Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа Територіальна громада в особі виконкому Криворізької міської ради про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її рідний дядько - [PERSON] . Після його смерті вона, у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Каліушко О.Є. з заявою про прийняття спадщини, однак через 10 днів отримала лист- відмову, в зв`язку з не підтвердженням факту родинних відносин її та дядька. Крім того, у листі нотаріуса зазначено про існування спору між [PERSON] та громадянкою [PERSON] через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді двохкімнатної квартири, по [ADDRESS] , та автомобіля ВАЗ 21074 . Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем другої черги за правом представлення, оскільки її померлий раніше батько є рідним братом [PERSON] . Оформити свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену квартиру за адресою [ADDRESS] та автомобіль в органах нотаріату позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Свідоцтво про право власності на житло та свідоцтво про право на спадщину за законом та документи на автомобіль на ім`я померлого знаходяться у [PERSON] , відповідача по справі, яка забрала оригінали документів на квартиру, авто, вважаючи себе єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] та відмовляється надати їх для оформлення спадкових прав. Документи на квартиру [PERSON] надавала лише нотаріусу, яка зробила з них копії, посвідчила їх та долучила до спадкової справи. Після смерті дядька, вона неодноразово намагалась зв`язатися з відповідачем телефоном, однак вона ігнорувала її дзвінки і до сьогоднішнього дня вона не має можливості спілкуватися з відповідачем та отримати доступ до правовстановлюючих документів на квартиру, яка належала дядькові. Вважає, що відповідач, утримуючи усі правовстановлюючі документи на майно померлого позбавила її законного права на отримання спадщини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Будь яким іншим чином та в позасудовому порядку вирішити питання про отримання спадщини, ніж встановити факт родинних спадкодавцем, визнати право власності позивач не може, а тому і вимушена звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коваленко Р.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав, зазначених у уточненій позовній заяві, враховуючи заяву про збільшення позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином. Від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Правом на подання відзиву не скористалися. Будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень чи доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надали, а також не повідомили про причини своєї неявки у судові засідання. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідач та її представник, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали, тому суд, за згоди представника позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України, у зв`язку з чим проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник ьтретьої особи Логінов Д.В. в судовому засіданні не заперечував проти задовлення позовних вимог. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в уточненій позовній заяві, заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Після смерті [PERSON] , позивач, 15 лютого 2021 року, у встановлений законом шестимісячний строк - звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Каліушко О.Є. з заявою про прийняття спадщини, зазначивши про прийняття спадщини після свого дядька, однак 24 лютого 2021 року отримала лист- відмову, в зв`язку з не підтвердженням факту родинних відносин мене та дядька. Крім того, у листі нотаріуса зазначено про існування спору між [PERSON] та громадянкою [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідачка по справі [PERSON] 13 січня 2021 року також у встановлений законом шестимісячний строк - звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Каліушко О.Є. з заявою про прийняття спадщини, зазначивши про прийняття спадщини після [PERSON] , зазначивши, що вона є його цивільною дружиною, однак 13 січня 2021 року отримала лист- відмову, в зв`язку з необхідністю надання рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини. Зазначені вище обставини підтверджується матеріалами спадкової справи № 3/2021, яка заведена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Каліушко О.Є., та копія якої мається у матеріалах цівільної справи. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Верховний Суд зауважує, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У цій справі встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для оформлення спадщини після смерті її рідного дядька - [PERSON] . Той факт, що у позивачки відсутній факт родинних відносин зі спадкодавцем пояснюється тим, що втрачено свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] і отримати дублікат не є можливим, оскільки він народився на території Російської федерації. Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. При дослідженні матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] , [INFO] народилася, позивач в місті Кривому Розі та її батьками зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER] , позивачка після укладення 14 жовтня 1995 року шлюбу з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » та « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] народився [PERSON] в місті Вознесенье Ленинградской области РСФСР та його батьками зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Крім того, відповідно до військового квитка батька позивачки [PERSON] , який народився [INFO] , серія [NUMBER] у « Учетно- послужной карточке» його батьками зазначені: батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] », та братом зазначений [PERSON] , 1951 р.н., а у військовому квиткі батька батька позивачки- її діда- [PERSON] , який народився [INFO] , серія [NUMBER] у «Учетно-послужной карточке» його дітьми зазначені: син - « [PERSON] , 1949 р.н.» та син « [PERSON] , 1951 р.н.». Також при дослідженні копії заяви (Форма -1) [PERSON] , [INFO] про видачу паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.11.1996 року, яка надана суду на виконання ухвали про витребування доказів Покровським районним відділом в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, встановлено, що дійсно батьками [PERSON] , [INFO] , який народився в місті Вознесеніє Ленінградської області, є - батько « [PERSON] » та мати « [PERSON] ». Батько позиваяки - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідощтвом про смерть [NUMBER] . Дослідивши наведені вище документи у сукупності, установивши співпадіння прізвищ, імен, по-батькові з відомостями, які зазначені у свідоцтвах про народження, про укладення шлюбу, військові квитки, обліково-послужні картки, узявши до уваги надану копію заяви (Форма -1) [PERSON] , [INFO] про видачу паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.11.1996 року, яка надана суду на виконання ухвали про витребування доказів Покровським районним відділом в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, суд дійшов висновку про доведеність позивачем того, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог у частині визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд зазначає наступне. Статтями 1216 та 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З матеріалів справи вбачається, що за життя спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заповіту не склав, а тому відповідно до статті 1233 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Таким чином, відповідно до статті 392 ЦК України з вимогами про визнання права власності на спадкове майно спадкоємець може звернутися до особи, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 лютого 2016 року виданого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Каліушко О.Є. та на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02 червня 1998 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] Також судом встановлено, що згідно листа Територіального сервісного центру №1248 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області № 31/4-1248/1927 від 28.12.2021 року, який надійшов до суду, на виконання ухвали про витребування інформації, вбачається, що на теперішній час, за померлим [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі - продажу (СГ) №7167/17/001235 від 23 березня 2017 року було зареєстровано автомобіль ВАЗ 21074, 1993 р.в., червоного кольору, н.з. [NUMBER] , VIN - [NUMBER] , що також є входить до спадкового майна після померлого спадкодавця [PERSON] , померлому [INFO] . В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою, зокрема, передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення є різновидом спадкового правонаступництва. Якби особа, яку представляють, була б живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у цьому ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини. Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. Встановивши, що спадкоємці першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відсутні, позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги за правом представлення, тобто вона спадкує майно, яке б успадкував її батько [PERSON] , як рідний брат [PERSON] , якщо був би живий на час відкриття спадщини після його смерті. Як роз`яснено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. Про судову практику у справах про спадкування ,свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, лист нотаріуса № 61/02-14 від 24.02.2021 року про відмову видати позивачці свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , разом з вказівкою про необхідність звернутися до суду, ненадання їй від повідачкою оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, перешкоджає позивачці захистити свої спадкові права в позасудовий спосіб і є підставою для визнання за [PERSON] права власності на успадковане майно після смерті [PERSON] , що відповідає приписам ст.16 ЦК України про право на захист особою свого цивільного права шляхом визнання за нею права власності на майно. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку. Надані позивачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved