Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] ,, кошти на додаткові витрати на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій валюті в розмірі 15 000 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини, починаючи з 01 вересня 2019 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2013 вона уклала шлюб з відповідачем, однак з серпня 2019 року вони не проживаємо однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25.06.2021 їх шлюб розірвано. Дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею. В 2016 році [PERSON] був поставлен діагноз «Дитячий аутизм». Зазначене захворювання тягне за собою не лише психологічну, а й матеріальну проблеми. Відповідно до останнього висновку медичної комісії їх син [PERSON] має захворювання «Дитячий аутизм, плосковальгусна деформація стоп та сколіотична постава», він перебуває на клінічному обліку та потребує постійних витрат на реабілітацію. Крім того, відповідно 20 медичних висновків за [PERSON] у зв`язку із хворобою, потрібен постійний догляд. Витрати на місяць щодо реабілітації [PERSON] , складають приблизно 37 400 - 40 300 грн., а саме: корекційно-розвитковий центр «Маленький принц» - 500 грн/50 хв. 4500-5000 грн/місяць); центр адаптивної психології [PERSON] - 300 грн/год. 2700-3000 грн/місяць); логопед-дефектолог - 400 грн./год. (3600-4000 грн/місяць); масаж - 600 грн/год. (2400-3000 грн./місяць); няня з медичною освітою - 100 грн/год (24200-25300 грн/місяць. Фінансову допомогу на реабілітацію сина вона отримує зі сторони своїх батьків. З серпня 2019 року [PERSON] фінансову допомогу на утримання сина надсилаєте нерегулярно, а з листопада 2020 року взагалі не приймаєте участі у вихованні сина, не виявляєте бажання бачити його та провідувати навіть на свята, день народження, перше вересня тощо. У травні 2020 року у них з відповідачем відбулася усна домовленість щодо виплат на додаткові витрати [PERSON] в розмірі 10 000 грн на місяць. З того часу, більше ні ж за рік, виплати зі сторони відповідача на користь [PERSON] надходили нерегулярно та в неповному обумовленому обсязі. 07.06.2021 нею на адресу [PERSON] засобами поштового зв`язку було направлено лист-пропозицію про урегулювання в добровільному порядку питання щодо сплати коштів на додаткові витрати на утримання спільного з відповідачем сина [PERSON] . Відповідно до зазначеного листа-пропозиції, [PERSON] запропоновано скласти нотаріально засвідчений договір щодо сплати коштів на додаткові витрати на утримання [PERSON] до досягнення повноліття у сумі 15 000 грн на місяць, але неменше ніж чотири прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, станом на 03.09.2021 [PERSON] на вищезазначений лист-пропозицію не відповів та гроші на додаткові витрати на утримання сина не надсилає. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, оскільки на утриманні має ще двох неповнолітніх дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , та дитину, яка знаходиться у неї під опікою, [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , не працює офіційно (з його слів), проте, є здоровою та працездатною людиною, його вік та стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб на утриманні не має, має у власності частку нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO, придбаний 04.09.2020 року, а тому вважає, що він має можливість сплачувати кошти на додаткові витрати [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.11.2021 відкрито провадження у цій цивільній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні процесуальні строки. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 16.12.2021. Позивач копію ухвали про відкриття провадження отримала 23.12.2021. Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву, від позивача додаткових заяв не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральною Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага має приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як убачається з матеріалів справи, з 15.11.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2021 у справі №755/3403/21 був розірваний. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2021 у справі № 755/9317/21 стягнуто з [PERSON] [INFO] , що народився у м. Києві, аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.05.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на утриманні та проживає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Разом з позивачем та малолітнім [PERSON] проживають та перебувають на утриманні позивача також неповнолітня донька позивача [PERSON] , [INFO] та підопічний малолітній [PERSON] , [INFO] . Згідно виписки з генетичної карти у [PERSON] , [INFO] , спостерігається лактозна недостатність, гіпергомоцистеїнемія, вторинна мітохондріальна дисфункція, дитячий аутизм. Відповідно до довідки «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва, [PERSON] , [INFO] , спостерігається в КНП ЦПМСД №1 з діагнозом дитячий аутизм з якісним порушенням соціальної взаємності, комунікації, розлад рецептивної мови, розлад сну. Дитина потребує постійного нагляду матері і лікування. Відповідно до висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 14.05.2021, [PERSON] , [INFO] за довідкою «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Оболонського району м. Києва встановлено діагноз: плосковальгусна деформація стоп; сколіотична постава; дитячий аутизм. Рекомендовано навчання за освітньою програмою закладу освіти з корекційним складником для дітей з порушенням опорно-рухового апарату у поєднанні з тяжкими порушеннями мовлення, корекційно-розвиткові заняття, індивідуальна програма розвитку. Згідно довідки спеціального навчально-виховного комплексу «Мрія» від 10.11.2021 [PERSON] , [INFO] , навчається в 1-А класі Спеціалізованого НВК «Мрія» на індивідуальному навчанні за формою педагогічний патронаж. Згідно консультативного заключення спеціалістів №50, [PERSON] , [INFO] поставлені діагнози: дитячий аутизм з якісними порушенням соціальної взаємності, комунікації, розлад рецептивної мови, стереотипними формами поведінки, легкої вторинної когнитивної недостатності. Розклади схем сну-бадьорості неорганічної природи. Рекомендовано нагляд дитячого психіатра, оформлення допомоги по дитячій інвалідності до 18 років, категорії «Б»; відвідування реабілітаційного центру для дітей з розладами аутистичного спектору; відвідування дошкільного закладу для дітей з посиленою педагогічною корекцією; індивідуальна реабілітаційна програма по ТЕАСН. 07.06.2021 позивачем направлено на адресу відповідача лист-пропозицію про урегулювання в добровільному порядку питання щодо сплати коштів на додаткові витрати на утримання сина [PERSON] , яка залишилась відповідачем без відповіді. За приписами ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, іцо вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні (відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як зазначив Верховнии? Суд у своїй постанові від 26.08.2020 року у справі № 336/1488/19, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Отже, з аналізу судової практики, яка склалась, до додаткових витрат відносять: - навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі; - розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками; - оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там); - лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За матеріалами справу вбачається, що малолітня дитина має ряд тяжких, хронічних захворювань, які потребують додаткових зусиль у лікуванні та реабілітації дитини, особливого догляду та спеціального навчання, додаткових витрат на лікування та оздоровлення, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач довела належними та допустимими доказами необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину до досягнення нею повноліття. В той же час, суд вважає, що заявлена позивачем сума таких додаткових витрат не підтверджена позивачем, оскільки витяги з інтернет-сайтів, щодо вартості послуг лікарів-спеціалістів, програм реабілітації, не є належними доказами їх вартості. Також, позивачем не надано доказів понесення додаткових витрат на дитину починаючи з 01.09.2019 у сумі заявленій до стягнення з відповідача. При цьому суд враховує, що відповідачем не подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання ним коштів на утримання малолітньої дитини, в тому числі, й щодо участі у додаткових витратах на її утримання. Також, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, законодавчо на останнього покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власних дітей. Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги надані суду докази, оцінюючи їх з позиції належності та допустимості, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з часу звернення позивача до суду з цим позовом (03.09.2021) і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки в силу п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову, з урахуванням ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial