Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

23.11.2021 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся [PERSON] з позовними вимогами до [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що [INFO] помер його брат - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі житловий будинок під [ADDRESS] . Коли помер його брат, позивачу стало відомо про те, що в належному йому вищевказаному будинку 30.11.2016 року були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та її малолітня дочка - [PERSON] , [INFO] . Позивач усно повідомив відповідачів про те, що він вступає в спадкові права покійного брата та не має бажання, щоб відповідачі проживали і були зареєстровані в даному будинку. 19.02.2021 року позивач звернувся з письмовою заявою до приватного нотаріуса Березівського районного округу Одеської області - Мухаір В.Т з питання заведення спадкової справи. 28.09.2021 року позивачем разом з його сестрою - [PERSON] в нотаріальному порядку було укладено договір «про поділ спільного майна», відповідно до даного договору у його приватну власність перейшов житловий будинок під [ADDRESS] . 28.09.2021 року позивачем отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого позивач є єдиним власником вказаного будинку. Після цього позивач повторно звернувся усно до відповідачів з питання зняття з реєстраційного обліку, проте до цього вони ігнорують його вимогу. На підставі цього позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. Також зазначив, що його звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням - є однією із форм його захисту, а саме його прав, як власника вищевказаного житлового будинку. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 24.11.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі. Ухвалою суду від 13.12.2021 року залучено до справи у якості третьої особи Службу у справах дітей виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області. Також ухвалою суду від 17.01.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду . Відповідно до наказу Березівського районного суду Одеської області №10 -ОД від 28.03.2022 року, постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 31.05.2022 року на усій території України карантин. Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 23.08.2022 року. У судове засідання 26.05.2022 року позивач разом зі своїм представником не з`явилися. Одночасно від них надійшла заява про слухання справи у їх відсутності. На задоволенні позову наполягають та просять задовольнити його (а.с.68). Відповідач [PERSON] та яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дочки - [PERSON] у судове засідання 26.05.2022 року також не з`явилася. На адресу суду надіслала заяву про слухання справи у її відсутності. Позов не визнає та просить залишити його без задоволення (а.с.72). Також 10.12.2022 року надіслала до суду відзив на позовну заяву (а.с.36-38). Представник третьої особи у судове засідання 26.05.2022 року також не з`явилася. В матеріалах справи міститься від неї пояснення щодо вказаного позову, в якому просять відмовити у задоволенні позову (а.с.56-57). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у спра\-ві «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Враховуючи вищевикладене, з урахуванням поданих заяв від сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), який отримано в якості спадкового майна його померлого брата [PERSON] , про що видано свідоцтво про право на спадщину за законом 28.09.2021 року. [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дочкою - [PERSON] зареєстровані в будинку [ADDRESS] , про що свідчить домова книга та зареєстровані 30.11.2016 року. (а.с.23). Як вбачається з відзиву на позовну заяву та пояснень третьої особи: відповідач із своєю неповнолітньою донькою проживали з померлим [PERSON] як однією сім`єю. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною 4 ст. 9 Житлового кодексу України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 71-72 Житлового кодексу України передбачає підстави для визнання осіб такими , що втратила право користування жилим приміщенням для висновку, а саме: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних причин для такого не проживання. Проте, відповідач [PERSON] зі своєю малолітньою дочкою [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю за вищевкзаною адресою та була зареєстрована за нею. За змістом ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. . Згідно ст. 64 ЖК України передбачено: члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Суд також враховує висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду від 21. Серпня 2019 року в справі №569/4373/16 (пров №14-298цс19) в якій вказано що: факт переходу права власності на будинок до іншої особи не є безумовною підставою для виселення членів сім`ї власника цього нерухомого майна, у тому числі і колишніх. Законність виселення, яке по факту є втручанням у право на житло та право на повагу до приватного життя у розумінні ст 8 Конвенції, має бути оцінено на предмет пропорційності такого втручання. Відповідачі на законних підставах, а саме: зі згоди попереднього власника були зареєстровані у спірному житловому приміщенні. При цьому, малолітня дитина відповідача зареєстрована у будинку за місцем реєстраційного обліку матері що до подання позивачем до суду позову. Тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо визнання [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed