Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заставнівського районного суду\~з позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] із 04.03.2013 по 10.02.2020 . В шлюбі в них наро та [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.10.2020 [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щомісячно по 2500 грн на кожну дитину, але не менше 50% для дитини відповідного віку, починаючи із 17.06.2020 і до досягнення ними повноліття. Позивач посилається на те, що з дня ухвалення судового рішення щодо стягнення аліментів його сімейний стан змінився, він одружився із [PERSON] . У вказаному шлюбі мають доньку [PERSON] , [INFO] . Для утримання сім`ї позивач їздив на заробітки за кордон, однак із карантинними обмеженнями виїзд за кордон унеможливлюється на невизначений термін, постійного місця роботи на Україні та стабільного доходу він не має. Станом на 01.01.2022 заборгованості по сплаті аліментів в нього не має, однак у зв`язку із стягненням із нього щомісячно аліментів в розмірі 5000 грн. ставить його в скрутне матеріальне становище. У зв`язку із наведеним позивач просить зменшити суму стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на підставі рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.10.2020 на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 2500 грн на кожного, але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку на 1400 грн на кожну дитину, але не менше ніж 50% для дитини відповідного віку. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, обгрунтував його вищенаведеним. Представницею відповідачки [PERSON] до суду надано відзив на позовну заяву. Обставини, які зазначені в ньому представниця в судовому засіданні підтримала повністю, просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши відзив на позовну заяву, який наданий відповідачкою, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2013, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно копії повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13.11.2019, серії [NUMBER] від 13.11.2019 позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] являються батьками останніх (а.с.9-10). Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 28.10.2020 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , проживаючого в [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожного, але не менше 50 % для дитини відповідного віку, починаючи із 17.06.2020 року до досягнення ними повноліття. Рішення набрало законної сили 28.01.2021. (а.с. 11-13). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 11.06.2021 , 11.06.2021 [PERSON] одружився із [PERSON] (а.с.15). У шлюбі в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 13.09.2021 (а.с.16). Згідно довідки Заставнівської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості № 1765/2404.01-21 від 20.12.2021 , [PERSON] у період із 01.06.2021 по 19.12.2021 не був зареєстрований в Заставнівській районній філії Чернівецького обласного цетру зайнятості як безробітний (а.с.18). Згідно довідок відділу №2 (м.Заставна) Управліня праці та соціального захисту населення Чернівецької районної державної адміністрації Чернівецької області за №1144, 596 від 20.12.2022, [PERSON] на обліку у вказаному відділенні не перебуває та не занесений до Єдиного Державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, а також не отримує жодних видів допомог (а.с.21-22). Згідно довідки Веренчанської сільської ради № 1869 від 20.12.2021 та Акту обстеження матеріально-порбутових умов від 20.12.2021, [PERSON] проживає в с. Веренчанка Чернівецького району Чернівецької області в будинку колишньої дружини [PERSON] . Його сім`я складається із : дружини- [PERSON] , дочки- [PERSON] , 2021 року народження. В [PERSON] наявні земельні ділянки розміром 0,1069 га та 0,3352 га. В підсобному господарстві нічого не утримується, власного транспортного засобу не має (а.с.19, 25). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за № 65109565 від 10.12.2021, вбачається, що [PERSON] , починаючи із червня 2020 по березень 2021 не сплачував присуджений розмір аліментів, існувала заборгованість. В період із квітня-вересня 2021 сплачував періодично, а в жовтні 2021 [PERSON] сплачено аліменти в розмірі 72750 грн. (одноразовий платіж). Станом на 01.01.2022 заборгованості по сплаті аліментів не має (а.с.14). Із довідки Державної прикордонної служби України від 11.05.2022, яка витребувана судом за клопотанням представниці відповідачки вбачається, що [PERSON] протягом жовтня 2021- січня 2022 неодноразово перетинав державний кордон України. Останній раз виїхав за межі України 22.01.2022. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Згідно з п.23 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стани. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не надав суду достатніх доказів свого важкого матеріального становища та покращення такого у відповідачки, з якою проживають їх спільні діти та на утриманні якої вони перебувають. Той факт, що він не працює та на його утриманні перебуває теперішня дружина й донька, не є тією безумовною підставою для зменшення розміру аліментів і не звільняє його від визначеного судом розміру обов`язку утримувати дітей. Так, Верховний суд у постанові від 30.08.2021 року (справа №301/2160/20) звернув увагу на те, що зміна сімейного стану платника аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки існує принцип, за яким усі діти мають право на однакове утримання від батька. На підставі\~вищевикладеного,\~а також\~у зв`язку\~із тим,\~що позивач\~є особою\~працездатного віку,\~має задовільний\~стан здоров`я,\~відсутність будь-яких\~належних та\~допустимих доказів\~про погіршення\~його матеріального\~стану з\~моменту прийняття\~судового рішення\~про стягнення\~аліментів на\~утримання доньок,\~а також\~ті обставини,\~які наводить\~позивач в\~обґрунтування та\~на підтвердження\~заявлених вимог,\~в розумінні\~вищезазначених норм\~матеріального закону\~(ст.\~192\~СК України)\~та позиції\~Верховного Суду\~України,\~на думку\~суду,\~не є\~істотними та\~достатніми для\~зменшення визначеного\~за судовим\~рішенням розміру\~аліментів,\~адже факт\~наявності у\~позивача іншої\~дитини,\~ яку\~він утримує,\~не може\~слугувати самостійною\~підставою для\~зменшення розміру\~стягуваних аліментів,\~та те,\~що розмір\~цих аліментів\~за судовим\~рішенням не\~є завищеним\~та відповідає\~розміру,\~передбаченому нормами\~діючого Сімейного\~кодексу України,\~а тому\~суд \~приходить до\~висновку про\~відмову в\~задоволенні позовних\~вимог.

Outcome: dismissed