Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію в період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2021 року в сумі 10953,71 грн. Свої вимоги мотивує тим, що позивач, як виробник і виконавець, надає послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді відповідачу за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований відповідач. Площа квартири включена до всієї опалювальної площі будинку, на яку подається теплове навантаження, будинок обладнаний лічильником опалення і щомісячно позивач отримує покази використаної теплової енергії. Відповідачу за теплову енергію в період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2021 року нараховано борг в розмірі 10953,71 грн. за послуги з централізованого опалення. Заборгованість за вказаний період не погашалася. Оскільки відповідач не виконує свого обов`язку з оплати послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 25\~січня 2022\~ року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова вказана справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 04 квітня 2022 року ухвалою суду продовжено строк розгляду справи на термін не більше тридцяти днів з дня отримання судом відомостей щодо вручення поштового відправлення відповідачу. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, поважних причин такого суду не повідомив. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178\~та ч.5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності (пункт 3-4 частини 2\~статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 11 лютого 2021 року № 498, виданою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» /а.с.14/. Таким чином, відповідач є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Постановою НКРЕКП\~№ 664\~від 13\~червня 2014\~року встановлено\~тариф на\~послугу з\~централізованого опалення\~по умовно\~змінній частині\~для абонентів\~житлових будинків\~з будинковими\~та квартирними\~засобами обліку теплової енергії в сумі 247,48 грн./Гкал., а на умовно-постійну частину - 25589,07 грн./Гкал./год./міс.; гаряче водопостачання за ціною 26,88 грн./м3. Вказаний тариф діяв до 21 листопада 2014 року та був змінений\~постановою НКРЕКП\~№ 146\~від 17\~жовтня 2014 року, якою встановлено вартість послуги з централізованого опалення по умовно змінній частині тарифу для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії в сумі 247,48 грн./Гкал., а на умовно-постійну частину - 25589,07 грн./Гкал./год./міс.; гаряче водопостачання за ціною 26,72 грн./м3. Зазначена постанова НКРЕКП є чинною, у судовому порядку незаконною не визнавалася. З актів контрольного зняття показів теплового лічильника у будинку по [ADDRESS] , складених позивачем протягом 2018 2021 років убачається, що позивач вчасно постачав теплову енергію споживачам, які мешкають у квартирах, розташованих у вказаному будинку /а.с.16-35/, а відтак зазначені споживачі, зокрема, до яких належать і відповідач, споживали теплову енергію, визнаючи таким чином наявність правовідносини, а також, взаємні права і обов`язки, що з них випливають. Відповідно до відомості про нарахування та оплату послуг центрального опалення станом на 01 лютого 2021 року сума заборгованості відповідача по оплаті вказаних послуг за особовим рахунком відповідача [PERSON] № [NUMBER] в період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2021 року складає 10953,71 грн. /а.с.15/, що свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, наслідком чого є порушення права позивача на одержання плати за надані послуги у встановлений законодавством строк. Відповідач від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та фактично споживав їх. Жодного разу не звертався до позивача із запереченнями щодо боргу, що кожного місяця вказується в рахунках. Отже, між позивачем та відповідачем склалися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. За положеннями частини 1\~статті 13 ЦК України\~цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Питання надання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законодавством, а саме:\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про теплопостачання»\~та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими\~Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Так,\~статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини 2\~статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. У частині 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 даного Закону у споживача є обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630,\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання»\~оплата за надані послуги вноситься щомісячно. Відповідно до\~статті 67 ЖК України\~плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до частин 1, 6\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем,\~\~всупереч положенню частини 1\~статті 81 ЦПК України\~не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих позивачем послуг централізованого опалення в період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2021 року та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг, а також, не надано заяви про застосування строків позовної давності.\~\~\~\~\~\~\~ Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в період з 01 березня 2018 року по 31 січня 2021 року в сумі 10953,71 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що\~підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, приходить до висновку, що на підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved