Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання дітей разом із матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 19.08.2010. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.09.2019 шлюб було розірвано. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] та [PERSON] проживають постійно з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де створені всі умови для їхнього розвитку та виховання. Батько не цікавився життям, навчанням та вихованням своїх синів, на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі за вчинений ним злочин. Враховуючи вказане, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання синів разом із матір`ю, що буде відповідати повному і гармонійному розвитку дітей. Просила позов задовольнити. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 28.10.2021 позовну заяву було залишено без руху. Після усунення недоліків заяви ухвалою суду від 07.12.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23.02.2022 закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. В судовому засіданні була заслухана думка дитини [PERSON] . Так, останній зазначив, що просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно нього та визначити його місце проживання з матір`ю. Вказав, що відповідач як до засудження, так і на даний час не брав та не бере участі у вихованні дітей, не піклувався про них, не виконував свій батьківський обов`язок. Представник органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради у судове засідання не з`явилась, однак 24.01.2022 подала через канцелярію суду заяву, у якій просить здійснювати розгляд даної справи у відсутності представника органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради, висновок органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради підтримуює. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено наступні обставини. 19.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області було зареєстровано шлюб між сторонами. В подальшому 10.09.2019 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить копія рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 10.09.2019 (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 14.07.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 17.03.2011 відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.05.2020, [PERSON] визнано винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.5 ст.185, ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України та на підставі ч.1 ст. 70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено [PERSON] остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності (а.с.9-11). Відповідно до відомостей, наданих на запит суду державною установою "Городищенська виправна колонія №96" з 11.01.2021 у вказаній установі відбуває кримінальне покарання за вироком Гусятинського районного суду від 08.05.2020 [PERSON] , початок строку покарання 15.02.2020, кінець строку покарання 15.02.2025 (а.с. 31). Органом опіки та піклування Теребовлянської міської ради надано Висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та визначення місця проживання дітей з матір`ю, який затверджено рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради від 21.12.2021 №353 (а.с. 46-47). Зі змісту вказаного висновку слідує, що [PERSON] згідно з вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.05.2020 був засуджений до 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Рішенням Теребовлянського районного суду від 10.09.2019 розірвано шлюб між ним та [PERSON] . З того часу батько не спілкувався з дітьми, не зустрічався з ними, не цікавився їх здоров`ям, життям, потребами, участі в утриманні дітей також не брав. Ухилявся від виконання батьківських обов`язків. Після засудження взагалі перестав спілкуватися з дітьми не телефонує їм та не надсилає листи. Рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської від 28.04.2021 № 111 затверджено висновок служби у справах дітей міської ради про підтвердження місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з метою тимчасового виїзду матері з дітьми за межі України для відпочинку. Враховуючи все вищевказане, орган опіки та піклування Теребовлянської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання [PERSON] і [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с.46-47). До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні правові норми. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною першою статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У відповідності із вимогами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом частини другої статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до частини третьої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову вихованні; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності із статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною третьою, четвертою, п`ятою статті 29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 404/3499/17. Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд звертає увагу, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім того, нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Приймаючи рішення у даній справі, суд враховує висновок Органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради, у якому визнано за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначити місце проживання [PERSON] і [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Суд вважає вказаний висновок об`єктивним, обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам дітей. При вирішення даного спору суд бере до уваги пояснення неповнолітнього [PERSON] , який висловив особисте бажання щодо позбавлення батьківських прав його батька [PERSON] та проживання разом з матір`ю, визнання позову відповідачем. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу не займається вихованням своїх синів, не цікавиться дітьми, не утримує матеріально, самоусунувся від їх виховання, що є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та визначення місця проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що відповідає принципу найкращих інтересів дітей та забезпечить їхні права на належне утримання, виховання, лікування, розвиток, оздоровлення та безпеку, а тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved