Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

16.07.2021 [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.03.1992 Комсомольської селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис №\~27. На обґрунтування позову зазначив, що з 07.03.1992 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу народилася спільна дитина, яка на даний час є повнолітньою та мешкає окремо. Через життєві обставини їхні стосунки із відповідачем стали погіршуватись. У них різні погляди на життя та на сім`ю, що є перешкодою для їхнього подальшого спільного проживання. Зазначені обставини не дають змоги їм проживати однією сім`єю та унеможливлюють у майбутньому їхнє спільне проживання. Остаточно їхні шлюбні із відповідачем відносини припинились у 2019 році. Вважав, що шлюб розпався остаточно, примирення є неможливим, а подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя не має. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.07.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 27.09.2021. Позивач [PERSON] , подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав (а. с. 15). 27.09.2021 судовий розгляд відкладено за клопотанням відповідача [PERSON] , для ознайомлення з матеріалами справи на 11.10.2021. 11.10.2021 судовий розгляд відкладено на 28.10.2021 в зв`язку з неявкою відповідача. 28.10.2021 ухвалою суду частково задоволено клопотання [PERSON] , подружжю надано строк для примирення до 28.12.2021. 28.12.2021 судовий розгляд відкладено за клопотанням відповідача в зв`язку з хворобою до 20.01.2022. 20.01.2022 [PERSON] , подала до суду заяву в якій зазначила, що позов не визнає, проти розірвання шлюбу заперечує. Судовий розгляд відкладено до 25.02.2022. 25.02.2022 судовий розгляд відкладено з підстави введення воєнного стану в України. 29.04.2022 та 20.05.2022 учасники справи до суду не з`явились. 20.05.2022 [PERSON] , телефонним зв`язком повідомив про неможливість прибуття до суду в зв`язку з віддаленістю його місця перебування, наполягав на розгляді справи за його відсутності та задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. \~Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зауважити, що відповідач неоднаразово зверталась до суду з заявами про відкладення розгляду справи, будь-яких підтверджень поважності причин неявки до суду не надала. За неявки без поважних причин відповідача та відсутності доказів на поважності причин неявки в судове засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] . Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1992. (а.с.6) Спільна дитина подружжя є повнолітньою. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. Суд розцінює позицію відповідача щодо невизнання позову, як обраний спосіб забезпечення задоволення власних інтересів, не пов`язаних з дійсним бажанням зберегти сім`ю, яка не грунтується на засадах інституту шлюбу. Примирення між\~подружжям є\~неможливим,\~оскільки після\~спливу строку\~наданого судом\~на примирення\~позивач продовжує\~наполягати на\~розірванні шлюбу,\~оскільки позивач\~наполягає\~на\~розірванні шлюбу,\~то\~відповідно,\~відмова\~в\~розірванні шлюбу\~буде\~примушенням\~до шлюбу\~та\~шлюбним\~відносинам,\~що\~є\~неприпустимим, за таких обставин, суд дійшов до висновку про задоволення позову. Позивач [PERSON] , не вимагав стягнення на його користь з відповідача судових витрат, а тому дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved