Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

18 квітня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] [PERSON] про стягнення остаточно визначених та понесених витрат позивачем на правничу допомогу з відповідача на користь позивача у розмірі 4651,87 грн. У судове засідання учасники справи не прибули повторно, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Справа була розглянута з ухваленням рішення по суті 13 квітня 2022 року. Позов [PERSON] було задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №106511 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості кредитним договором за № 500348801, який було укладено 02.03.2013 р. між [PERSON] та АТ «Альфа Банк» на загальну суму 38445,52 грн. Стягнуто з ТОВ «ФК«ЕЛІТ ФІНАНС» на користь [PERSON] кошти у повернення сплачених судових зборів на суму 1488,60 грн. Питання щодо відшкодуванню позивачеві понесених та оплачених ним витрат на правничу допомогу не було вирішено остаточно, оскільки представник позивача подав до суду 13 квітня 2022 року заяву, в якій зазначив, що упродовж 5-ти днів після ухвалення рішення має наміри подати заяву щодо відшкодування інших судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу понесених позивачем. Судом достовірно встановлено, що позивачем в особі її представника у справі на підтвердження доказів щодо надання правничої допомоги було надано до суду наступні документи: - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.23); - договір про надання правової допомоги за № 18122021 від 18 грудня 2021 року (а.с. 24-25); - рахунок за № 31/01 від 31 січня 2022 року щодо здійснення оплати вартості правничої допомоги у сумі 4651,87 грн. (а.с. 26); - акт про прийняття-передачу наданих правових послуг від 31 січня 2022 року (а.с. 27); - ордера серії ВІ № 1073611 від 31 січня 2022 року на надання правової допомоги позивачеві адвокатом Масловим Є.В. (а.с. 28). Отже, з наведених документів, чітко постає, що позивач узгодила з адвокатом розмір правничої допомоги та нею була здійснена фактична оплата вартості наданих у дійсності послуг правничої допомоги у розмірі 4651,87 грн. В акті про прийняття-передачу наданих правових послуг від 31 січня 2022 року (а.с. 27) та у заяві про остаточний розмір вказаних витрат (а.с.107-108) вказано описи видів робіт з покажчиками витраченого часу та розмірами вартості, зокрема: - зустріч з клієнтом в оговорений раніше час 30 хв. 310,13 грн.; - пояснення суті питань клієнта 30 хв. 310,13 грн.; - можливість складання відповідних заяв у справі 20 хв. 206,75 грн.; - написання, роздруківка та підпис сторонами договору про надання правової допомоги, виписування ордеру на надання правової допомоги 20 хв -206,75 грн.; - написання та роздруківка адвокатських запитів до приватного нотаріуса, МЮУ, приватного виконавця, направлення їх з описом та електронною поштою 50 хв. 516,87 грн.; - ознайомлення з отриманими відповідями 50 хв. 516,87 грн.; - написання клопотання про забезпечення позову 60 хв. 620,25 грн.; - складання позовної заяви 180 хв. 1860,75 грн.; - роздруківка позовної заяви з додатками в кількості 4-х прим. Та їх розкладка 10 хв. 103,37 грн. Суд вважає, що до витрат на правничу допомогу з вказаних видів належать: - написання та роздруківка адвокатських запитів до приватного нотаріуса, МЮУ, приватного виконавця, направлення їх з описом та електронною поштою (50 хв. 516,87 грн.); - написання клопотання про забезпечення позову (60 хв. 620,25 грн.); - складання позовної заяви (180 хв. 1860,75 грн.), які фактично та у дійсності були надані адвокатом позивачеві, і розмір яких за погодженням позивача та його представника адвоката фактично становить сумарно 2997,87 грн. (516,87 грн.+620,25 грн.+1860,75 грн.), та, що вартість кожного із цих видів послуг правничої допомоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, співмірними і такими, що не містять ознак штучного походження. Натомість інші види послуг не відносяться до видів правничої допомоги, а відносилися до послуг з діловодства, мали організаційний характер (зустріч з клієнтом) з введенням абонентської форми оплати тільки за зустріч з адвокатом, використання взагалі часу адвоката, і, до того ж, мали за собою характер припущень («можливість складання заяв»). Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. (п. 43 - 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі за № 755/9215/15-ц). Відповідач не подав до суду повні заперечення щодо заяви позивача про стягнення оплачених витрат на правничу допомогу, так і належні та допустимі докази на підтвердження обставин щодо безпідставно визначеного розміру саме витрат на правничу допомогу, звільнення його (відповідача) від сплати позивачеві понесених останнім витрат на правничу допомогу, а також на підтвердження факту неспівмірності, надуманості (штучності), надмірності понесених позивачем витрат саме на правничу допомогу, у тому числі на підтвердження того, що розмір оплачених позивачем витрат на правничу допомогу суттєво впливає на майновий стан відповідача, порушує право відповідача на захист права власності у контексті ст. 1 Протоколу (колишнього Першого Протоколу) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно ст. 270 ЦПК України визначено обставини і підстави для ухвалення додаткового рішення, а саме: 1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 5. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Отже, заява представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, оскільки є частково обґрунтованою та містила вимоги щодо видів послуг, які не відносяться за своїм характером до видів правничої допомоги. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 2997,87 грн. у повернення сплачених витрат на правничу допомогу, а у частині вимог про стягнення коштів у розмірі 1654 грн. (4651,87 грн. 2997,87 грн.) слід відмовити за безпідставності. При цьому, суд при розгляді питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу також врахував правові позиції, висловлених ЄСПЛ у рішенні у справі «National Movement Ekoglasnost проти Болгарії» (заява № 31678/17),у постановах ВП ВС від 20.09.2018 року у справі за № 751/3840/15-ц та від 19.02.2020 року у справі за № 755/9215/15-ц, у постановах ОП КГС від 03.10.2019 року у справі за № 922/445/19 та від 22.11.2019 року у справі за № 902/347/18, постановах ВС у складі КГС від 24.11.2020 року у справі за № 911/4242/15 та від 17.12.2020 року у справі за № 922/3708/19, у постанові ВС у складі КЦС від 23.11.2020 року у справі за № 638/7748/18.

Outcome: partial