Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

І.Стислий виклад позиції заявника. [PERSON] в обґрунтування вимог заяви про встановлення факту проживання у визначеному місці, вказує, 01.04.1967 року в с.Городище Березнівського району Рівненської області. Відповідно до довідки Березнівської міської ради Старостинський округ №7 (с.Городище) №448 від 04.04.2022 року [PERSON] дійсно з 01.01.1986 року по даний час зареєстрований та проживав в с.Городище Березнівського району Рівненської області, яке до 01.01.2015 року було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (ІV зона). Згідно трудової книжки [NUMBER] від 15.01.1988 року заявник з 29.05.1990 року по 27.08.1991 року, з 08.05.1992 року по 30.06.1994 року працював газозварювальником вахтовим методом в Нефтеюганському управлінні. Хоча заявник і значився зареєстрованим на роботі в період з 29.05.1990 року 27.08.1991 року, та з 08.05.1992 року по 30.06.1994 року Нефтеюганському управлінні, однак весь цей час проживав в с.Городище Березнівського району Рівненської області, оскільки дана робота була вахтовим методом. В той час він мав перепустку на літак вахтового пасажира, що дозволяло протягом двох годин прибути до місця роботи. Заявник працював там декілька днів та постійно вертався в с.Городище Березнівського району Рівненської області за місцем свого проживання. Заявник в цей же період часу дійсно перебував в с.Городище Березнівського району, що підтверджується тим, що лікувався в Березнівській ЦРЛ, що підтверджується епікрізами. Даний факт зможуть підтвердити свідки. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» початковою датою, що враховується для визначення статусу потерпілого від аварії на ЧАЕС є 01 липня 1986 року. А відповідно до п.4 ст.14 вказаного закону пільги і компенсації 4 категорії мають особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років. Встановлення факту проживання в с.Городище Рівненського району Рівненської області в період з 29.05.1990 року по 27.08.1991 року, та з 08.05.1992 року по 01.01.1993 року заявнику потрібно для того, щоб мати пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 03 травня 2022 року заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явився- представник позивача - адвокат Оніщук М.А. подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, заяву підтримала Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає . Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. [PERSON] народився [INFO] в с.Городище Березнівського району Рівненської області. Відповідно до довідки Березнівської міської ради Старостинський округ №7 (с.Городище) №448 від 04.04.2022 року [PERSON] дійсно з 01.01.1986 року по даний час зареєстрований та проживав в с.Городище Березнівського району Рівненської області, яке до 01.01.2015 року було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (ІV зона). Згідно трудової книжки [NUMBER] від 15.01.1988 року заявник з 29.05.1990 року по 27.08.1991 року, з 08.05.1992 року по 30.06.1994 року працював газозварювальником вахтовим методом в Нефтеюганському управлінні. Хоча заявник і значився зареєстрованим на роботі в період з 29.05.1990 року 27.08.1991 року, та з 08.05.1992 року по 30.06.1994 року Нефтеюганському управлінні, однак весь цей час проживав в с.Городище Березнівського району Рівненської області, оскільки дана робота була вахтовим методом. В той час він мав перепустку на літак вахтового пасажира, що дозволяло протягом двох годин прибути до місця роботи. Заявник працював там декілька днів та постійно вертався в с.Городище Березнівського району Рівненської області за місцем свого проживання. Заявник в цей же період часу дійсно перебував в с.Городище Березнівського району, що підтверджується тим, що лікувався в Березнівській ЦРЛ, що підтверджується епікрізами. Даний факт підтверджується письмовими поясненнями свідків : [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» початковою датою, що враховується для визначення статусу потерпілого від аварії на ЧАЕС є 01 липня 1986 року. А відповідно до п.4 ст.14 вказаного закону пільги і компенсації 4 категорії мають особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років. Встановлення факту проживання в с.Городище Рівненського району Рівненської області в період з 29.05.1990 року по 27.08.1991 року, та з 08.05.1992 року по 01.01.1993 року заявнику потрібно для того, щоб мати пільги відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, визначено перелік справ по встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто у даній частині ст. 256 ЦПК України, ідеться про умови, за яких можливе встановлення інших юридичних фактів, крім тих, які перераховані у ч. 1 у порядку ст. 256 ЦПК. До таких умов віднесено: 1) встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; 2) якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Вирішуючи питання про встановлення даних фактів, суд має виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України). Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, які розглядаються судом, зокрема згідно з ч. 2 вказаної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічна позиція викладена у п. 9 листа Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Так, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту прийняття спадщини. Згідно вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Абзацом 2 вказаного пункту Постанови визначено, що наведений у ст. 273 ЦПК (на даний час ст. 315 ЦПК) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved