Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

02 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08 грудня 1995 року на станції Копиченці Тернопільської області поїздом № 676 Івано-Франківськ - Шепетівка, що належав Львівській залізниці, позивача було травмовано і віднято обидві ноги. 20 травня 1996 року Івано-Франківським бюро МСЕК позивача визнано інвалідом І групи без подальшого перегляду та призначено пенсію. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 1998 року з Львівської залізниці на її користь стягнуто 52507,08 гривень шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, та 2550 гривень моральної шкоди, всього 55057,08 гривень, в тому числі 11623,00 гривень на придбання автомобіля з ручним управлінням. Починаючи з 01 листопада 1998 року визначено відшкодування щомісячно по 223,16 гривень, виходячи з середньомісячного заробітку 197,66 гривень. З 01 листопада 1998 року мінімальна заробітна плата та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, постійно зростали, однак Львівська залізниця перерахунок розміру відшкодування не здійснювала. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 червня 2004 стягнуто на її користь з Львівської залізниці відшкодування шкоди з врахуванням сум доплат на 01 липня 2004 року - 6 961, 98 гривень, а починаючи з 01 липня 2004 року ухвалено щомісячно стягувати по 1 025 гривень. Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24 січня 2018 року у справі №344/3366/17 (провадження 22-Ц/779/209/2018) вирішено: «Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 96000 гривень відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за період з лютого по грудень 2017 року. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» з 01 січня 2018 року у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати [PERSON] по 18615,00 гривень відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 квітня 2019 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»\~про збільшення розміру відшкодування шкоди задоволено та зобов`язано з 01 січня 2019 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати по 20865,00 гривень матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. У подальшому рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 січня 2020 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди задоволено та зобов`язано з 01 січня 2020 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати [PERSON] по 23615,00 гривень матеріальної шкоди, у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 жовтня 2020 року позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди задоволено та зобов`язано з 01 вересня 2020 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати по 25000,00 гривень матеріальної шкоди у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та судових витрат задоволено частково, зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» з 01 січня 2021 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати [PERSON] по 30000,00 гривень матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. За таких обставин позивач просить зобов`язати відповідача з 01 грудня 2021 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати позивачу по 32\~500,00 гривень матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно та стягнути понесені судові витрати. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, попередньо представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установлений судом строк заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 25 травня 2022 року прийнята ухвала.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є інвалідом першої групи без переогляду (а.с.5). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 березня 2021 року, що набрало законної сили 22 квітня 2021 року, позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати та судових витрат задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство «Українська залізниця» з 01 січня 2021 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати [PERSON] по 30 000 (тридцять тисяч) гривень матеріальної шкоди у зв`язку з каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 840,00 гривень судового збору та 1600,00 гривень витрат на правову допомогу (а.с.6-8). У відповідності з положеннями частини другої статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 1208 Цивільного кодексу України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Статтею 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. У зв`язку зі зміною розміру мінімальної заробітної плати згідно чинного законодавства розмір відшкодування шкоди здоров`ю повинен бути також збільшений. Отже,\~у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати з 01 грудня 2021 року наявні передбачені законом підстави для зобов`язання Акціонерного товариства «Українська залізниця» виплачувати на користь [PERSON] встановлений мінімум відшкодування у зв`язку із ушкодженням здоров`я. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання відповідача з 01 грудня 2021 року у зв`язку зі збільшенням розміру мінімальної заробітної плати виплачувати [PERSON] по 32 500 гривень матеріальної шкоди у зв`язку із каліцтвом, завданим джерелом підвищеної небезпеки, щомісячно, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої-третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Стаття 30 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі\~статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає\~в межах,\~встановлених цим\~Кодексом,\~порядок здійснення\~провадження у\~справі відповідно\~до принципу\~пропорційності,\~враховуючи:\~завдання цивільного\~судочинства;\~забезпечення розумного\~балансу між\~приватними й\~публічними інтересами;\~особливості предмета\~спору;\~ціну позову;\~складність справи;\~значення розгляду\~справи для\~сторін,\~час,\~необхідний для\~вчинення тих\~чи інших\~дій,\~розмір судових\~витрат,\~пов`язаних із\~відповідними процесуальними\~діями,\~тощо.\~ Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами\~(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі\~статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої та другої\~статті 137\~Цивільного процесуального\~кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:\~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьою\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір\~витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним\~із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;\~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.\~\~ Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою. Згідно наданих до суду доказів, витрати на\~професійну правничу\~допомогу\~підтверджуються ордером серії ІФ №076084 на надання правової допомоги від 29 жовтня 2021 року (а.с. 2) та розрахунком суми судових витрат (а.с. 3). Як вбачається з розрахунку, вартість складання позовної заяви становить 800,00 гривень, участь у трьох судових засіданнях 1200,00 гривень (а.с.3). Судом\~досліджено опис наданих послуг на виконання укладеного\~договору про надання професійної правничої (правової) допомоги, а також взято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, оцінюючи відсутність заяви представника відповідача в контексті положення частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є обґрунтованою. Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок представника позивача, є співмірним з обсягом наданих послуг адвокатом, тому дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на відсутність заперечень останнього, підлягає відшкодуванню у сумі 1600,00 грн. З частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~, від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, тому суд дійшов висновку про стягнення судового збору у розмірі 908,00 гривень з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, відповідно до статей 1195, 1197, 1202, 1208 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved