Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів визначений Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2018 року, стягнувши [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] 2015 року народження, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням суду з відповідача стягуються щомісячно аліменти на утримання сина, у розмірі 1000 грн., які на момент розгляду справи з врахуванням вимоги ст..7,8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» була наближена до 2/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (становив 1492 грн.), або ж 1/3 мінімальної заробітної плати (3723 грн.) Наразі визначений судом розмір аліментів більше не є достатнім для забезпечення належного утримання та виховання дитини. Позивач зазначає, що з врахуванням вимог ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» стягувана сума аліментів з відповідача у математичному співвідношенні наразі стала наближеною до 1/3 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (замість 2/3, на момент ухвалення рішення ) та 1/6 мінімальної заробітної плати (замість 1/3). Заперечуючи проти задоволення позову від відповідача до суду надійшов відзив від 22.04.2022 року. На підставу заперечень зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбаченого СК України, відповідно стягувані аліменти становлять не 1000 грн., а 1309 грн., що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,і і в подальшому буде збільшуватися в порядку ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік». Зазначає, що сукупний дохід на утримання дитини становить 2618 грн., за час окремого проживання з позивачкою не набув ні рухомого, ні нерухомого майна, матеріальне становище його не покращилося Ухвалою суду від 14.02.2022 року відкрито спрощене провадження по справі, та призначено справу до розгляду з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, від представника позивача до суду надійшла заява від 26.05.2022 року про розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи наведе, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки надані докази дозволяють ухвалити рішення щодо спірних правових відносин. Згідно з ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2018 року у справі №569/1157/18, шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання сина з матір`ю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., щомісячно. За змістом ст.180СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181\~СК України).\~Стаття 192СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON] , 2015 р.н., визначено судом у розмірі 1000 грн., щомісячно. Разом з тим,\~статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» \~передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2100 грн., з 1 липня 2201 грн., з 1 грудня 2272грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня року прожитковий мінімум становить 2618 грн., з 1 липня 2744 грн., з 1 грудня 2833 грн. Вирішуючи питання про зміну способу стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів. Суд погоджується із мотивами зазначеними у позовній заяві, враховуючи пріоритетність прав дитини, і 1000 грн. на дитину є критично малим і не відповідає нормам чинного законодавства, однак, заявлений позивачем розмір аліментів 1/3 частки всіх видів доходів, на дитину на думку суду є завищеним і не обґрунтованим. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, позивачем не доведено жодними належними та достатніми доказами зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. З врахуванням вищенаведених правових норм та заявлених позивачем вимог, заперечень відповідача, наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом зміни способу стягнення аліментів та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1600 грн., суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені належними доказами, актом здачі-прийняття наданих послуг від 14.01.2022 року та договором про надання правничої допомоги №17/21 від 02.12.2021 року, з визначенням розміру гонорару 1600 грн. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами вони підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: partial