Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У березні 2022 року орган опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що на обліку в службі у справах дітей міської ради та Чернівецькому міському центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 2017 року перебуває родина [PERSON] , яка є матір`ю вказаних дітей, при цьому реєстрація народження [PERSON] та [PERSON] проведена відповідно до статті 135 СК України, а [PERSON] - відповідно до вимог ст. 126 СК України. Так, робота з родиною розпочата на підставі повідомлення про двох малолітніх дітей, які знаходились без догляду по [ADDRESS] , у зв`язку із чим був складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену та її доставку від 18.04.2017 року. Відповідачка [PERSON] залишила дітей на сторонню особу, ігнорувала будь-які повідомлення, не відповідала на телефонні дзвінки і тривалий час була відсутня. В подальшому, у червні 2018 року стався аналогічний випадок. Малолітній [PERSON] був знайдений кондуктором в тролейбусі без належного догляду та супроводу матері. Дитина була поміщена до притулку для дітей служби у справах дітей Чернівецької ОДА працівниками поліції разом з службою у справах дітей. Відповідно до інформації Чернівецького міського центру соціальних служб від 22.01.2021 pоку робота із родиною [PERSON] розпочата повторно у зв`язку із анонімним повідомленням щодо неналежного догляду за дітьми. Умови проживання сім`ї за адресою реєстрації незадовільні, санітарний стан приміщення поганий, потребує ремонту, мати недостатньо приділяє уваги вихованню сина. В приміщенні, де проживає сім`я, холодно і не затишно, що створює пригнічену атмосферу. На підставі направлення з Чернівецького міського центру соціальних служб від 01.12.2021 р оку громадянку [PERSON] та її малолітніх дітей було зараховано на тимчасове перебування до ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги», де матері та її дітям за період перебування було надано: тимчасове житло, харчування, психологічну підтримку, соціально-педагогічні, соціально-економічні, інформаційні послуги. З відповідачкою проводилась робота по належному догляду за дітьми, а саме: дотримання режиму дня, правильного спілкування з ними та важливість правильного харчування. Однак, мати неодноразово залишала дітей без догляду не попереджаючи працівників закладу про свою відсутність та місце свого перебування, часто демонструвала свою агресію, вимагала дозволу відлучатись із закладу та судячи по її поведінці (надзвичайно жвава, агресивна, неврівноважена, некерована, не може сидіти на одному місці, дуже швидко говорить), у працівників закладу виникла підозра про те, що відповідач вживає наркотичні речовини. Громадянка [PERSON] до порад та рекомендацій прислухалась та не завжди виконувала їх, часом демонструвала свою агресію в бік працівників Центру. В подальшому, мати написала заяву, щоб дозволити святкувати їй новий рік з 31.12.2021 р. по 01.01.2022 р. за адресою [ADDRESS] , та з того не повернулась, на телефонні дзвінки не відповідає. Громадянка [PERSON] , мешканка [ADDRESS] , надала письмові пояснення 05.01.2022 р. та повідомила, що громадянка [PERSON] з її трьома дітьми прийшла в гості 31.12.2021 р. о 22:30. На наступний день о 12:00 мати повідомила, що відійде ненадовго і залишила дітей на неї. На наступний день після численних телефонних дзвінків мати повідомила, що вже в дорозі. Однак, з 02.01.2022 р. по 04.01.2022 р. мати ігнорувала повідомлення, телефонні дзвінки, погрози і жодним чином не цікавилась дітьми, після чого громадянка [PERSON] була змушена звернутись до відповідних служб. Громадянка [PERSON] окремо зазначила і просила звернути увагу на те, що [PERSON] систематично зловживає наркотичними речовинами, у зв`язку із чим вона взагалі не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідно до інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» від 05.01.2022 pоку 04.01.2022 року o 22:50 швидкою медичною допомогою у супроводі працівників поліції та служби у справах дітей доставлені малолітні діти на підставі актів про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Діти поступили в занедбаному, недоглянутому стані з діагнозом: Ринофарингіт, педикульоз, знаходяться в педіатричному відділенні №2 на обстеженні та лікуванні. Також, було встановлено, що [PERSON] зареєстрована із діагнозом зловживання алкоголем зі шкодою для здоров`я, зокрема за інформацією КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» від 19.01.2022 pоку [PERSON] зареєстрована із діагнозом: «Вживання алкоголю зі шкодою для здоров`я з 11.02.2009 року», лікувалися стаціонарно в установі (доставлялася з вулиці бригадою швидкої медичної допомоги). Відповідно до інформації Чернівецького міського центру соціальних служб від 19.01.2022 p., з громадянкою [PERSON] , за час здійснення соціального супроводу, неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, дотримання санітарно-гігієнічних норм в помешканні, а також попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків. Після отримання інформації про вилучення дітей, фахівець із соціальної роботи намагався зв`язатися з [PERSON] , однак на телефонні дзвінки вона не відповідала.Під час відвідування місця проживання [PERSON] за адресою реєстрації з останньою проведена бесіда для з`ясування обставин, які спричинили вилучення дітей. Роз`яснений порядок дій для повернення дітей в сім`ю. Також, з`ясовано, що на час відвідування не створено умов для проживання дітей, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відсутні місця для сну та відпочинку дітей. 12.01.2022 року [PERSON] надала письмову заяву в якій повідомила, що станом на сьогодні дітей не відвідувала, оскільки не хотіла їх морально травмувати двічі. Мати зазначила, що їй роз`яснений порядок дій для вирішення питання до повернення дітей в сім`ю. Відповідно до інформації Чернівецького районного управління поліції від 14.02.2022 p., громадянин [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини. Встановити та опитати [PERSON] з приводу викладених в запиті питань не представилось можливим, оскільки місцезнаходження останнього невідоме. Згідно інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня» від 28.02.2022 p., за час перебування дітей з 04.01.2022 р. по 09.02.2022 р. - мати жодного разу не навідувала своїх дітей та догляд за ними не здійснювала, забезпечення всім необхідним здійснювалось медперсоналом лікарні та благодійниками. На даний час діти тимчасово влаштовані в сім`ю громадянки [PERSON] , мешканки [ADDRESS] до прийняття рішення виконавчого комітету міської ради про постійне влаштування дітей. Станом на сьогоднішній день мати чи батько із заявою та документами про повернення дитини на виховання до служби у справах дітей міської ради не зверталися. Таким чином, мати дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , та батько [PERSON] , [PERSON] , який зареєстрованим по Чернівецькій області не значиться, фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не подали необхідних документів для повернення їх на виховання, жодного разу не навідували, не створили належні умови для проживання малолітніх, не піклуються про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та їх майбутнє. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 09.02.2022 р. на якому прийнято рішення щодо надання до суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадян: [PERSON] -матері малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей; [PERSON] -батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх дітей підтверджується також витягом з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.02.2022 року та висновком органу опіки та піклування. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, вище вказаний висновок органу опіки та піклування та рішення органу місцевого самоврядування, просив позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей; позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; стягнути з відповідачки [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області 03.10.2011 p., яка зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей, враховуючи інфляційні показники; стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , остання відома адреса проживання [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, враховуючи інфляційні показники. В судове засіданні представник позивача не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Справа слухалась у відсутності відповідачів, які не з`явились в судове засідання незважаючи на те, що належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи шляхом направлення на адресу зареєстрованого місця проживання [PERSON] та останнього відомого місця проживання [PERSON] судових повісток та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/. Про причини своєї неявки відповідачі суд не повідомили і не подали відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без їх участі, а також у встановлений строк не подала відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомили та не направили відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та його батьками згідно копії свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а/с 9). Також, у матері [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] , а також [INFO] народилась донька [PERSON] . Відомості про батька обох дівчаток зазначені в порядкуч. 1 ст. 135 СК України - за вказівкою матері (а/с 11-14). Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положення статті 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. Згідно ст. 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 01.03.2022 року №01/02-24/459 [PERSON] (мати малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) та [PERSON] (батько [PERSON] ) не займаються, не піклуються про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, матеріально не забезпечують, фактично без поважних причин, самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити їх батьківських прав відносно їх дітей (а/с 5-7). Вказаний висновком також встановлено, обставини на які представник позивача посилався в обґрунтування своїх позовних вимог. Пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.02.2022 роу №93/4 надано суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (а/с 8). Пунктом 1.3 вказаного рішення надано суду висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню [PERSON] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків по відношенню до їх дітей підтверджується іншими дослідженими та проаналізованими письмовими доказами по справі, зокрема актами обстеження житлово-побутових умов , актами органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинути чи знайдену дитину та її доставку, довідками КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня», висновком Шевченківського ВП ЧВП ГУНП в Чернівецькій області за матеріалами перевірки ЄО №7530, довідками КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», висновком про недоцільність повернення дитини в сім`ю, характеристикою Чернівецької гімназії №5 «Інтеграл», доповідними записками працівників ОКУ «Чернівецький обласний центр соціально-психологічної допомоги» (а/с 16,17, 18, 21, 22, 27, 28, 30, 35, 37-40, 41, 50-51, 54, 58, 63). Згідно наказу Служби у справах дітей Чернівецької міської ради №2/14 від 09.02.2021 року малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово влаштували в сімями громадянки [PERSON] , мешканки [ADDRESS] , до прийняття рішення про постійне влаштування (а/с 60). Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п.16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав по відношенню до їх малолітніх дітей в інтересах яких подано даний позов. У відповідності до вимог ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи не встановлено, що відповідачі є непрацездатними, згідно наявних в матеріалах справи доказів, останні є особами працездатного віку, доказів перебування на їх утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб матеріали справи не містять, а тому, враховуючи об`єктивні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідачів на утримання їх дітей підлягають стягненню аліменти у частці від їх заробітку. При цьому, слід зауважити, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином, законом не передбачено стягнення аліментів у частці від заробітку платника аліментів на кожну дитину окремо, а тому вимоги позивача до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі по 1/4 частці її заробітку на кожну дитину (фактично 75 % її доходу) не можуть бути задоволенні, оскільки законом передбачено стягнення аліментів на кількох дітей в єдиній частці від заробітку платника аліментів. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на утриманні її трьох малолітніх дітей у розмірі половини її заробітку (доходу). Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до вимог ст. 141ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial