Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Новомосковської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко Андрій Григорович, в якому просить визначити йому додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 55,17 кв.м. та житловою площею 36,98 кв.м.. У шестимісячний строк після смерті матері позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори через стан здоров`я, а саме у зв`язку з тим, що з 27 жовтня 2020 року по 12 листопада 2020 року отримав закриту черепно-мозкову травму «струс головного мозку». Звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 18 жовтня 2021 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через те, що ним пропущений строк для прийняття спадщини. У зв`язку з чим він звернувся до суду з зазначеним позовом. Відзиву на позов не надходило. Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 березня 2022 року витребувано у приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича копію спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 24 травня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник - адвокат Лазуренко І.Ф. не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, повністю підтримали свій позов та, посилаючись на ті ж підстави, просили суд задовольнити його в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа в судове засідання не з`явився, у своєму клопотанні просив розглянути справу за його відсутності. Згідно з ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав до наступних висновків, а саме. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] ; про що 04 травня 2020 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис № 376, що вбачається з копії свідоцтва про смерть. Позивач у справі - [PERSON] , [INFO] , згідно його свідоцтва про народження, є сином [PERSON] , що вбачається з його копії свідоцтва про народження від 01 червня 1974 року. З копії спадкової справи № 130/2021 вбачається, що 11 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка Андрія Григоровича з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З довідки виконкому Новомосковської міської ради за № 4548 від 12 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] зареєстрована та мешкала до дня смерті по [ADDRESS] одна. Таким чином, окрім позивача з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ніхто не звертався, інших осіб, що прийняли спадщину немає. З довідки № 681 від 23 грудня 2021 року, виданої Комунальним підприємством «Новомосковська центральна регіональна лікарні інтенсивного лікування», вбачається, що [PERSON] , 1974 року народження з 27 жовтня 2020 року по 12 листопада 2020 року перебував на лікуванні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. За станом здоров`я потребує постійного нагляду лікаря. Постановою приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенка А.Г. від 18 жовтня 2021 року - відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Пленум Верховного Суду України в п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 30.01.2020 №487/2375/18, від 17.02.2020 №357/732/19, від 27.02.2020 у справі №419/3788/17, від 21.05.2020 у справі №404/251/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Наведений перелік не є вичерпним та дозволяє застосування до спірних правовідносин аксіоми цивільного судочинства: Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem , яка означає У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. Оскільки спадкодавець помер [INFO] , шестимісячний строк на прийняття спадщини завершився в жовтні 2020 року, тоді як позивач з заявою про прийняття спадщини звернувся 11 жовтня 2021 року. Позивачем строк на прийняття спадщини було пропущено із поважних причин, якими є закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, внаслідок захворювання позивач був позбавлений можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Через своє захворювання позивач певний час був обмежений у вільному русі, тому як вимушена була припинити на певний час пересування, а тому причини несвоєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини дійсно були поважними і не залежали від його волі. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved