Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила наступне. [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на будинок позивач набула на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.1983р. Упродовж користування цим житловим будинком позивач набула право власності на земельну ділянку для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд. З метою відчуження житлового будинку позивач звернулася до нотаріальної контори з документами, що посвідчують право власності на це майно. Проте, отримала повідомлення про неможливість посвідчення нотаріусом правочину з відчуження цього будинку, так як існує заборона у вигляді арешту, накладена на це майно 07.06.1978 року Коростишівською державною нотаріальною конторою згідно повідомлення Житомирського облбудбанка. На даний час неможливо отримати документи щодо природи внесення обтяження та його ініціатора у зв`язку з відсутністю підприємства, а також давності збереження документації. Тому позивач просить позов задовольнити та зняти заборону на нерухоме майно. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали. Просили суд задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що Коростишівська міська рада не являється органом, що проводив реєстрацію заборони відчуження житлового будинку позивача, а тому не може бути відповідачем по справі. В задоволенні позову просила відмовити за безпідставністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши думку позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №261824040 від 16.06.2021р. Право власності на будинок набуто на підставі договору купівлі-продажу від 19.07.1983р., посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори, зареєстровано у реєстрі № 1954. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено заборону (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3003644, зареєстровано: 23.03.2006 року, в графі «Власник» власником будинку вказана [PERSON] . Підстава обтяження: повідомлення б/н, Житомирбудобанк. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про скасування заборони на нерухоме майно є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved