Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Кредитна спілка «Істок» (далі за текстом - КС «Істок») звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитними договорами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.09.2020 [PERSON] набув членства у КС «Істок». 24.11.2020 між сторонами був укладений кредитний договір № ДКВ-2905, за умовами якого [PERSON] отримав від позивача кредит у сумі 53000 грн. Строк дії договору 18 місяців, тобто до 24.05.2022. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Плата за надання кредиту становить 65,34 грн щоденно. Крім цього, 24.11.2020 між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір № 1, за умовами якого плата за надання кредиту становить 392,05 грн з дня несплати щомісячного платежу згідно з кредитним договором № ДКВ-2905 від 24.11.2020. Також 16.12.2020 між сторонами був укладений кредитний договір № ДКВ-2909, за умовами якого [PERSON] отримав від позивача кредит у сумі 10000 грн. Строк дії договору 12 місяців, тобто до 16.12.2021. Відсоткова ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Плата за надання кредиту становить 14,25 грн щоденно. Крім цього, 16.12.2020 між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір № 1, за умовами якого плата за надання кредиту становить 85,48 грн з дня несплати щомісячного платежу згідно з кредитним договором № ДКВ-2909 від 16.12.2020. Також з метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № ДКВ-2905 24.11.2020 між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки № ДКВ-2905ДП1, за умовами якого поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Позивач зазначає, що належним чином виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, надавши [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 53000 грн та 10000 грн відповідно. Натомість відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання за даними договорами та 05.02.2021 припинив здійснювати оплату, унаслідок чого такі зобов`язання не були виконані у встановлені договорами терміни. Вказане призвело до наявності заборгованості, яка станом на 31.07.2021 за кредитним договором № ДКВ-2905 від 24.11.2020 становить 168840,05 грн, а саме: заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту у сумі 44288,08 грн, прострочена заборгованість за платою у сумі 52010,46 грн, заборгованість за відсотками у сумі 0,36 грн, компенсація згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 67541,15 грн, штраф у сумі 5000 грн. Також у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором № ДКВ-2909 від 16.12.2020, яка станом на 31.07.2020 становить 38718,18 грн, а саме: заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту у сумі 8491,76 грн, прострочена заборгованість за платою у сумі 11326,43 грн, заборгованість за відсотками у сумі 0,06 грн, компенсація згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у сумі 13899,92 грн, штраф у сумі 5000 грн. За таких підстав відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач просить достроково солідарно стягнути з [PERSON] та [PERSON] загальну заборгованість за кредитним договором № ДКВ-2905 від 24.11.2020 за період з 26.03.2021 до 31.07.2021 у сумі 168840,05 грн та загальну заборгованість за кредитним договором № ДКВ-2909 від 16.12.2020 за період з 26.03.2021 до 31.07.2021 у сумі 38718,18 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.01.2022 вказану позову заяву передано за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.02.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання, не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не висловлював. У судові засідання 24.03.2022, 15.04.2022 та 16.05.2022 відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, не з`явилися без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідачі не скористалися. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідачів до суду не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд приходить до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, укладеним між особою та кредитною спілкою, та регулюються главою 71 ЦК України і Законом України «Про кредитні спілки». Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вимогами ст. 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що спілка надає кредитні кошти на умовах їх платності. Розмір плати за надання кредиту кредитна спілка встановлює самостійно. Суд встановив, що 03.09.2020 [PERSON] звернувся до КС «Істок» з заявою про вступ до кредитної спілки, яку у подальшому було задоволено, що підтверджується витягом з протоколу засідання правління КС «Істок» № 106 від 03.09.2020. Того ж дня 03.09.2020 відповідач сплатив вступний внесок у сумі 5,00 грн та обов`язковий пайовий внесок у сумі 5,00 грн, що підтверджується копіями прибуткових касових ордерів № 229 та № 230 від 03.09.2020. Таким чином на підставі ст. 10, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про кредитні спілки» [PERSON] набув членства у КС «Істок». 24.11.2020 [PERSON] звернувся до позивача з заявкою на отримання кредиту члена КС «Істок», у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету КС «Істок» було прийнято рішення від 24.11.2020 про надання відповідачу кредиту згідно з поданою заявою у сумі 53000 грн. 24.11.2020 між КС «Істок» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № ДКВ-2905, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 53000 грн, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і виконати всі обов`язки за даним договором в повному обсязі. Строк дії договору становить 18 календарних місяці до 24.05.2022. Згідно з п. 2.5 Договору № ДКВ-2905 плата за надання кредиту становить 65,34 грн щоденно. Відповідно до п. 3.2 даного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Також 24.11.2020 між КС «Істок» та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020, відповідно до умов якого щоденна плата за надання кредиту становить 392,05 грн. Вказані зміни дійсні з дати укладання сторонами додаткового договору, інші положення кредитного договору залишаються без змін. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами договору про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020, надавши відповідачу кошти у сумі 53000 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 243 та № 244 від 24.11.2020. Крім цього, 16.12.2020 [PERSON] звернувся до позивача з заявкою на отримання кредиту члена КС «Істок», у зв`язку із чим на засіданні кредитного комітету КС «Істок» було прийнято рішення від 16.12.2020 про надання відповідачу кредиту згідно з поданою заявою у сумі 10000 грн. 16.12.2020 між КС «Істок» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № ДКВ-2909, відповідно до п. 1.1, 1.2 якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит і виконати всі обов`язки за даним договором в повному обсязі. Строк дії договору становить 12 календарних місяці до 16.12.2021. Згідно з п. 2.5 Договору № ДКВ-2909 плата за надання кредиту становить 14,25 грн щоденно. Відповідно до п. 3.2 даного договору процентна ставка за користування кредитом становить 0,001 % річних. Також 16.12.2020 між КС «Істок» та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до договору про споживчий кредит № ДКВ-2909 від 16.12.2020, відповідно до умов якого щоденна плата за надання кредиту становить 85,48 грн. Вказані зміни дійсні з дати укладання сторонами додаткового договору, інші положення кредитного договору залишаються без змін. Позивач належним чином виконав зобов`язання, передбачені умовами договору про споживчий кредит № ДКВ-2909 від 16.12.2020, надавши відповідачу кошти у сумі 10000 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером № 258 від 16.12.2020. Так, у п 4.1 вказаних договорів № ДКВ-2905 та № ДКВ-2909 визначено, що позичальник щомісячно сплачує кредитору платіж, що складається з нарахованої плати, частини кредиту та процентів за користування кредитом до дати та у розмірі, що вказані в Графіку повернення кредиту та сплати зобов`язань, наведеному в додатку до договору. Відповідно до п. 4.3. договорів платежі проводяться позичальником згідно з Графіком у повному обсязі шляхом внесення готівки в касу кредитора або на зазначений у договорі рахунок. Згідно з п. 4.7.2 вказаних договорів за порушення умов договору передбачена сплата позичальником штрафу в розмірі 1000 грн за порушення сплати кожного платежу згідно з графіком платежів. У п. 4.7.3 договорів передбачено, що за порушення умов договору настають правові наслідки, а саме повернення позичальником суми боргу (основної суми кредиту, плати та процентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції та 200% річних від простроченої суми за весь час прострочення сплати зобов`язань за Договором згідно зі ст. 625 ЦК України. Обґрунтовуючи позов позивач вказує на те, що відповідач несвоєчасно погашав кредит, чим порушив умови кредитних договорів № ДКВ-2905 від 24.11.2020 та № ДКВ-2909 від 16.12.2020. Як вбачається із розрахунку заборгованості та бухгалтерської довідки розрахунку боргу, [PERSON] з 05.02.2022 припинив здійснювати виплату кредитних платежів, чим порушив умови кредитного договору № ДКВ-2905 від 24.11.2020. У зв`язку з цим за період з 26.03.2020 до 31.07.2020 виникла заборгованість за кредитом у сумі 168840,05 грн, яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту - 44288,08 грн; прострочена заборгованість за платою за надання кредиту - 52010,46 грн; заборгованість за відсотками - 0,36 грн; 200% річних згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору - 67541,15 грн; штраф згідно з п. 4.7.2 договору - 5000,00 грн. Також як вбачається із розрахунку заборгованості та бухгалтерської довідки розрахунку боргу, [PERSON] з 05.02.2022 припинив здійснювати виплату кредитних платежів, чим порушив умови кредитного договору № ДКВ-2909 від 16.12.2020. У зв`язку з цим за період з 26.03.2020 до 31.07.2020 виникла заборгованість за кредитом у сумі 38718,18 грн, яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою (тілом) кредиту - 8491,76 грн; прострочена заборгованість за платою за надання кредиту - 11326,43 грн; заборгованість за відсотками - 0,06 грн; 200% річних згідно зі ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору - 13899,92 грн; штраф згідно з п. 4.7.2 договору - 5000,00 грн. Вимогу позивача повернути усю суму кредиту та здійснити платежі за нарахованими відсотками за користування кредитом та інші платежі (листи № 74 та № 74/1 від 31.03.2020) відповідач не виконав та продовжує порушувати зобов`язання за кредитними договорами. Станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитними договорами у добровільному порядку не сплатив. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). При цьому відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ураховуючи, що відповідач [PERSON] не з`явився у судове засідання та доказів на спростування доводів позивача не надав, суд вважає доведеним факт невчинення відповідачем дій на виконання умов договорів про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020 та № ДКВ-2909 від 16.12.2020, а саме щодо несплати кредитних платежів, відсотків за користування кредитом та плати за надання кредиту. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом дострокового стягнення з [PERSON] на користь КС «Істок» заборгованості за договором про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020 за період з 26.03.2020 до 31.07.2021 на загальну суму 168840,05 грн, а також заборгованості за договором про споживчий кредит № ДКВ-2909 від 16.12.2020 за період з 26.03.2020 до 31.07.2021 на загальну суму 38718,18 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов у цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог до поручителя [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд встановив, що з метою забезпечення виконання [PERSON] умов договору про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020 позивач та [PERSON] уклали договір поруки № ДКВ-2905 ДП2 від 24.11.2020. Згідно з умовами договору [PERSON] зобов`язався відповідати перед кредитором всім свої майном за повне та своєчасне виконання [PERSON] його зобов`язань у повному обсязі, які виникли з договору про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020 на загальну суму 53000 грн. Відповідно до п. 2.1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором солідарно нарівні з позичальником за повернення суми кредиту та нарахованих згідно з умовами кредитного договору зобов`язань, відшкодування збитків відповідно до ст. 553-559 ЦК України. Згідно з п. 3.1 договору поруки сторони погодили, що строк дії поруки становить 10 років, але у будь-якому разі порука припиняє свою дію не раніше повного виконання зобов`язань за кредитним договором (основним зобов`язанням). Ураховуючи, що як встановив суд, боржник [PERSON] не виконав своє зобов`язання за договором про споживчий кредит № ДКВ-2905 від 24.11.2020, унаслідок чого виникла заборгованість у сумі 168840,05 грн, суд вважає, що позивач має право на захист такого свого порушеного майнового права шляхом стягнення суми заборгованості у солідарному порядку з боржника та поручителя. Приймаючи до уваги, що вимогу позивача повернути усю суму кредиту та здійснити платежі за нарахованими відсотками за користування кредитом та інші платежі (лист № 75 від 31.03.2020) відповідач [PERSON] не виконав, суд доходить висновку, що позов у частині вимог позивача до [PERSON] про солідарне стягнення вказаної заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Разом з тим жодних доказів того, що виконання договору про споживчий кредит № ДКВ-2909 від 16.12.2020 також забезпечене порукою [PERSON] та що між ними та позивачем укладався відповідний договір поруки, суду не надано. Відтак суд вважає, що позивач не довів право вимоги до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за вказаним вище кредитним договором, а відтак позов у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3113,40 грн, що підтверджується квитанцією № МР_АВ070397RNS_20528891 від 06.08.2021. Відтак з урахування вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 168840,05 грн х 1,5 % = 2532,60 грн судового збору, який підлягає стягненню у рівних частинах з обох відповідачів; 38718,18 грн х 1,5 % = 580,77 грн судового збору, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . При цьому вимогами закону не передбачено стягнення комісії за сплату судового збору, а тому сплачена комісія у розмірі 31,30 грн стягненню не підлягає.

Outcome: partial