Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому кому просить зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні з сином, [PERSON] , [INFO] ; визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні сина, а саме: систематичні побачення - кожного вівторка та четверга з 18:00 год. до 20:00 год., а також кожної другої суботи з 15:00 год. до 20:00 год., поза межами місця проживання дитини та без обов`язкової присутності матері дитини [PERSON] , право на проведення спільного відпочинку з дитиною у літній період (за відсутності навчального процесу) щороку строком на 14 днів без присутності матері дитини [PERSON] , святкування дня народження дитини та інших свят членів сім`ї з 15:00 год. до 20:00 год., без обов`язкової присутності матері дитини [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 28.09.2019 року перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19.11.2020 р. шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матір`ю. Однак, з моменту розірвання шлюбу у нього з відповідачкою почали виникати конфлікти щодо його участі у вихованні та побаченнях із сином. Відповідачка неодноразово відмовляла йому у зустрічах із сином, ігнорувала дзвінки та повідомлення, а коли все ж вдавалося домовитись про зустріч, остання неодноразово не з`являлася у погодженому місці зустрічі. Рішенням органу опіки та піклування визначено дні і години побачень його із сином та зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод в зустрічах із сином. Однак, відповідач створює йому перешкоди у реалізації права на виховання та спілкування із дитиною та не виконує розпорядження органу опіки та піклування, у зв`язку з чим він звертався в правоохоронні органи. Неодноразові спроби врегулювати із відповідачем питання його участі у вихованні сина [PERSON] позитивного результату не дали, у зв`язку з чим просить позов задоволити. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила, покликаючись на те, що нею не вчиняються жодні перешкоди у спілкуванні та відвідуванні батьком дитини. Зазначила, що доводи відповідача про наявність з її боку перешкод у виконанні ним батьківських обов`язків є безпідставними, оскільки позивач за власною ініціативою своєю пасивною поведінкою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина. Вважає, вимоги позивача необгрунтованими та такими що не підлягають до задоволення, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні первісного позову. Позивач подав відповідь на відзив, у якоий зазначив, що наведені твердження відповідача не відповідають дійсності, що стверджується тим, що він тривалий час намагається реалізувати своє право на безперешкодне спілкування із сином та участь у його вихованні, звертаючись до всіх компетентних органів. З цього ж приводу звертався до органу опіки та піклування, проте відповідач не виконує розпорядження щодо встановленого графіку його побачень із сином. Крім цього, зазначив, що не заперечує щодо присутності матері під час зустрічей. Відповідач подала заперечення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. Крім того, вважає, що звертаючись до суду про призначення днів, годин зустрічей з дитиною, позивач самоусувається від виконання своїх прямих батьківських обов`язків, і в разі задоволення позову, позивач буде звільнений від обов`язку щоденної турботи про дитину. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив, просять позов задоволити. Додатково зазначили, що відповідачем створюються перешкоди його участі у виховання сина, відповідач не виконує рішення органу опіки, оскільки у визначені дні та години перешкоджає йому зустрічі із сином. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи. Проте подане клопотання, не приймається до уваги з огляду на те, що вказане клопотання не підтверджено жодними документами, які б свідчили про неможливість її явки для участі у розгляді справи, або участі у розгляді справи її представника. Також враховано і той факт, що за клопотаннями відповідача розгляд справи неодноразово вже було відкладено, а також те, що відповідач висловила свою позицію щодо позову у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях. З огляду на наведене, з метою дотримання строків розгляду справи, зважаючи на належне повідомлення відповідача про розгляд справи, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації в судовому засіданні позов підтримав, вважає, що такий підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2019 року, який рішенням Франківського районного суду м.Львова від 19.11.2020 року розірвано. У даному шлюбі у них народився - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, серії [NUMBER] . На даний час, син [PERSON] проживає із відповідачем, зазначена обставина сторонами не оспорюється. Відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 11.10.2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 4 000 грн, починаючи з 03 червня 2021 року і до повноліття дитини. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5ст. 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Статтею 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За заявою батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні із нею того з батьків, хто проживає окремо. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим для виконання (ст.158 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Розпорядженням органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації № 589 від 05.10.2021 р. «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] , з сином, [PERSON] , [INFO] , визначено спосіб участі у вихованні та спілкування позивача із сином [PERSON] , в присутності матері, за наступним графіком: перша, третя субота з 10:00 год. до 13:00 год.; друга та четверта неділя з 16:30 год. до 19 :00 год., четвер, вівторок з 17:30 год. до 19:00 год., день народження дитини з 12:00 год. до 20 :00 год. спільно з матір`ю та батьком; матері, [PERSON] , не чинити перешкод в зустрічах батька з сином. В ході розгляду справи встановлено, що між батьками малолітнього [PERSON] не досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, та з боку відповідача мали місце факти не забезпечення побачень батька з дитиною. Зазначене підтверджується копією повідомлення позивача у правоохоронні органи з даного приводу від 16.10.2021 року, а також листом ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 08.12.2021 року№ 10/аз/39/01/06/2021 з якого вбачається, що [PERSON] неодноразово звертався у відділ поліції, а саме 16.10.2021 року, 19.10.2021 року та 24.10.2021 року із заявами з приводу перешкоджання [PERSON] зустрічі із дитиною та невиконання останньою розпорядження органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації № 589 від 05.10.2021 р. Таким чином, встановлено, що відповідачем не виконується розпорядження органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином та позивачу чиняться перешкоди у спілкуванні з сином, [PERSON] . З огляду на викладене, враховуючи право батька на участь у вихованні дитини, виходячи із забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що спосіб участі позивача у вихованні малолітнього сина [PERSON] слід визначити у вигляді зустрічей із дитиною кожного вівторка та четверга з 18:00 год. до 20:00 год., а також у першу та третю суботу з 15:00 год. до 20:00 год., поза межами місця проживання дитини в присутності матері дитини [PERSON] , святкування дня народження дитини з 15:00 год. до 20:00 год., в присутності матері дитини [PERSON] . При цьому, суд враховує, що такий спосіб участі у вихованні найбільш відповідатиме інтересам дитини, яка має право на спілкування із обома батьками та потребу у цьому, і такий спосіб забезпечуватиме інтереси обох батьків, права та обов`язки яких у відношенні дитини є однаковими для них обох. Також зважаючи на вік дитини (2 роки), а також те, що після народження дитини позивач проживав із дитиною нетривалий час (кілька місяців), суд вважає, що побачення позивача із сином повинні відбуватись у присутності матері, задля збереження максимально звичних для дитини умов та звикання дитини до батька. З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що визначений судом спосіб участі у вихованні сина забезпечуватиме насамперед інтереси дитини, якій необхідне спілкування із батьком, а також не порушуватиме прав позивача визначених ст.153 Сімейного кодексу України. Вимога позивача про право на проведення спільного відпочинку з дитиною у літній період (за відсутності навчального процесу) щороку строком на 14 днів без присутності матері дитини [PERSON] , не підлягає задоволенню, оскільки дитина не досягла віку з якого починається навчальний процес. Крім того, суд вважає, що тривалий відпочинок поза межами проживання, без присутності матері, може негативно вплинути на дитину, яка прожила з позивачем лише кілька місяців від народження та на даний час досягла лише дворічного віку, а тому визначення такого способу участі у вихованні на даний час є передчаним та суперечитиме правам дитини. На підставі ст.ст. 141, 151, 153, 157, 158, 159, 171 Сімейного кодексу України, ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved