Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення графіку спілкування. У позові вказав, що з20.02.2010 року він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину-сина [PERSON] , який народився [INFO] . [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, не надає можливість спілкуватись з дитиною та повноцінно приймати участь у вихованні сина, він, проживаючи в іншому місті, не може жодним чином зв`язатися з сином, усі номери телефонів відключені, активні номері [PERSON] йому не надає. Оскільки дитина мешкає разом з матір`ю, яка і раніше чинила йому перешкоди у спілкуванні з сином, вважає що відповідачка свідомо чинить такі перешкоди, та порушує право дитини на нормальне спілкування із батьком. Враховуючи що вони не можуть з [PERSON] знайти компромісу у питанні його спілкування та прийняття участі у вихованні сина, просив суд зобов`язати [PERSON] усунути (не чинити) перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , надавши [PERSON] можливість спілкуватися із сином за допомогою технічних засобів відео зв`язку та засобів телефонії за наступним графіком, а саме щодня з 18-00 години до 21-00 години; встановити графік у спілкуванні та вихованні сина. Ухвалою суду від 19.08.2021 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. 16.09.2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що відповідачка позов визнала частково, заперечує проти задоволення позовних вимог у частині покладання зобов`язання про надання можливості спілкуватися з дитиною за допомогою технічних засобів зв`язку та засобів телефонії щодня з 18-00 до 21-00 години, у задоволенні решти позовних вимог не заперечує, але з урахуванням думки дитини та тієї обставини, що позивач не може вимагати у неї залишити квартиру під час його зустрічей з сином, бо це порушить її права. Вона не чинила батькові перепон у спілкуванні з сином. 06.10.2021 року від [PERSON] надійшла відповідь-заперечення на відзив на позов [PERSON] , у яких позивач зазначив, що метою пред`явлення позову було його бажання, як батька, поновити свої права, а саме право на спілкування та участь у вихованні сина. 06.10.2021 року позивач [PERSON] направив суду уточнену позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, встановлення графіку спілкування, посилаючись на обставини, викладені у поданій раніше позовній заяві та просив суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з сином та надати йому можливість безперешкодно спілкуватись з дитиною за допомогою: технічних засобів відеозв`язку або телефонії щовівторка, щочетверга, щосуботи тривалістю не менше 15 (п`ятнадцяти) хвилин у кожен із таких днів у проміжок часу з 18-00 до 21-00 за умови задовільного стану здоров`я дитини; поштового, електронного та іншого зв`язку у необмеженій кількості; дозволити без присутності [PERSON] один раз на три місяці в кожні другі вихідні дні першого місяця (суботу та неділю) з 09-00 до 20-00 бачитися із сином - [PERSON] , [INFO] за місцем фактичного проживання дитини: [ADDRESS] з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання/реєстрації [PERSON] ; дозволити без присутності [PERSON] бачитися та зустрічатися із сином - [PERSON] , [INFO] , в день його народження, тобто 24 грудня, кожного року протягом 3 годин за місцем фактичного проживання дитини: [ADDRESS] з можливістю спільного відвідування громадських місць, закладів громадського харчування, розважальних закладів для дітей та спільного відпочинку поза місцем проживання/реєстрації [PERSON] : з 12-00 до 15-00 години, у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання не проводиться; з 15-00 до 18-00 години, у разі, якщо день народження припадає на день, коли навчання проводиться; дозволити без присутності [PERSON] у період новорічних свят кожного парного року, тобто: з "30 грудня" парного року по "14 січня" непарного року, забирати сина - [PERSON] , [INFO] до місця свого фактичного проживання за адресою: [ADDRESS] ; дозволити без присутності [PERSON] під час літніх канікул [PERSON] , [INFO] , тобто в період з 01 червня по 31 серпня кожного парного року відпочивати із сином на території України в оздоровчих закладах та закладах відпочинку протягом строку, що не перевищує 30-ти днів поспіль, за вибором [PERSON] , [INFO] , за умови, що про такий відпочинок (конкретно визначене місце, адреса, термін відпочинку) він повідомлятиму [PERSON] не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до початку такого відпочинку. 11.10.2021 року від [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь щодо відзиву у яких [PERSON] зазначила, що не згодна з формуванням позовних вимог та заперечує проти спілкування сина з батьком за місцем її та сина проживання без її присутності, бо будуть порушені її права та вона не згодна з формуванням про «покладання на неї зобов`язань». 25.10.2021 року до суду надійшов висновок про розв`язання спору Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району. Ухвалою суду від 02.11.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду, Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов. Суду пояснив, що перепони у спілкуванні з сином, колишня дружина чинить з 2020 року, він неоднарозово намагався зістрітися з сином протягом 2020-2021 років, намагався домовитися з відповідачкою, але та тільки обіцяла зустріч з сином, а потім відмовляла з різних причин. Також не може поспілкуватися з сином і по телефону. У 2021 році він ходив додому до сина, двері йому ніхто не відчинив, свідком цього був його представник-адвокат Шумський І.В. Оскільки відповідачка чинить перепони у його спілкуванні з сином, просив задовольнити його позовні вимоги за уточненим позовом у повному обсязі. У подальшому [PERSON] у судові засідання не з`являвся, в матеріалах цивільної справи наявна заява позивача про розгляд справи у його відсутності, але за участю його представника-адвоката Шумського І.В. Представник позивача [PERSON] - адвокат Шумський І.В. у судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що позивач бажає приймати участь у вихованні малолітнього сина, вільному спілкуванні з ним, проте відповідачка всіляко перешкоджає цьому, висуває ультиматуми. Спір між сторонами існує і домовитися колишньому подружжю щодо спору, не вдалося. Просив задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням уточненого позову у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] згодна з позовом частково. Вона погоджується з тим, що батько дитини має право на спілкування з сином та прийняття участі у його вихованні, не заперечує проти зустрічей батька і сина та задоволення позовних вимог, але покидати своє житло при побаченнях батька з сином, категорично проти, тому у цій частині заперечує. Вона надавала [PERSON] новий номер мобільного телефону сина, але син сам не бажає спілкуватися з батьком через постійні його обіцянки, які потім не виконуються. Дитині вже 11 років і він все розуміє. У подальшому [PERSON] у судові засідання не з`являлася, в матеріалах цивільної справи наявна заява про розгляд справи у її відсутності, але за участю її представника-адвоката Біліченка О.О. Представник відповідачки адвокат Біліченко О.О. у судовому засіданні підтримав думку відповідачки щодо задоволення позовних вимог позивача, але за виключенням двох моментів- відповідачка не чинить перепони батькові у зустрічах з сином та не бажає покидати своє помешкання-квартиру під час таких зустрічей. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району в судовому засіданні просила суд вирішити справу виключно в інтересах дитини з урахування висновку органу опіки та піклування та встановлених у справі обставин. Крім того, суду пояснила, що протягом 2019-2021 років [PERSON] неодноразово звертався до органу опіки та піклування з питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] , інформація перевірялася, але не підтверджувалася. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, представників сторін, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20.02.2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2018 року, що сторонами не оспорюється. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину-сина [PERSON] , [INFO] , який після припинення шлюбних відносин сторін, залишився проживати разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] ( т.1,а.с. 20). Між сторонами виник спір з приводу зустрічей позивача з дитиною, його участі в вихованні сина, про що свідчать роздруківки переписки між позивачем [PERSON] та представником відповідачки- адвокатом Біліченко О.О. (т.1 а.с. 59-60, 143- 158). 23.10.2021 року орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок щодо розв`язання спору між сторонами у справі, з якого вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] повідомив, що своєю родиною вважає тільки матір, бабу та діда. Пилип також зазначив, що на батька він має велику образу, що той обманює, ображає його матір. На питання щодо можливих зустрічей з батьком, хлопчик відповів, що в нього не має прихильності та довіри до батька, що у нього дуже насичений графік навчання та тренувань у футбольній секції, через що спілкуватись йому ніколи. [PERSON] зазначив, що якщо батько краще буде ставитись до їх родини, то він може змінити свою думку. Також враховуючи пояснення батьків, думку дитини дійшов висновку про участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною ( т.1, а.с. 167-168). Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У судовому засіданні було задоволено клопотання представників сторін- адвокатів Шумського І.В. та Біліченка О.О. про участь у судовому засіданні при опитуванні малолітньої дитини практичного психолога відділу соціальної роботи по Хортицькому району [PERSON] та завідуючої кафедри психології Запорізького національного університету, доцента, [PERSON] . Відповідно до ст.171 ЦПК України, судом, у присутності практичного психолога відділу соціальної роботи по Хортицькому району [PERSON] та завідуючої кафедри психології Запорізького національного університету, доцента, [PERSON] , було заслухано думку малолітнього [PERSON] , [INFO] щодо спілкування з батьком, який пояснив, що він проживає разом з мамою, з якою має добрі стосунки. З батьком [PERSON] він спілкується по телефону та веде з ним переписку, але коли він перебуває у школі, телефон вимикає, коли йде на прогулянку, телефон з собою не бере. У грудні 2021 батько привітав його з наступаючим новим роком, у 2022 році батько йому не телефонував. Крім того, він не завжди бере слухавку, бо батько його провокує, одного разу запитав у нього про те, чи хоче він велосипед, отримавши позитивну відповідь, велосипед йому так і не купив, привітав з днем народження, але подарунка від батька він не отримав. У розмові з батьком є агресія щодо нього та мами, він чув розмову між батьками, батько погано ставиться до матері. Також батько робить провокації, завжди щось хоче вивідати про те, що у нього відбувається, про що саме, згадати не може, бо давно з батьком не спілкувався. Батько просто запитує, як у нього справи. Він не бажає спілкуватися з батьком, бо той є токсичним, це така людина, яка завжди агресивна у розмові, агресія до нього та до мами. Він не хоче брати слухавку, коли телефонує батько, бо розмова закінчиться агресією. Батько навмисно занижує свої доходи, щоб сплачувати аліменти по 1000 грн., про це мама казала комусь по телефону, а він чув. Раніше він жив два тижні у мами, два у батька, а потім батько перестав його забирати до себе, навіть не пропонує. Він налаштований з батьком не спілкуватися та і часу на спілкування не має, бо приходить зі школи, перевдягається і йде на тренування, коли повертається робить уроки і лягає спати. Розмовляти з батьком також не бажає, останній раз бачив батька рік чи півтора роки тому. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 3 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (даліЄСПЛ), практика якого відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»і ч.4ст.10 ЦПК Українизастосовується судами України як джерело права. Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.8 ст.7СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК Українипередбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1ст.151 СК Українивизначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, аст.153 цього Кодексувстановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, такі зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та часткову обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] регулярно сплачує аліменти на утримання малолітнього сина; цікавиться його життям та здоров`ям; задовільно характеризується за місцем проживання; не перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та у психоневрологічній лікарні, та як батько дитини, має законне гарантоване право на безперешкодне особисте спілкування зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний брати участь у його вихованні. Однак, як встановлено судом, після розірвання шлюбу між сторонами у справі виникли певні конфліктні відносини з приводу участі батька у спілкуванні з дитиною та його участі у її вихованні. На час розгляду справи сторони проживають окремо. Про наявність спору з приводу зустрічей позивача із сином, участі батька в його вихованні, свідчать докази, добуті в ході судового розгляду справи, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні сина та спілкуванні з ним, визначення способу його участі у вихованні дитини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково та заперечувала в частині недоречності словосполучення «зобов`язати». Також [PERSON] заперечувала у спілкуванні батька з сином, під час яких вона повинна залишати своє житло, бо це порушить її права. Такі заперечення відповідачки заслуговують на увагу, оскільки покидання під час зустрічей батька з сином, однокімнатної квартири, де відповідачка [PERSON] проживає разом з малолітнім сином, буде порушенням прав відповідачки. В іншій частині [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд вважає, що спілкування батька та малолітнього сина буде лише сприяти повноцінному вихованню дитини, її повному і гармонійному розвитку як особистості, задоволенню життєво важливих потреб дитини. Дитина має рости в атмосфері любові і розуміння, під опікою і відповідальністю обох батьків, незважаючи на те, що хтось з них проживає окремо від дитини. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Крім того, безпосередня участь позивача у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав та виконання батьківських обов`язків позивача, а, в першу чергу, буде повністю відповідати інтересам дитини. При цьому, відповідачка як мати, з якою дитина проживає постійно, повинна не перешкоджати спілкуванню позивача з сином, а прийняти усіх заходів для того, щоб сприяти налагодженню їх особистого спілкування, підтримувати у дитини нормальний психологічний стан і не допускати формування у дитини негативного ставлення до батька через неприязні особисті стосунки між ними як чоловіком та жінкою, через недосягнення ними згоди щодо виховання чи утримання дитини тощо. Суд вирішив, що найкращім інтересам малолітнього [PERSON] буде визначення такого порядку спілкування із батьком, за якого буде дотримана рівновага, яка дозволить дитині підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial