Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого 21 вересня 2021 року державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.Є., квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільного сумісного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. У встановлений законом порядок, після смерті [PERSON] , спадкоємці звернулися до Другої Кам`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка та батька. На підставі заяви була заведена спадкова справа №346/2021. 21 вересня 2021 року видано, державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.Є. свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна, є дружина померлого [PERSON] (1/3 частина), син - [PERSON] (1/3 частина) та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (1/3 частина). \~ \~ \~ \~Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво, складається з однієї другої (1/2) частки квартири, номер [ADDRESS] . Таким чином, позивачі, стали єдиними власниками в цілій квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить позивачам на праві приватної власності, що підтверджується про реєстрацію права власності від 21.09.2021 року №35588975 та технічним паспортом на квартиру. При переоформленні особистих рахунків виявилось, що в спірній квартирі, залишився зареєстрований брат чоловіка - [PERSON] , який фактично не мешкає за місцем реєстрації з 2006 року, що підтверджується актом №576 про не проживання, виданого 22 грудня 2021 року, комісією Комунального підприємства Кам`янської міської ради «Добробут». У зв`язку з реєстрацією відповідача у належній їм квартирі, у теперішній час вони опинилися у складному матеріальному становищі, оскільки через значне підвищення тарифів на комунальні послуги, вони не мають можливості оформити житлову субсидію, оскільки в квартирі зареєстрована особа, яка вже тривалий час в ній не проживає, і зняти з реєстрації місця проживання відповідача, вони можуть лише шляхом звернення до суду з цим позовом про визнання відповідача, такими, що втратив право користування житловим приміщенням, що стане підставою для зняття його з реєстраційного обліку в квартирі і можливістю отримати субсидію по сплаті комунальних послуг. Позивачі в судове засідання не з`явились. Надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.09.2021 року № [NUMBER] виданого державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.Є.. Отже спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 Житлового кодексу Української РСР та ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно до ч.1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР, з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до довідки про склад сім`ї № 001154255 від 20.12.2021 року, в зазначеному житловому приміщенні зареєстрований: [PERSON] . Згідно з актом про не проживання від 22.12.2021 року, складеним КП «Добробут», [PERSON] з 2006 року за місцем реєстрації не проживає. З огляду на вищевикладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, іншої домовленості між ним та власниками житла не встановлено, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Outcome: approved