Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач, 10 лютого 2021 року звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить: розділити спільне часткове майно - виробничий будинок гараж автомашин, розташований за [ADDRESS] ; припинити право її спільної часткової власності на ј частину вказаного виробничого будинку гаражу автомашин та визнати за нею право власності на гараж автомашин площею 256,3 кв.м. з навісом, розташований за [ADDRESS] . Вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником 1/4 частини виробничого будинку гаражу автомашин, розташованого за [ADDRESS] . Право власності на зазначений об`єкт нерухомого майна отримала на підставі рішення Знам`янського міськрайонного суду від 17 квітня 2007 року у справі № 2-718/07, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу від 29 березня 2005 року 1/4 частини гаражу автомашин, розташованого по [ADDRESS] , вартість якого складає 2625 грн. 00 коп., що відбувся між ТОВ Агрофірма "Мошоринське" та нею. Фактичино, належна їй 1/4 частина виробничого будинку являє собою відокремлений гараж автомашин площею приміщень 256,3 кв.м з навісом, якими з часу придбання вона мирно володіє та підтримує це своє майно в належному санітарно-технічному стані. Власника інших 3/4 частин виробничого будинку юридично в природі не існувало - ні на час придбання нею 1/4 його частини, ні наразі. ТОВ Агрофірма "Мошоринське" право своєї власності на цей об`єкт та інші належні їй об`єкти нерухомого майна за браком коштів не реєструвала, все це майно лише перебувало в неї на балансі. Ухвалою Господарського суду Кіровогрдаської області від 26 червня 2003 року у справі № 3/181 було порушено процедуру банкрутства вказаної юридичної особи. Ухвалою того ж суду від 13 січня 2004 року у справі про банкрутство ТОВ Агрофірма "Мошоринське" ліквідатором було призначено арбітражного керуючого Христенка Вадима Васильовича, який і підписав 29 березня 2005 року акт приймання-передачі їй основних засобів вартістю 2625 грн. 00 коп. Всю цю інформацію вона отримала з розмови її представника з ліквідатором Христенком В.В. Кому і за яку ціну було продано інші 3/4 частини будівлі [ADDRESS] , яке на той час входило до складу Знам`янського району Кіровоградської області, їй не відомо і дізнатися цю інформацію немає в кого. Процес ліквідації ТОВ Агрофірми «Мошоринське» завершився у 2006 році, коли був підписаній ліквідаційний баланс, всі матеріали ліквідації передані до Господарського суду Кіровоградської області, провадження у справі закрито і внесено відомості про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. На жаль за спливом визначено строку зберігання цих документів (10 років), отримати їх копії навіть в архіві Господарського суду Кіровоградської області немає можливості. За інформацією, викладеною в довідці Знам`янського районного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" №320 віці 30 грудня 2020 року, реєстрація прав власності на 3/4 частини виробничого будинку гаражу автомашин, розташованого за [ADDRESS] в БТІ не проводилася. Таким чином, це майно підпадає під ознаки ст.335 ЦК України і є безхазяйною річчю. Самого об`єкту нерухомого майна - 3/4 частин виробничого будинку гаражу автомашин, розташованого за [ADDRESS] фізично не існує, оскільки в той час, коли вона придбала свою 1/4 частину виробничого будинку, його розібрали і вивезли у вигляді будівельних матеріалів. Фундамент, що залишився, немає нічого спільного (ні стін, ні даху) з належним їй гаражем автомашин, тобто фактично відсутній об`єкт права спільної часткової власності, а існують окремі об`єкти нерухомого майна. З метою оформлення у власність земельної ділянки, на якій розташоване вказане її майно, вона звернулася до Мошоринської сільської ради і рішенням №208 від 20 квітня 2017 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Але, висновком розробника проекту землеустрою Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України» про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10 жовтня 2017 року №14039/82-17, проект землеустрою погоджений не був з наступних підстав: відповідно до матеріалів проекту землеустрою, на запроектованій земельній ділянці розташовано об`єкт нерухомоого майна (нежитлове приміщення), яке належить на праві власності спільної часткової власності [PERSON] у розмірі ј частки (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10 липня 2007 року номер витягу 15178710). Оскільки, право власності на об`єкт нерухомого майна є спільною частковою власністю, тобто кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно, у власність передається земельна ділянка під об`єктом нерухомого усім співвласникам (стаття 120 Земельного кодексу України). Таким чином, підставою її звернення до суду з цим позовом є неможливість оформити право користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їй об`єкт нерухомого майна. З метою недопущення порушення чи обмеження можливих прав інших співвласників, які можуть виникнути у майбутньому на ѕ частини виробничого будинку гаражу автомашин, розташованого за № З0 по [ADDRESS] , заявляє до суду вимогу про розподіл спільного часткового майна, який вже фактично відбувся та визнання за нею права власності на окремий об`єкт нерухомого майна - гараж автомашин площею 256,3 кв.м. з навісом, розташований за №З0 по [ADDRESS] . Вирішити цей спір у позасудовому порядку вона не має змоги, оскільки відсутній співвласник інших 3/4 частин спільного майна виробничого будинку [ADDRESS] . Позов заявляється до Суботцівської сільської ради, як органу територіальної громади, на території якої розташована річ, яка не має власника або власник якої невідомий. На позовну заяву, представником відповідачем подано відзив, згідно з яким Суботцівська сільська рада заперечує проти заявленого позову, так як вважає себе неналежним відповідачем у справі, а заявлені позовні вимоги безпідставними. Позивач та його представник адвокат Перемот О.Г. у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, подав клопотання, в якому просив розгляд спарви провести без участі представника сільради з урахуванням поданого ними відзиву на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2007 року (справа №2-718/07), визнано дійсним договір купівлі-продажу від 29 березня 2005 року ј частини гаража автомашин, розташованого по [ADDRESS] , вартість якого складає 2625 грн., що відбувся між ТОВ Агрофірма «Мошоринське» та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на ј частину гаража автомашин, вартістю 2625 грн. розташованого по [ADDRESS] (а.с. 8-9). Відповідно до Витягу про реєстацію права власності на нерухоме майно за [PERSON] на підставі вказаного рішення суду, 10 липня 2007 року зареєстровано право власності на ј частку нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Реєстраційний номер:19503540. Форма власності: приватна спільна часткова (а.с. 10). На виробничий будинок ј гаража автомашин по [ADDRESS] за замовленням [PERSON] 29 жовтня 2020 року виготовлено технічний паспорт. Відповідно до експлікації загальна площа приміщення ј частини гаража автомашин становить 256,3 кв.м., основна 256,3 кв.м. Усього по гаражу автомашин площа становить 1025,2 кв.м. (а.с.13-16). Згідно з листом Знам`янського районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 30 грудня 2020 року, станом на 01 січня 2013 року на ѕ частини нежитлової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстрація права власності у БТІ на нерухоме майно не проводилася (а.с. 18). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 24 лютого 2021 року інформація щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутня (а.с. 41). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, 09 вересня 2006 року до реєстру внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи ТОВ «Агрофірма «Мошоринське» за №1428128000000025. Дані про юридичних осіб правонастуипників відсутні (а.с. 21). Згідно з актом обстеження виробничого будинку за адресою: [ADDRESS] від 10 лютого 2021 року складеного комісією за участі в.о.старости сіл Мошорине, Васине Суботцівської сільської ради, при комісійному обстежені виробничого бдинку гаража автомашин за адресою: [ADDRESS] виявлено: ј частиною володіє [PERSON] на підставі ріщення Знам`янського міськрайонного суду від 17 квітня 2007 року №2-718/07, яка підтримує своє нерухоме майно в належному санітарно-технічному стані; ѕ частини будівлі являють собою місцями зруйнований фундамент з каменю площею 1025,2 кв.м. порослий кущами, деревами, тощо. Права власності на цей фундамент відсутні, на балансі в Мошоринській сільській раді не перебуває та в Суботцівську сільську раду не передавався (а.с. 22). Згідно з актом приймання передачі основних засобів від 29 березня 2005 року ТОВ Агрофірма «Мошоринське» первісна (балансова) вартість ј гаражу автомашин становила 2625 грн. 00 коп. (а.с.7). Згідно зі звітом про оцінку майна від 20 лютого 2021 року, ринкова вартість оцінки ј будівлі авто гаражу, загальною площею 256,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 68489 грн. (а.с. 31-39). У висновку експерта складеного судовим експертом Хомутенком Д.Г., за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 29 листопада 2021 року №340, зазначено, про наявність технічної можливості виділення в натурі будівлі гаражу автомашин літ. 1/4А і навісу літ.а. Дані будівлі мають окремий вихід назовні (зокрема через ворота) (а.с.106-124). Рішенням сімнадцятої сесії сьомого скликання від 20 квітня 2017 року №208, [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовним розміром - 0,12 га в тому числі господарські двори 0,12 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в запасі Мошоринської сільської ради, в межах населеного пункту за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10 жовтня 2017 року №14039/82-17 зробленого ТОВ «Інститут дослідження проблем оточуючого середовища України», проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у власність не погоджено. З огляду на те, що відповідно до матеріалів проекту землеустрою на запроектованій земельній ділянці, розташований об`єкт нерухомогго майна (нежитлове приміщення), яке належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] у розмірі ј частки. Оскільки право власності на об`єкт нерухомого майна є спільною частковою власнсітю, тобто кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно, у власність передається земельна ділянка під об`єктом нерухомого майна усім співвласникам (ст.120 Земельного кодексу України) (а.с.12). Згідно зі ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності згідно зі ст.316\~Цивільного кодексу\~України є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за Стаття 319\~ЦК України своєю волею, незалежно від волі інших осіб встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності визначено у ч.1 ст.356\~ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а)\~множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Положенням ст.358\~ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно з ч.3\~ст.\~358\~ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з ч.ч.1 та 2 ст.364\~ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч.4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до статті 367\~ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до положень ст.ст.13,77 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що у справі, що розглядається позивач пред`явила позовні вимоги про поділ спільного частково майна. Технічна можливість виділення в натурі частини будівлі гаражу автомашин літ.1/4А і навісу літ.а., площею 256,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , що належать позивачу підтверджується висновком експерта складеного за результатами проведення експертного будівельно-технчного дослідження. Частка позивача в будівлі складається із конкретного ізольованого приміщення, має окремий вихід назовні. Отже, належне позивачу нерухоме майно експлуатується, як окремий самостійний об`єкт, при цьому, будь-які порушення прав інших співвласників чи інших осіб в результаті поділу шляхом виділення в натурі належної позивачу ј виробничого будинку гаражу автомашин (цілісного комплексу) із спільного нерухомого майна відсутні. Загалом будівля, окрім 1/4 частки позивача зруйнована, право власності на ѕ не зареєстроване, фактичний володілець не встановлений. Позов заявлено до Суботцівської сільської ради, як органу територіальної громади, на території якої розташована річ, яка не має власника (власник якої невідомий). Таким чином суд приходить до висновку, що є всі наявні підстави, що передбачені ст.367\~ЦК України для поділу в натурі спільного часткового майна - виробничого будинку гаражу автомашин, розташованого за [ADDRESS] , припинення права спільної часткової власності позивача на ј частку вказаного майна та визнання права власності на окремий об`єкт нерухомості - гараж автомашин площею 256,3 кв.м. з навісом, розташований за [ADDRESS] . Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Разом з цим, з урахуванням встановлених судом обставин справи та виходячи з положення ч.9 ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати покладаються судом на його ж рахунок.

Outcome: approved