Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] \~ з позовом до військової частини [NUMBER] в особі житлової комісії, Квартирно-експлуатаційного відділу (КЕВ) м. Одеса про\~визнання незаконним та скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, в якому вказувала, що вона проходила військову службу у військовій частині [NUMBER] та згідно наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03 квітня 2020 р. звільнена у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) виключена із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення відповідно до підпункту а) (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу». Вислуга календарних років військової служби у Збройних Силах України на день виключення зі списків особового складу військової частини становить 25 років 05 місяців. Станом на день звільнення з військової служби вона перебувала на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] . 26.11.2020 р. рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] (протокол № 14) знята з квартирного обліку як потребуюча поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання у зв`язку із звільненням у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 30.11.2020 р. командир в/ч [NUMBER] видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 132 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення», п. 1.1. якого позивача знято з обліку військовослужбовців, як потребуючої поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання в зв`язку із звільненням у запас із закінченням строку контракту. Позивач вважає оскаржувані рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] та наказ командира військової частини [NUMBER] в частині, що стосується позивача, незаконними та просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом житлової комісії в/ч [NUMBER] № 14 від 26.11.2020 р. в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку, як потребуючої поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання; визнати незаконним та скасувати п. 1.1 наказу командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) № 132 від 30.11.2020р. «Про взяття на облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями та зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для простійного проживання» в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 05.03.2020р. № 9 з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», зобов`язати військову частину [NUMBER] в особі житлової комісії поновити [PERSON] на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, зобов`язати Квартирно-Експлуатаційний Відділ (КЕВ) м. Одеса поновити [PERSON] на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та висвітлити дані щодо [PERSON] , яка потребує поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту персональних даних [PERSON] . Представник позивача в призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, у якій підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянути справу та ухвалити судове рішення за його відсутністю. Представник відповідача військової частини [NUMBER] в особі житлової комісії в/ч [NUMBER] , в призначене судове засіданні не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, причини неявки суду не повідомляв з заявами та клопотаннями не звертався. Однак в попередніх судових засіданнях заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність, про що зазначив у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача КЕВ м. Одеса, також не з`явився в судове засідання, та в минулих засіданнях заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність, погодившись із запереченнями представника військової частини [NUMBER] , та додатково пояснив, що позовні вимоги до КЕВ м. Одеса не підлягають задоволенню, оскільки дії, які просить зобов`язати позивачка КЕВ м. Одеси не передбачені положенням. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, прийнявши до уваги пояснення позивача та заперечення представників відповідачів, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] проходила військову службу у військовій частині [NUMBER] , перебувала на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. 05.03.2020 р. наказом командира в/ч [NUMBER] № 9 (по особовому складу) позивач звільнена у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». (а.с.5) 03.04.2020 р. наказом командира в/ч [NUMBER] № 71 (по стройовій частині) позивача, звільнену наказом командира в/ч [NUMBER] № 9 (по особовому складу) від 05.03.2020р. з військової служби у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту), виключено із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних силах становить 25 років, 05 місяців. (а.с.6) Сторонами не заперечується, що [PERSON] з 23.10.1995р. перебувала у загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилого приміщення для постійного проживання. 26.11.2020 р. рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] (протокол № 14) [PERSON] знято з квартирного обліку, як потребуючої поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання у зв`язку із звільненням у запас за п. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 частини п`ятої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».(а.с.8) 30.11.2020 р. командир в/ч [NUMBER] видав наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 132 «Про зняття з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання та включення в списки на позачергове отримання жилого приміщення», п. 1.1. якого [PERSON] знято з обліку військовослужбовців, як потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлового приміщення для постійного проживання в зв`язку із звільненням у запас із закінченням строку контракту.(а.с.9) Відповідно до статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31\~Житлового кодексу\~Української РСР (далі -ЖК Української РСР), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю. Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР). Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає\~Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12\~цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених\~ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до абзацу 4 частини першої та пункту 9\~статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Аналогічні положення закріплені також і в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який було затверджено\~постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006року № 1081\~на виконання приписів вищевказаної статті. Відповідно до пункту 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Пунктом 30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Згідно\~ст.40 Житлового кодексу України\~громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік. Згідно п. 21\~розділу VI Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06вересня 2018р. за №1020/32472 (діючої на момент звільнення [PERSON] )\~\~зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Статтею 26\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» передбачено два види звільнення військовослужбовців з військової служби: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; або у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звільнено з військової служби саме у запас, вона має вислугу на військовій службі 25 років і 5 місяців, тобто більше 20 років. Отже, зазначеними законами держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених житловим законодавством і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Тобто такої умови для зняття з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, як припинення військової служби за підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не містить ні Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», ні закон України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», ні Порядок № 1081, ні Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затверджена наказом Міністерства\~оборони України\~від 31\~липня 2018\~року №\~380 (всі нормативно-правові акти у редакціях, що діяли на час виникнення спірних правовідносин). Результат системного аналізу зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на залишення на квартирному обліку до отримання ними житла у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, прямо передбачених пунктом 30 Порядку № 1081. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.09.2021р. (справа №740/3917/20), від 23.10.2021р. (справа №295/11871/19), від 04.02.2021р. (справа №683/350/19) Посилання у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18) суд вважає безпідставним, оскільки у справі № 752/5881/15-ц застосовано положення Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої\~наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, що втратила чинність 16 жовтня 2018 року. Крім того, позивач у справі №752/5881/15-ц мав вислугу лише 13 років, у той час як вислуга [PERSON] становить 25 повних календарних років. Правовідносини справі за позовом [PERSON] виникли у листопаді 2020 року та регулюються іншими нормативно-правовими актами. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовує певні критерії до аналізу якості закону, зазначаючи, що 1) закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; 2) норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку (рішення у справі «Санді Таймс» проти Сполученого Королівства» від 26 квітня 1979 року). У рішенні у справі «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, в якій державні органи неправомірно зобов`язали заявника сплатити податок (пункт 51), ЄСПЛ зазначив, що «… якість законодавства … - доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні»; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводило до його суперечливого тлумачення судом, стала причиною порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Відповідно до частини другої статті 3\~Конституції України головним обов`язком держави є утвердження та забезпечення прав і свобод людини; забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004). У рішенні у справі «Промислово-фінансовий Консорціум «Інвестиційно-металургійний Союз» проти України» від 26 червня 2018 року (пункт 186) ЄСПЛ вказав, що принцип законності передбачає, що чинні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення у справі «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, пункти 109, 110). Аналогічно національне законодавство має надавати засіб юридичного захисту від свавільного втручання державних органів влади у права, захищені Конвенцією (рішення у справі «Хасан і Чауш проти Болгарії» від 26жовтня 2000 року, пункт 84). Суд зазначає, що положення Закону у редакції на час постановлення позивача на квартирний облік, є чіткими, надавали можливість позивачу передбачити отримання житла відповідно до Закону, а зняття позивача з квартирного обліку згідно рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформленого протоколом № 14 від 25.11.2020 р. та наказ командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) № 132 від 30.11.2020 р. в частині зняття [PERSON] з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас за п.п. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) без зазначення правових підстав, як військовослужбовця, що має 25 років 05 місяці вислуги років, буде становити для позивача надмірний тягар, при цьому втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року, рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року). Також судом враховується, що зняття позивача з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України. Суд не погоджується з доводами представника відповідача КЕВ м. Одеса про те, що КЕВ м. Одеса у своїй діяльності керується положенням про КЕВ м. Одеса, яке затверджено наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 254 від 30.06.2021 р., яким не передбачено виконання дій, про які просить зобов`язати позивач, а саме, зобов`язати Квартирно-Експлуатаційний Відділ (КЕВ) м. Одеси поновити [PERSON] на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та висвітлити дані щодо [PERSON] , яка потребує поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту персональних даних [PERSON] , суд зазначає таке. Відповідно до п. 2 положення про КЕВ м. Одеса, яке затверджено наказом командувача Сил логістики Збройних Сил України № 254 від 30.06.2021 р., КЕВ м. Одеса у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, наказами, розпорядженнями, окремими дорученнями (дорученнями) Командування Сил логістики Збройних Сил України, розпорядженнями, окремими дорученнями (дорученнями) начальника (Центрального управління, а також цим Положенням. Тобто, відповідним положенням встановлено, що КЕВ м. Одеса окрім нього має керуватися і наказами Міністерства оборони України. Так Наказом Міністра Оборони України № 380 від 31.07.2018 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 р. за № 1020/32472), яким затверджена Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, п. 3 розділу VI передбачено, що облік ведеться в житлових комісіях військових частин (об`єднаних житлових комісіях), військових комісаріатах та КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, тобто в КЕВ м. Одеса. Відповідно до\~п.\~15\~розділу VI цієї Інструкції, КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району щороку до 01 лютого забезпечують висвітлення даних щодо осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання в зоні відповідальності, на офіційному веб-сайті Міноборони із додержанням вимог щодо захисту їх персональних даних. Встановлено, що на офіційному веб-сайті Міноборони (https://www.mil.gov.ua/spiski-zagalnoi-chergi-vijskovosluzhbovcziv-yaki-perebuvayut-na-kvartirnomu-obliku-stanom-na-01-07-2019-roku.html) відсутні відомості про те, що за даними\~КЕВ м.\~Одеса,\~ [PERSON] \~ знаходиться\~на обліку,\~оскільки житлова комісія в/ч [NUMBER] направила до КЕВ м. Одеси відомості про наслідки інвентаризації та виключення позивача з обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання. За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved