Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся в суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 11589,14 грн., з них: 3000 грн. - основний борг; 8016 грн. - проценти за користування; 149,40 - 3% річних від простроченої суми згідно ст. 625 ЦПК України ; 423,74 грн. - інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦПК України. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. Позов мотивовано тим, що 11.03.2021 між позивачем та відповідачем укладено договір позики № 3693407291-276126 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі - Договір) та Додаток № 1. Договір укладено згідно ст. 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Законів України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис» «Про електронні документи та електронний документообіг», Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «КОШЕЛЬОК». Згідно п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених Договором. Пункт 2.1 Договору передбачає, що кредит надавався строком на 20 діб, початком якого є дата підписання, а закінченням - дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Відповідно до п. 2.4 Договору позика надавалась згідно заяви відповідача, шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на картковий рахунок, вказаний позичальником у заяві. Згідно п. 2.3 Договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1 Договору. Останнім днем повернення позики є 30.03.2021, а 31.03.2021 вважається днем виникнення заборгованості. Сторони в п.3.1 домовились, що проценти нараховуються за фактичне число календарних днів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, перерахувавши позивачу зазначену у договорі суму коштів. Відповідач своїх зобов`язань не виконав: станом на момент подачі позову до суду (11.11.2021) у відповідача перед позивачем існує несплачена сума платежів, в т.ч. прострочена непогашена заборгованість, що складається із основного боргу, процентів за користування, 3% річних та інфляційних втрат згідно ст. 625 ЦПК України на загальну суму 11 589,14 грн. Процесуальні дії 11.11.2021 позовна заява надійшла до суду ( на пошту здана 02.11.2021). 16.11.2021 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; перше судове засідання призначено на 15.12.2021, яке було відкладене за заявою відповідача у зв`язку з його перебування на стаціонарному лікуванні, на 26.01.2022, яке у свою чергу відкладене на 22.02.2022, 21.03.2022 за заявою відповідача про надання можливості надання відзиву. У зв`язку зі збройною агресією рф та тимчасовою окупацією діяльність суду була призупинена і відновлена розпорядженням голови ВС 21.04.2022. судове засідання призначене на 26.05.2022. Позиції сторін Позивач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений вчасно, належним чином. У позовній заяві позивач просив провести розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився,про дату та час судового засідання був повідомлений вчасно, належним чином. Направив до суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без його участі. Крім цього, у заяві зазначив, що заперечує проти позову, так як згідно умов договору йому повинні були нараховуватись відсотки до 90 днів, а позивач нарахував відсотки понад 90 днів. Встановлені судом обставини Судом встановлено, що 11 березня 2021 між [PERSON] та ТОВ «Кошельок» за допомогою веб-сайту позивача Koshelok . net, було укладено договір № 3693407291-276126 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та Додаток № 1 до Договору, який є невід`ємною частиною договору. На виконання п. 1.1. Договору, платіжним дорученням № 29104 від 11 березня 2021 на картку клієнта в АТ «КБ «Приватбанк» № [NUMBER] позивачем були перераховані кредитні грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення. Згідно з п. 2.3 Договору позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, передбаченого п. 2.1 цього Договору, а саме 20 діб. Останнім днем повернення позики є 30.03.2021, а 31.03.2021 вважається останнім днем виникнення заборгованості. Суд звертає увагу, що відповідачем факт отримання зазначеної суми позики не оспорюється. В п.2.6 Договору визначено, що датою повернення (погашення) кредиту, так само як і датою сплати процентів, вважається дата зарахування коштів на рахунок Коредитодавця . Згідно п.3.1. проценти нараховуються за фактичне число днів користування кредитом. П.3.4 передбачено, що відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням , обслуговуванням , погашенням кредиту та укладенням цього договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком до Договору, становить 4260 грн., або 142% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1260 грн., або 42% від суми кредиту. П.3.5. Сторони погоджуються, що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановленим п.2.1. Договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання Позичальника за цим договором продовжуються на весь період користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п.3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2% від суми кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою, визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з дня укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджується на весь період користування кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які булим сплачені, які були сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п 2.1 Договору. П.3.6 Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком продовження строку користування Кредитом на наступних умовах: П. 3.7. визначено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення Лояльного періоду , але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. П. 3.8 З наступного дня після закінчення Лояльного періоду, позичальник зобов`язується сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 730 % процентів річних, що становить 2% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Отримавши кошти, у сумі 3000 грн., що підтверджується зазначеним вище дорученням, відповідач не дотримувався здійснення передбачених графіком розрахунків термінів погашення позики, і у встановлений термін (30.03.2021) позики не погасив, здійснивши єдиний платіж, згідно з наданим позивачем детальним розрахунком у сумі 1764 грн. 15.07.2021). Відтак, сума заборгованості відповідач за отриманою позикою , за розрахунком позивача за період з 11.03.2021 по 22.08.2021, становить: 3000 грн. тіла кредиту, 9016 грн. нарахованих відсотків, та, згідно ст. 625 ЦК України, 149,40 грн. 3% річних і 423,74 грн. 423,74 грн. інфляційних втрат. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Зазначений вище договір позики укладений у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Уклавши договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщено на сайті позичальника Koshelok. net. Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Висновки суду Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги що стягнення тіла отриманої позики у сумі 3000 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, як і нарахована сума відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 8016 грн. Факт отримання позики у сумі 300 грн. сторонами не оспорюється, а, з наведених вище умов договору, вбачається правомірне нарахування позивачем 2% річних за кожен день прострочення за весь період користування кредитом: відповідач мав повернути 4260 грн. (суму кредиту з відсотками) 30.03.2021. Відповідач же , в порушення умов договору, здійснив лише одну проплату у сумі 1764 грн. 15.07.2021. Суд вважає, що відповідач невірно трактує п.3.7 Договору щодо права позивача нараховувати відсотки лише протягом 90 днів, оскільки зазначеним пунктом врегульовано повернення основної суми зобов`язання, а нарахування відсотків у розмірі 2% від залишку суми Кредиту за кожен день прострочення повернення заборгованості, врегульовано окремим пунктом 3.9 Договору. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед відповідачем становить: -основний борг - 3000 грн.; -проценти за користування - 8016 грн. При цьому з розрахунку вбачається, що нарахування проводилось в однаковій сумі (2% (60 грн.) від залишку суми Кредиту за кожен день прострочення за період з 11.03.2021 по 21.08.2021). Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ст. 625 ЦК України Позивач просив стягнути з відповідача за період з 11.03.2021 по 21.08.2021: -3% річних від простроченої суми - 149,40 грн.; -інфляційні витрати - 423,74 грн. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями (постанова ВСУ від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс1 1). За змістом ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов 'язання боржник зобов 'язаний на вимогу кредитора сплатити 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, відтак суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для покладення обов`язку на боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, сплатити 3 % річних від простроченої суми, оскільки зазначеним договором встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами: позивач вимагає сплати процентів за користування грошовими коштами, наданими в якості позики, та застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) за один і той же період (з 11.03.2021 по 21.08.2021). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Згідно зі статтями 251, 253 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як зазначено вище, в укладеному Договорі ( п.3.6) сторонами передбачено «Відкладальну умову» дії договору, де зазначено, що фаат користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Лояльного періоду має наслідком продовження користування кредитом. А тому стягнення з відповідача за один і той же період і відсотків за користування кредитом, узгоджених у договорі та відсотків, передбачених ст. 625 ч.2 ЦК України, фактично буде подвійною відповідальністю відповідача, а тому у задоволенні цієї позивної вимоги слід відмовити. Щодо витрат на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, між товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лібертас»» та позивачем 25.10.2021 укладено договір № К02/25-10/2021 про надання правової допомоги. Згідно п. 4.1 статті 4 Договору про надання правової допомоги, розмір оплати складає 10000 грн. Позивачем до суду надано копію попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат по даній справі, згідно з яким позивач має сплатити ТОВ «Юридична компанія «Лібертас»» за умовами договору № К02/25-10/2021 грошові кошти в сумі 10000 грн. Крім цього, позивачем до суду надано копію Акту № АК-00000002 здачі-прийняття робіт (надання послуг), згідно з яким ТОВ «Юридична компанія «Лібертас»» виконала свої зобов`язання щодо надання правової допомоги позивачу за умовами договору К02/25-10/2021 від 25.10.2021. Загальна вартість робіт становить 10000 грн. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи відсутній докази, що правнича допомога надавалась саме адвокатом, і чи входять такі до складу ТОВ «Юридична компанія «Лібертас», яка і надавала правову допомогу позивачу згідно зазначеного вище договору. А тому підстав для задоволення вимоги щодо покладення таких витрат на відповідача суд не вбачає. Судові витрати Представником позивача до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 2279 від 01.11.2021 року про сплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 2270 грн. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовну заяву задоволено частково, суд, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2157,64 грн., виходячи з розрахунку: 11589,14 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2270 грн. (сума сплаченого судового збору) : 11016,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2157,649 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial