Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

В січні 2021 р. до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (відповідач), третя особа - АТ «Укрсиббанк», в якій позивач просила визнати припиненим договір поруки №232964 від 07.10.2008 р., укладений між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.10.2008 р. між [PERSON] , який був колишнім чоловіком позивача, та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №11401833000, в забезпечення виконання умов якого між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір поруки №232964 від 07.10.2008 р. [INFO] [PERSON] помер. В жовтні 2020 р. позивачу стало відомо про наявність рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014 р. у справі №644/11389/13-ц про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №11401833000 від 07.10.2008 р. в розмірі 276734,13 грн. 19.07.2019 р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №644/11389/13-ц про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» заборгованості. Позивач зазначає, що про відступлення права вимоги її повідомлено не було. Вважає, що внаслідок смерті позичальника обов`язок за кредитним договором щодо повернення грошових коштів перейшло до спадкоємців, які мають задовольнити вимоги кредитора, але в [PERSON] немає правонаступників, а тому зобов`язання як за кредитним договором, так і за договором поруки є припиненим. Крім цього, кредитором не було звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль, а здійснюються стягнення щодо квартири, яка належить позивачу в рамках виконавчого провадження. Також вважає, що ПАТ «Дельта Банк» був пропущений шестимісячний строк на пред`явлення поручителю вимоги. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, відзиву чи пояснень на позовну заяву не подали. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді від 15.03.2021 р. відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10.08.2021 р. залучено АТ «Укрсиббанк в якості третьої особи до участі в справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання договору поруки припиненим. Ухвалою суду від 06.12.2021 р. закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.10.2008 р. між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір поруки №232964, за яким [PERSON] зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11401833000 від 07.10.2008 р. Умови основного договору поручителю відомі, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною. (а.с. 9-10) [INFO] [PERSON] помер. (а.с. 16) Згідно ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Ліквідація боржника - юридичної особи не припиняє поруку, якщо до дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення боржника - юридичної особи кредитор звернувся до суду з позовом до поручителя у зв`язку з порушенням таким боржником зобов`язання. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014 р. у справі №644/11389/13-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитними договором № 11401833000 від 07.10.2008 року у розмірі 276734 грн. 13 коп, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 767,34 грн., по 1 383, 67 грн. з кожного. (а.с. 20-21) Згідно ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доказів перегляду вказаного заочного рішення або оскарження його в апеляційному порядку матеріали справи не містять. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014 р. у справі №644/11389/13-ц набрало законної сили 05.05.2014 р. 20.08.2014 р. Орджонікідзевський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист у справі №644/11389/13-ц щодо боржника [PERSON] , який перебуває на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. (а.с. 13, 17) Положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки. Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов`язання не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до смерті фізичної особи- боржника. Схожого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 р. у справі №201/6641/15-ц Крім цього, Верховний суд в постанові від 14.06.2021 р. у справі 924/181/20 врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц за яким, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання. Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений. Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту. Отже, ухвалення судом рішення в справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості. Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2004 року у справі «Світлана Науменко проти України» (Svetlana Naumenko v. Ukraine), заява № 41984/98, §53). Тому задоволення позову про визнання поруки припиненою в одній справі не є ані підставою перегляду судового рішення в іншій справі за нововиявленими обставинами (частина друга статті 423 ЦПК України), ані підставою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (частина друга статті 432 ЦПК України). Судом встановлено, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.04.2014 р. у справі №644/11389/13-ц стягнуто, в тому числі з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11401833000 від 07.10.2008 року, тобто обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за основним договором виник з рішення суду, кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до смерті фізичної особи- боржника [PERSON] . Варто також зазначити, що договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № 11401833000 від 07.10.2008 року в судовому порядку позивачем не оскаржувались, доказів протилежного суду не надано. Тому, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо неповідомлення про відступлення права вимоги як на підставу для визнання поруки припиненою. Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права, як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто укладені у суспільстві правила та засади моральності суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, відноситься і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія. Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом", зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (справа "Steel and others v. The United Kingdom"). Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Таким чином, наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для визнання припиненою поруки за договором поруки №232964 від 07.10.2008 р.,, а тому потрібно відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed