Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., в якій просила суд визнати недійсним з моменту вчинення договір купівлі-продажу квартири від 24.07.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] , засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., зареєстрований в реєстрі № 7489, квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 09.11.2007 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки до кредитного договору № 014/1179/74/1602 від 09.11.2007, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі № 21753. 07.05.2009 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-768/10 було розірвано кредитний договір № 014/1179/74/1602 від 09.11.2007 та стягнуто з [PERSON] заборгованість у розмірі 1 235 472,14 грн. 26.12.2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» передав право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Вектор Банк», яке в свою чергу передало вказане право ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт». 27.12.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та Шевчук О.Г. уклали договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, договір відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів та договір відступлення права вимоги№ 1, № 2 за кредитним договором № 014/1179/74/1602 від 09.11.2007, чим були порушені вимоги законодавства. 19.07.2017 та 26.07.2017 позивачем на адресу [PERSON] були направлені пропозиції щодо погашення заборгованості в розмірі, встановленому в рішенні суду, однак вони залишилися без відповіді. [PERSON] всупереч вказаним вимогам та пропозиціям зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки, а саме [ADDRESS] , одразу реалізував його по заниженій вартості [PERSON] , яка в свою чергу 24.07.2017 реалізувавла предмет іпотеки [PERSON] за 200 123,00 грн., хоча середня ринкова вартість цієї квартири в десятки разів вище. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи у суді, відзив на позовну заяву до суду не подали, про причини неявки у судові засідання не повідомляли, тому суд ухвалив розглядати справу у їхню відсутність. Третя особа приватний нотаріус Ковальчук С.П. також не направив до суду своїх пояснень з приводу заявлених позовних вимог. Заяви, клопотання сторін. 28.08.2017 [PERSON] подала до суду позовну заяву. 04.12.2017 відповідач [PERSON] подала до суду апеляційну скарга на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва про відкриття провадження у справі. 12.01.2018 представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про забезпечення позову та заяву про залучення співвідповідача. 20.02.2018 представник відповідача [PERSON] подав заяву про зупинення провадження у справі. 27.10.2020 [PERSON] подала заяву про поновлення провадження у справі. 28.01.2021 [PERSON] подав клопотання про відкладення розляду справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Леонтюк Л.К. від 04.09.2017 відкрито провадження за позовною заявою [PERSON] та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.01.2018 апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу про відкриття провадження у справі визнано неподаною та повернуто апелянту. Ухвалами Дарницького районного суду м. Києва від 15.01.2018 заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову та про залучення співвідповідача повернуто заявникові. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.03.2018 зупинено провадження у справі. 08.10.2018 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у звязку із закінченням терміну повноважень судді Леонтюк Л.К. та справу передано для розгляду судді Заставенко М.О. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 04.11.2020 прийнято цивільну справу до свого провадження, поновлено провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 02.06.2021 судом направлено запит щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.08.2021 замінено сторону позивача [PERSON] її правонаступником [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03.11.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У призначене судове засідання 20.01.2022 сторони не прибули, розгляд справи відкладено на 15.03.2022. 15.03.2022 судове засідання, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану через війському агресію російської федерації, не відбулося. Наступне судове засідання було призначено на 18.05.2022, однак сторони у судове засідання не прибули. Фактичні обставини, встановлені судом. 09.11.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , з метою забезпечення виконання умов кредитного договору укладено договір №014/1179/74/1602 від 09.11.2007, укладено договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» право вимоги набуття у власність нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] за договором № 2107-14/059Р-2-15 про резервування обєкту нерухомості та порядок погашення облігацій від 10.10.2007, що укладений між іпотекодавцем та ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Столиця» (а. с. 9-10). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.05.2009 у справі № 2-768/1/10 задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] , розірвано кредитний договір № 014/1179/74/1602 від 09.11.2007, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 1 235 472,04 грн. (а. с. 11 - 12). 26.12.2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило [PERSON] повідомлення про передачу права грошової вимоги за вказаним кредитним договором ПАТ «Вектор Банк», яке в свою чергу передало вказане право ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» (а. с. 13, 14). 27.12.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та [PERSON] уклали договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, договір відступлення права вимоги за договором застави цінних паперів та договір відступлення права вимоги№ 1, № 2 за кредитним договором № 014/1179/74/1602 від 09.11.2007 (а. с. 15, 16 -17, 18 - 20). 19.07.2017 та повторно 26.07.2017 позивачем на адресу [PERSON] були направлені пропозиції щодо погашення заборгованості в розмірі 1 235 472,04 грн. (а. с. 21, 22, 23). 24.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу кварити [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстровано за № 7489 (а. с. 25). Із вказаного договору вбачається, що квартира [ADDRESS] належить продавцю [PERSON] згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 92474657, виданого Легкобит С.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 20.07.2017 та зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20.07.2017, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1306041980000. Норми права, на які посилається позивач та які застосував суд. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач посилається на те, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири був вчинений під впливом обману та порушує конституційних прав і свобод людини і громадянина. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України. За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 228 ЦК України, Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною третьою статті 11 ЦПК України передбачається принцип диспозитивності, згідно з яким особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Перевіряючи на відповідність вказаним нормам права доводи позивача щодо недійсності договору купівлі-продажу квартири, суд вважає їх недоведеними, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів, які б свідчили про те, що оскаржуваний договір був вчинений під впливом обману. Слід зазначити також і те, що позивачем не надано суду доказів того, що квартира [ADDRESS] належала позивачеві, оскільки предметом договору іпотеки, стороною якого була позивач, було право вимоги набуття у власність нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed