Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу від 15 вересня 2021 року Зарічного районного суду м. Суми з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) платника податків, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 08 вересня 2021 року. Однак, на даний час на утриманні у позивача перебуває його старша донька від першого шлюбу, також він знову одружився і має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , на даний час немає постійної роботи, а тому просить суд зменшити розмір аліментів які з нього стягуються на утримання неповнолітніх дітей до 1255 грн. на кожну дитину. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов щодо зменшення розміру аліментів підтримав повністю, посилаючись на вимоги ст.ст. \~182\~та\~192 СК України, а також пояснив, що на даний час немає постійної роботи, його нинішня дружина з меншою донькою виїхали за кордон, а також пояснив, що колишня дружина разом з синами також виїхала за кордон і там вона як біженка з України отримує допомогу. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Мачула А.А. в судовому засіданні позов не визнала повністю, підтримала відзив поданий до суду та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з необґрунтованістю. В обґрунтування своєї позиції у справі зазначає про те, що зменшення розміру сплачуваних аліментів погіршить становище дітей, матеріальний стан позивача не змінився, так як він не працював коли були стягнуті аліменти так і зараз він не працює. Обов`язок батьків утримувати дитину є рівним і не залежить від фізичного стану чи матеріального становища. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю . Суд, вислухавши позивача [PERSON] , представника відповідачки - адвоката Мачула А.А., вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78, ст.81 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до положень\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 1\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від подружнього життя мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу від 15 вересня 2021 року Зарічного районного суду м. Суми з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу) платника податків, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 08 вересня 2021 року. \~ \~ \~ \~Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Зі змісту вище наведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому\~статтею 182 Сімейного кодексу України\~передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. Частиною 1\~статті 192 Сімейного кодексу України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства, судом враховується, що у позивача ніяким чином не погіршився матеріальний стан на даний час, так як його матеріальний стан залишився незмінним, так як на час винесення рішення про стягнення з нього аліментів і на сьогоднішній день він не працює. Суду не надано доказів того, що у позивача погіршився стан його здоров`я. Суд вважає, що позивачем не доведено визначених законом підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів. Таким чином, суд при розгляді вимог позивача [PERSON] про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог\~ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось, чи погіршився стан його здоров`я. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам дітей, ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дітей аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самих дітей, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed