, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ прохідної З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ земельної ділянки площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства; -Ѕ тимчасової споруди на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки у м.Луцьк - дитячий майданчик та кафе «[INFO]». г) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості: -- Ѕ квартири [ADDRESS] площею 42,9 кв.м.; -Ѕ автомобіля марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] ; -Ѕ автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] ; -Ѕ земельної ділянки площею 0,25 га к.н. 0722880700:03:001:6260, розташованої у с.Новостав Луцького р-ну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); -Ѕ кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв. м.; літня площадка а1; вхідні сходи, а6, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -Ѕ належного відповідачу до відчуження ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -Ѕ належної відповідачу до відчуження частини ПП «Західзовнішторг» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -Ѕ належної відповідачу до відчуження частини ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); -Ѕ належних відповідачу до відчуження корпоративних прав ТОВ «Маквуд» (код ЄДРПОУ 36112211). ґ) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та оплатою професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 08.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 03.05.2019 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу, в якій [PERSON] просив визнати за ним право власності на 1\\2 частину квартири, гаража та підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] , та право власності на Ѕ частину автомобіля марки KIA Ceed, н.з. [NUMBER] . Зустрічний позов обгрунтований тим, що у період шлюбу, а саме 20.02.2009, [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру, гараж та підвальне приміщення у [ADDRESS] , загальною площею 148,3 кв.м. Окрім того, у шлюбі [PERSON] набуто у власність автомобіль марки KIA Ceed, н.з. [NUMBER] . Зважаючи на вищенаведене, позивач за зустрічним позовом просив визнати за ним право власності на Ѕ вказаного майна. Одночасно із зустрічним позовом, до суду надійшов відзив [PERSON] на первісну позовну заяву [PERSON] , відповідно до змісту якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власності та визнання права власності на частку у майні. В частині вимог про розірвання шлюбу відповідач позовну заяву визнав, просив шлюб розірвати. Протокольною ухвалою суду від 20.05.2019 зустрічний позов прийнято до провадження та ухвалено розглядати спільно з первісним позовом. Ухвалою суду від 27.11.2019 задоволено заяву представника позивача, адвоката Матвіїва В.М., позовну заяву [PERSON] до [PERSON] в частині вимог щодо визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] належних відповідачу [PERSON] до відчуження корпоративних прав ТОВ «Маквуд», стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості: 1/2 квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв. м.; 1/2 земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 0722880700:03:001:6260, яка розташована в с. Новостав, Луцького р-ну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 1/2 належних відповідачу до відчуження корпоративних прав ТОВ «Маквуд» - залишено без розгляду. Окрім того, 14.01.2020 до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Матвіїва В.М., про залишення первісного позову в частині вимог без розгляду, а саме щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя належні відповідачу [PERSON] : 1) кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв. м.; літня площадка а1; вхідні сходи, а6, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) корпусу допоміжних виробництв з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 3) цеху первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 4) адмінбудинку, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 5) прохідної З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 6) належного відповідачу до відчуження ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); 7) належного відповідачу до відчуження частини ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]), а також позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на: 1) 1/2 корпусу допоміжних виробництв з навісом Є-1, площею 996,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 2) 1/2 цеху первинної обробки сировини Г-1, площею 603,2 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 4) Ѕ адмінбудинку, площею 383,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 5) Ѕ прохідної З-1, площею 20,0 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; а також позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості: 1) кафе /літер А-2/, загальною площею 579 кв. м.; літня площадка а1; вхідні сходи, а6, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; 2) належного відповідачу до відчуження ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); 3) належного відповідачу до відчуження частини ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]). Ухвалою суду від 30.08.2021 вищевказану заяву представника позивача задоволено. Протокольною ухвалою суду від 23.07.2020 підготовче засідання у справі завершено, справу призначено до судового розгляду на 24.09.2020. Допитана в судовому засіданні 14.07.2021 свідок [PERSON] , яка доводиться троюрідною сестрою [PERSON] , повідомила, що їй відомо про те, що у червні 2019 року зі слів [PERSON] їй стало відомо про те, що [PERSON] проживає з іншою жінкою (котюк І.) вже близько трьох років по [ADDRESS] . З осені 2018 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. [PERSON] проживає з осені 2018 року окремо від [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 14.07.2021 повідомив про те, що є двоюрідним братом [PERSON] , з літа 2018 року йому відомо про те, що [PERSON] мав стосунки з [PERSON] . Згодом йому стало відомо про те, що [PERSON] перереєстрував транспортний засіб на іншу особу, ймовірно, користуючись довіреністю, яку [PERSON] видала чоловіку в цілях вирішення питань у сфері бізнесу. Повідомив також, що бував у гостях в [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , яку винаймав [PERSON] . З осені 2018 року [PERSON] не проживав з [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача, адвокат Мартинюк О.І., підтримала позовні вимоги первісного позову у повному обсязі, просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, одночасно із цим просила відмовити в задоволенні вимог зустрічного позову. Представник відповідача, адвокат Кушнірук А.В., підтримав позовні вимоги зустрічного позову, просив відмовити в задоволенні вимог первісного позову, однак не заперечував щодо задоволення вимоги про розірвання шлюбу між сторонами. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 08.06.1996, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області здійснено відповідний актовий запис №485, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (Т.І а.с.14). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.15-16). З позовної заяви вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо. Причини розірвання шлюбу носять тривалий характер, що також стверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних в судовому засіданні. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивач настоює на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частинами 1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ст. 22 КпШС України (який був чинний до 2004 року) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. З врахуванням заяв представника позивача, адвоката Матвіїва В.М., про залишення позовних вимог без розгляду від 27.11.2019 та 14.01.2020, та ухвал суду від 27.11.2019 та 30.08.2021 відповідно, суд вирішує вимоги первісного позову [PERSON] до [PERSON] в частині: а) визнання спільною сумісною власністю подружжя: квартири [ADDRESS] площею 42,9 кв.м.; автомобіля марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] ; автомобіль марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] ; земельної ділянки площею 0,25 га к.н. 0722880700:03:001:6260, розташовану у с.Новостав Луцького р-ну для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства; тимчасової споруди на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки у м.Луцьк - дитячий майданчик та кафе « [INFO] »; належної [PERSON] до відчуження частини ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); б) стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2: автомобіля марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] ; автомобіля марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] ; належної [PERSON] до відчуження частини ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]); в) визнання за [PERSON] права власності на 1/2: земельної ділянки площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 в с.Гірка Полонка Луцького р-ну Волинської області для ведення особистого селянського господарства тимчасової споруди на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки у м.Луцьк - дитячий майданчик та кафе « [INFO] ». Згідно копії договору купівлі-продажу від 22.01.2001, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Зубенко Т.І. р.№194, [PERSON] набула у приватну власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,9 кв.м., житловою 27,2 кв.м. (Т.І а.с.47-48). Окрім того, згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2018, [PERSON] набула у приватну власність земельну ділянку площею 0,2500 га, к.н. 0722880700:03:001:6260, що розташована за адресою: с.Новостав Луцького району Волинської області, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (Т. ІІ а.с. 32-33, 45). 04.05.2016 [PERSON] видано [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність р.№891 на представництво інтересів з усіма необхідними повноваженнями у будь-яких органах, з усіх без винятку питань, що стосуватимуться розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном та/або рухомим, в тому числі, але не виключно корпоративними правами строком до 03.05.2019 (Т. ІІ а.с.52-54). Діючи на підставі вищевказаної довіреності, [PERSON] , як представником [PERSON] , 14.02.2019 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яким продано квартиру [PERSON] та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,25 га, що розташована в с.Новостав Луцького р-ну Волинської обл. з [PERSON] (Т. ІІ а.с.59-60, 93-96). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі №161/20878/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Кухлевська М.В., про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та квартири, застосування наслідків недійсності цих договорів, в задоволенні позову відмовлено. В подальшому, постановою Волинського апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] на вищевказане рішення суду, таке рішення залишено судом апеляційної інстанції без змін (Т.VI а.с. 73-76). Судами обох інстанцій було встановлено, що довіреність [PERSON] не оспорювалась, [PERSON] в результаті вчинення правочинів нерухомого майна не набув, квартира за адресою: [ADDRESS] , не використовувалась у якості житла, а фактично слугувала офісом для відповідача, усіма питаннями фінансово-господарської підприємницької діяльності займався [PERSON] , зловмисної домовленості між [PERSON] та [PERSON] судом не встановлено. Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що подані в апеляційний суд декларації про майновий стан та доходи [PERSON] за 2019 та 2020 роки не свідчать про здійснення купівлі-продажу майна без отримання коштів, оскільки кошти у власність набуває продавець, яким є [PERSON] , а не її представник. Жодного доказу, який би підтверджував, що не відбулося реальної передачі коштів від [PERSON] і її неспроможність придбати майно суду позивачем надано не було. Відтак, судом не було встановлено жодних несприятливих наслідків для особи, яку представляють - [PERSON] (Т. VI а.с. 75-76). Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11, від 21 грудня 2007 року - рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які були б достатніми для ствердження факту того, що один з подружжя відчужив чи використав майно на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї, або приховав таке майно, тому таке майно не може враховуватися при поділі. Зважаючи на вищенаведене, а також беручи до уваги той факт, що право власності на квартиру [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована в с.Новостав Луцького р-ну Волинської обл., к.н. 0722880700:03:001:6260, станом на день розгляду справи є зареєстрованим за [PERSON] (з 14.02.2019) (Т. І а.с.53,58), а остання не є учасником справи, суд позбавлений можливості станом на день розгляду справи вирішувати питання про визнання майна, що належить такій особі станом на день розгляду справи, спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Аналогічного висновку суд приходить щодо позовної вимоги про визнання спільною сумісною власністю та стягнення з відповідача на користь позивача Ѕ вартості транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero 3.2 DID, 2008 р.в., н.з. [NUMBER] , оскільки такий транспортний засіб належав [PERSON] та був відчужений нею через свого представника за довіреністю від 04.05.2016, як про те стверджує відповідач та що не заперечується позивачем, на користь [PERSON] під час шлюбу (Т. І а.с.216-221). Щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності за [PERSON] на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,13 га к.н. 0722881600:01:001:3735 у с.Гірка Полонка Луцького району Волинської області для ведення особистого селянського господарства суд зазначає наступне. Згідно з положеннями частини першою статті 81, частини третьої статті 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до положень п.5 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Окрім того, відповідно п. 18-2Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81,116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Судом встановлено, що відповідно до рішення Гіркополонківської сільської ради Луцького району Волинської області №26/19 від 14.11.2014, [PERSON] в порядку, передбаченому ст.ст. 116, 117, 118 ЗК України, надано у власність зі зміненим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільської ради не наданих у власність та користування громадянам земельну ділянку площею 0,1300 га, яка знаходиться в с.Гірка Полонка, к.н. 0722881600:01:001:3735. Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за [PERSON] 29.12.2014, що стверджується копією свідоцтва про право власності № [NUMBER] та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31853904 від 29.12.2014 (Т. І а.с.109, 128-129). Таким чином, суд не вбачає належних підстав для задоволення позовної вимоги про визнання даної земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на Ѕ частки у такому майні за [PERSON] , у зв`язку із тим, що вказане майно є особистою власністю [PERSON] . Судом також встановлено, що тимчасова споруда на території Центрального парку культури та відпочинку імені Лесі Українки в м.Луцьку - дитячий майданчик та кафе «[INFO]» не перебуває у власності [PERSON] , а використовується ним у підприємницькій діяльності та є встановлена на підставі паспорту прив`язки, що виданий управлінням містобудування та архітектури №82-б/н -1 (тс) від 15.03.2019, за ним закріплено територію для комплексного благоустрою дитячого містечка « [INFO] » та групи малих архітектурних форм площею 9400.0 кв.м. із встановленою платою за користування строком на 10 (десять) років (сервітут) (Т. І а.с.183-208). Зважаючи на те, що вказане майно не є особистою приватною власністю відповідача, а перебуває в оренді для здійснення підприємницької діяльності, воно не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя та бути об`єктом поділу. Належна [PERSON] частка корпоративних прав у ПП «[INFO]» (код ЄДРПОУ [NUMBER]) становила 50% статутного капіталу підприємства, що стверджується копією статуту приватного підприємства в редакції від 30.06.2010 (Т.V а.с. 83-92). Згідно копії протоколу засновників (учасників) ПП «[INFO]» №1 від 13.02.2014, за договором купівлі-продажу від 13.02.2019 [PERSON] відчужив належну йому частку засновника (учасника) приватного підприємства [PERSON] , внаслідок чого [PERSON] було включено до складу засновників (учасників) ПП «[INFO]» з часткою в статутному капіталі в розмірі 350 000 грн., що становить 50% статутного капіталу. Окрім того, в матеріалах справи відсутня оцінка розміру частки [PERSON] в статутному капіталі ПП «[INFO]» станом на 2022 рік (Т.V а.с. 143-144). Одночасно з цим, державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи відбулась 16.02.2019 за №11981050011005411 (зміна складу або інформації про засновників), внаслідок чого корпоративні права було зареєстровано за [PERSON] (Т. І а.с.19-24). Відносини стосовно майна фізичної особи-підприємця регулюються нормами ЦК України та ГК України. У ч. 1 ст. 42 ГК України розкривається поняття "підприємництва" як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Проголошена в ст. 43 ГК України свобода підприємницької діяльності, згідно з якою підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, розкривається через принципи підприємницької діяльності, зазначені в ст. 44 цього Кодексу. Зокрема, принципами підприємництва є вільний вибір підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійне формування підприємцем програми діяльності, вибір постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільне розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійне здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд тощо. Підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи), є приватним підприємством (ст. 63 ГК України). Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст.ст. 62, 66 ГК України). Отже, реалізація майнових прав підприємства здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законодавчими актами України (ч. 4 ст. 66 ГК України). Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України). Таким чином, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачем вносилися під час шлюбу кошти до статутного капіталу приватного підприємства, для здійснення підприємницької діяльності за спільні кошти подружжя, а не за особисті кошти, а тому в матеріалах справи відсутні достатні докази для спростування факту того, що відповідач діяв виключно як суб`єкт господарювання в процесі здійснення ним господарської діяльності. Одночасно з цим, у період відчуження відповідачем частки у статутному капіталі підприємства діяла довіреність [PERSON] на ім`я [PERSON] від 04.05.2016 на представництво її інтересів з усіма необхідними повноваженнями у будь-яких органах, з усіх без винятку питань, що стосуватимуться розпорядження будь-яким належним їй нерухомим майном та/або рухомим, в тому числі, але не виключно корпоративними правами. Така довіренсть не була оспорена, визнана недійсною, так само як і не було оспорено, визнано недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав. Окрім того, вищевказана частка у статутному капіталі була відчужена відповідачем на користь третьої особи, яка не є учасником справи, а тому вирішення судом питання про майнові права останньої неможливим без її безпосередньої участі у справі. Щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ вартості транспортного засобу марки Volkswagen Transporter, 1998 р.в., н.з. [NUMBER] , суд зазначає наступне. Право власності за [PERSON] на вищевказаний транспортний засіб було зареєстровано 19.01.2011, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (Т. І а.с. 222). Як стверджує сам відповідач, даний транспортний засіб був придбаний ним для використання при здійсненні підприємницької діяльності. Доказів, які б спростовували зворотній факт чи обставини, стороною позивача не надано. В подальшому такий транспортний засіб також було відчужено на користь третьої особи, [PERSON] , що стверджується копією договору купівлі-продажу від 27.02.2019 (Т.І а.с.223-224), що, зокрема, унеможливлює вирішення вищевказаної позовної вимоги без участі такої особи у розгляді справі. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги первісного позову, суд задовольняє його частково, а саме в частині вимоги щодо розірвання шлюбу, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розглядаючи вимоги зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя при розірванні шлюбу, суд дійшов наступного висновку. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на Ѕ частину автомобіля марки Kia Ceed, н.з. [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] , суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом не було враховано вимог ст.70 СК України в частині, що стосується поділу майна подружжя, що є неподільним. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Аналіз зазначених норм дає суду підстави зробити висновок, що поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя можливий двома способами - або визначенням ідеальної частки, або присудженням цієї речі одному з подружжя з компенсацією частини вартості іншому з подружжя за його згодою. Одночасно з цим, визнання права власності на Ѕ частину транспортного засобу є неможливим, оскільки в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на неподільну річ визнається за одним із подружжя, а з іншого з подружжя постановляється до стягнення компенсація Ѕ вартості такого майна. Згідно ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зважаючи на вищевказане, в задоволенні позовних вимог в частині визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину автомобіля марки Kia Ceed, н.з. [NUMBER] , слід відмовити. Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом про визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири, гаража та підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає таке. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст.325 ЦК Україниможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Частиною 1 ст.63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1ст.70 СК Українивстановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно роз`яснень, наданих у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Судом встановлено, що право власності на нерухоме майно, а саме квартиру, гараж та підвальне приміщення за адресою: [ADDRESS] , загальною площею -148,3 кв.м., житловою площею - 79,2 кв.м., зареєстровано за [PERSON] у період шлюбу, а саме 20.02.2009 , що стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №165122877 від 26.04.2019 (Т.І а.с. 92-93). Будь-яких доказів, на підтвердження того, що вказане майно придбано відповідачем за зустрічним позовом [PERSON] за власні кошти зі згоди іншого з подружжя тощо суду надано не було. Майнові права й обов`язки подружжя в договірному порядку визначені не були. Зважаючи на вищевказане, в порядку поділу майна подружжя за позивачем за зустрічним позовом [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину квартири, гаража та підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] , виходячи із принципу рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. Таким чином, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] підлягає до часткового задоволення в частині визнання права власності на Ѕ частину квартири, гаража та підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] , в задоволенні решти вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial