Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2022 року задоволено позов [PERSON] . 15 квітня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Телющенка Павла Петровича про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд ухвалити додаткове рішення у справі № 357/15448/21 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь [PERSON] 5 000,00 грн. витрат на правову допомогу. Заява обґрунтована тим, що 14 грудня 2021 року між Адвокатським об`єднанням «Акторіс» та [PERSON] укладено додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 25 /11/21 від 25 листопада 2021 року, пунктом 2 додатку, сторони обумовили, що [PERSON] доручає об`єднанню підготувати та подати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який вчинений 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з реєстраційним номером 5061. Пунктом 3 Додатку до Договору про надання правничої (правової) допомоги, сторони визначили вартість послуг об`єднання. Згідно пункту 4 Додатку сторони встановили наступний порядок оплати, оплата наданих послуг здійснюється протягом 2 календарних днів з дня підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. 11 січня 2022 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Акторіс» було підписано Акт приймання-передачі правової допомоги. Відповідно до даного акту сторони визначили, що вартість наданої правої допомоги\~ згідно Додатку № 1 від 14 грудня 2021 року до Договору про надання правової допомоги №25/11/21 від 15 листопада 2021 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Акторіс» було підписано Акт приймання-передачі правової допомоги. Відповідно до даного акту сторони визначили, що вартість наданої правової допомоги згідно Додатку № 1 від 14 грудня 2021 року до Договору про надання правової допомоги № 25/11/21 від 25.11.2021 року становить 5 000,00 грн. Вказана сума була сплачена [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням від 12 січня 2022 року. Частинами 3, 4 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов наступного висновку. 11 квітня 2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов [PERSON] задоволено повністю, визнано виконавчий напис вчинений 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 5061 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 681,00 грн. Повернуо з Державного бюджету [PERSON] 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 681,00 грн., відповідно до квитанцій АТ "Ощадбанк" № 110 від 16 грудня 2021 року та АТ "Ощадбанк" № 112 від 16 грудня 2021 року. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. При цьому, в позовній заяві вказано, що орієнтовний попередній розрахунок судових витрат становить, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу 6 000 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наявний у матеріалах справи ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1185175 (а.с.24), свідчить що представником Рубленко Т.В. у даній справі був адвокат Телющенко Павло Петрович. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підтвердження витрат на правничу допомогу\~ надано: Договір № 25/11/21 про надання правової допомоги від 25 листопада 2021 року, Додаток № 1 до Договору від 14 грудня 2021 року, акт приймання передачі правової допомоги до договору\~ від 11 січня 2022 року, платіжне доручення № 579452 від 12 січня 2022 року. Отже, витрати [PERSON] на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають стягненню з відповідача у розмірі\~ 5 000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved