Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

11 серпня 2021 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чернов В.В., звернулася до суду з позовною заявою до Плужненської сільської ради Шепетівського району, [PERSON] про визнання незаконним рішення та скасування права власності. Позов обґрунтував тим, що 10.08.2016 року, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, було здійснено державну реєстрацію власності на автовагову, загальною площею 9,6 кв. м., розташовану в [ADDRESS] , у приватну власність [PERSON] . В подальшому, з метою оформлення права оренди на земельну ділянку, на якій знаходиться авто вагова, позивачу стало відомо, що відносно даної земельної ділянки здійснено державну реєстрацію за [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, позивач просить визнати недійсним та скасувати рішення № 8/70 від 23.07.2021 року Плужненської сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер 6822184500:07:003:0509, площею 2 га,що знаходиться на території Плужненської сільської ради та передачу її у власність [PERSON] , а також скасувати запис про проведення на підставі даного рішення державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі Представник відповідача Плужненської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 10.08.2016 року, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія та номер ХМІЗ № 022127, виданого М`якотівською сільською радою, акту приймання передачі, б/н від 20.05.2016 року, виданого Спілкою співвласників майнових паїв, було здійснено державну реєстрацію власності на автовагову, загальною площею 9,6 кв. м., розташовану в [ADDRESS] , у приватну власність [PERSON] , номер запису про право власності №15885826, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: 30912467 від 12.08.2016 року. 28.09.2020 року рішенням Плужненської сільської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського площею 2,0000 га на території Плужненської сільської ради. 07.12.2020 року [PERSON] замовлено виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] дані роботи було виконано. Земельну ділянку з кадастровим номером 6822184500:07:003:0509, площею 2,0000 га, що знаходиться на території Плужненської сільської ради, 09.06.2021 року було зареєстровано в Державному земельному кадастру про земельну ділянку. 23.07.2021 року затверджено проект землеустрою та надано у власність земельну ділянку, кадастровий номер 6822184500:07:003:0509. 09.09.2021 року було проведено реєстрацію права власності за [PERSON] даної земельної ділянки. 29.12.2021 року на підставі заяви [PERSON] до сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для внесення відомостей до автоматизованої системи ведення, в зв`язку з допущеними технічними помилками. Відповідно до даної технічної документації межі земельної ділянки не накладаються на місце розташування об`єкта нерухомого майна (автовагової). Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 ст. 16 ЦК України закріплює способи захисту цивільних прав та інтересів. Позивач вважає, що порушено її право власності відповідачами, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі. Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судову рішення у цивільній справі» відповідно до положень ст. ст. 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 11 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи те, що позивач не довів суду наявність спору, суд позбавлений можливості встановити наявність чи відсутність порушення прав позивача, а тому вважає, що в позові в частині вимог позивача про визнання недійсним та скасування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та скасування запису про проведення державної реєстрації необхідно відмовити за відсутністю спору. Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, а досліджені судом та описані вище докази свідчать про отримання відповідачем права власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed