Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

В жовтні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила постановити рішення, яким визначити їй, [PERSON] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , терміном в один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили. Позивач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позові, проти заочного розгляду справи не заперечував(а.с.37). Відповідач Обухівська територіальна\~громада Дніпровського\~району Дніпропетровської\~області про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомленні\~належним чином,\~однак представник\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~причини неявки\~суду не\~повідомив, а тому зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги позивача(а.с.24). Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами спадкової справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Статтями 1216, 1217 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується актовим записом N 1489 від 03 серпня 2021 року, вчиненим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 03 серпня 2021 року (а. с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Відповідно до довідки Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №356» №36 від 21 лютого 2022 року [PERSON] постійно з 01 січня 2016 року та по теперішній час мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9), тобто позивач мешкав разом зі спадкодавицею на час її смерті. Згідно матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] інших спадкоємців у померлої не має(а.с.27-34). Як вбачається з матеріалів справи, 08 лютого 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Журавель В.Ю. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.28). Однак приватний нотаріус відкривши спадкову справу, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] був пропущений строк на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 лютого 2022 року (а.с.64). Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 06.02.2013 року в справі №6-167цс12. Встановлено, що у позивача були поважні причини, з яких він пропустив строк, визначений ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини в силу виконання ним постанови КМУ №1236 від 09 грудня 2020 року Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, якою запроваджено обмежувальні протиепідемічні заходи. Також суд бере до уваги викладені позивачем обставини, щодо його фактичного проживання зі спадкодавицею, які підтвердженні довідкою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив №356» №36 від 21 лютого 2022 року. Таким чином, позивач був об`єктивно позбавлений можливості своєчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений ЦК України шестимісячний строк, через поважні причини. Вищевказане підтверджується тим, що [PERSON] все ж таки звернувся до нотаріальної контори після спливу встановленого шестимісячного строку. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач фактично прийняв спадщину так як на момент смерті матері не заявляв про відмову від прийняття спадщини. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17 зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, виходить з того, що поважними причинами можуть бути причини, пов`язані з об`єктивними обставинами, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами можуть бути визнаними: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Європейський суд зазначає в своїх рішеннях, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст.6 не відповідало б меті та призначенню цього положення. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити, визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , терміном у 3 (три) місяці з дня набрання законної сили рішення суду. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved