Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 1970 грн., що є половиною суми витрат на стоматологічні послуги, 3000 грн., що є половиною суми витрат на планшет для навчання дитини та 36245 грн., що є половиною суми витрат на брекет систему. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2007 між нею та позивачем був укладений шлюб, який 04.08.2016 рішенням Залізничного районного суду м. Львова було розірвано. В шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з позивачкою. Згідно виконавчого листа № 462/4948/16-ц від 03.04.2017 рокуз відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу). Зазначає, що [PERSON] ухиляється від покладених на нього батьківських обов`язків. Не приймає участь у вихованні дитини. Сплачує лише ту суму аліментів, яку йому призначає судовий виконавець, згідно середньої заробітної плати по регіону, при цьому отримує значно більший дохід. Цих коштів не вистачає на покриття додаткових витрат на дитину, а саме на навчання та на медичні послуги. Також не вистачає на відпочинок та оздоровлення дитини. Додаткові витрати позивач обгрунтовує тим, що для навчання дитині необхідний був планшет, особливо в період, коли навчання відбувається дистанційно, для виходу на платформу zoom, classroom та інші платформи для он-лайн навчання, у зв`язку з чим вона за власні кошти придбала планшет Samsung Tab А7 вартістю 6000 грн. Також за власні кошти позивач оплатила стоматологічні послуги надані дитині вартістю 3940 грн. Крім цього, [PERSON] потребує ортодонтичної допомоги, а саме встановлення брекет системи для вирівнення прикусу та правильного розміщення зубів в зубному ряді. Ортодонтом складено план лікування на 2 роки вартістю 72490 грн. Таким чином, половину із вказаних сум позивачка просить стягнути з відповідача. За наведених підстав просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16.05.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 31.05.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він завжди вчасно сплачує аліменти, активно приймає участь у житті дитини, яка часто проживає з ним. Крім цього, він постійно бере участь у дадаткових витратах на дитину під час їхніх прогулянок, поїздок. Коли він має змогу, також відправляє додаткові кошти на дитину зверх аліментів. Зазначає, що позивачка купила планшет на день народження їхньої дочки їй у подарунок. Відповідач зробив дитині інший подарунок: купив письмовий стіл, за яким зараз дитина навчається. Позивачка подарувала дитині планшет, який на його думку не такий вже і потрібний для навчання, бо у дитини для навчання є комп`ютер, тому вимагати з нього кошти за планшет, який був подарований позивачкою самостійно на день народження доньки неправильно. Зазначає, що за минулий рік він тричі скидав кошти на лікування зубів, яке напевно не відбулося, підтвердження лікування зубів він не отримував і не бачив. З ним ці додаткові витрати не обговорювалися і не погоджувалися. Крім цього вказує, що у зв`язку з воєнним станом він втратив можливість навіть тимчасово підзаробітку, у нього народилася маленька дитина. Його дружина не працює, зараз у декретній відпустці по догляду за дитиною, тому він утримує її і частково її дочку, яка з ними проживає. Просить в задоволенні позову відмовити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з частинами першою-другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.12.2016 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 грудня 2016 р. до досягнення дитиною повнолітнього віку. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути з відповідача витрати на стоматологічні послуги, витрати на планшет та на брекет систему. На підтвердження додаткових витрат необхідних на брекет систему позивачкою подано план лікування з ТзОВ «Пародент» від 14.04.2022. Відповідно до змісту наданого плану лікування пацієнту [PERSON] , 2009 року народження, вартість медичних послуг становить 72490 грн. Вказаний доказ є належним та достатнім для висновку про те, що лікування доньки сторін є викликано особливими обставинами та є необхідним за рекомендацією лікаря. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог у вказаній частині, а тому з відповідача підлягає стягненню 36245 грн., тобто половина вартості пердбачуваних додаткових витрат необхідних на брекет систему. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача половини витрат на стоматологічні послуги та на планшет суд зазначає, що такі не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст.185 СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері, а отже такі витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 992,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 274-275,279 ЦПК України,

Outcome: partial