Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , в особі представника - адвоката Плецької Юлії Вікторівни до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, за ствердженням позивача, подружнє життя у сторін не склалося, мають різні погляди на життя, несумісні характери, втратили почуття поваги та любові один до одного, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими, сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства і тому позивач просить розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На утримання дитини відповідач матеріальної допомоги позивачу не надає. На даний час сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно з урахуванням індексації, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Ухвалою суду від 22.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 05.11.2021 року від представника відповідача - адвоката Рогозіна О.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнав частково та пояснив, що сімейні стосунки між сторонами не склались та фактично припинені, оскільки вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства та виховання їх спільної дитини. На даний час сторони проживають окремо, а їх спільна дитина залишилась проживати разом з матір`ю, а тому відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає. Однак, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання їх дитини у заявленому позивачем розмірі не визнає, оскільки він перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі. Його вкрай малих та не регулярних заробітків, вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. Крім того, зазначив, що відповідач за час окремого проживання продовжує утримання свого сина, та визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 1 006,50 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.01.2022 року, за клопотанням представника позивача - адвоката Плецької Ю.В., витребувано у Головного управління ДПС у Запорізькій області довідку про доходи [PERSON] , [INFO] , за період з січня по грудень 2021 року. 02.05.2022 року від Головного управління ДПС у Запорізькій області на виконання ухвали суду від 24.01.2022 року надійшли відомості з центральної бази даних ДРФО ДПС України щодо доходів за період 2021 року громадянина [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечував. Однак суду пояснив, що може сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1 006,50 грн. щомісячно. На даний час він стабільного доходу не має, перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 25.11.2017 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1624, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ). Згідно з витягів з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 27.09.2021 року №04-28/5-5458, №04-28/5-5459, малолітній [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, позивачем по справі [PERSON] , проживають за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння, любові один до одного, фактичне припинення шлюбних відносин. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд дійшов висновку, що шлюб між подружжям необхідно розірвати. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 гривень, суд констатує наступне. Так, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів. Відповідачем не заперечується, що дитина разом з ним не проживає, знаходиться на утриманні матері. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Отже чинним національним та міжнародним законодавством на батьків покладено обов`язок забезпечувати нормальний розвиток дитини, поки дитина не досягне повноліття, а в деяких випадках і до отримання нею вищої освіти. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. ст.7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Тлумачення положень СК України свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину відповідачем суду не надано. При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1статті 192 СК України). Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. З матеріалів справи вбачається, що на даний час відповідач працює вчителем і отримує дохід від Територіальному відділі освіти Вознесенівського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради в середньому на місяць 13 365,00 гривень заробітної плати, що стверджується відомостями з центральної бази даних ДРФО ДПС України, щодо доходів за період 2021 року громадянина [PERSON] , наданими Головним управління ДПС у Запорізькій області, на виконання ухвали суду від 24.01.2022 року. Інших доходів відповідач не отримує. Доказів, зокрема наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав суду позивачем не надано, клопотань про витребування вказаних доказів позивачем не заявлено. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. За положеннями ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положенням ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, враховуючи те що позивачем не надано доказів, які б підтвердили спроможність позивача сплачувати аліменти саме в розмірі 4 000,00 грн., також приймаючи до уваги майнове та сімейне становище сторін, їх обопільний обов`язок утримувати спільних дітей до їх повноліття, застосовуючи засади розумності та справедливості, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 гривень, щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 04.10.2021 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 гривень, з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів.

Outcome: partial