Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивачка 26.01.2022 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на малолітню дитину у розмірі 5000 грн. щомісячно. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тисменицького районного суду Івіано-Франківської області від 11.05.2021 р. шлюб між ними розірвано, малолітнього сина залишено проживати з матір`ю. Після народження сина протягом 2020 р. відповідач, який перебуває та працює за кордоном, добровільно сплачував аліменти на дитину, переводячи їй на картку по 5000 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу, коли відносини між ними погіршились, відповідач перестав переводити аліментні платежі. Відповідач, працюючи за кордоном, має достатній дохід, інших дітей та непрацездатних утриманців не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в заявленому розмірі та понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Позивачка та її представник адвокат Остафійчук М.В. у судовому засіданні позов підтримали і просили його задоволити. Представник відповідача адвокат Новосільська О.Б. у судовому засіданні позов визнала частково з підстав, викладених у відзиві від 02.03.2022 р., посилаючись на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, не має сталого заробітку чи доходу, не має у власності нерухомого чи рухомого майна. Тому відповідач погоджується на визначення розміру аліментів на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у межах прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Просила врахувати, що відповідач постійно надавав належне матеріальне утримання дитині. Не погодилась із заявленими позивачкою витратами на правову допомогу, які є неспівмірними із складністю справи та наданими адвокатом послугами з підготовки і подання позову про стягнення аліментів. Не заперечувала щодо часткового задоволення позову про стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просила відмовити у стягненні витрат на правову допомогу. Заслухавши вступне слово позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11.05.2021 р. шлюб між сторонами розірвано, малолітнього сина залишено проживати з матір`ю (а.с.4 також зв.ст.). Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає разом з матір`ю. Після народження сина протягом 2020 р. відповідач, який працює за межами України, добровільно сплачував аліменти на дитину, переводячи позивачці на картку по 5000 грн. щомісячно, що підтверджується наданими позивачкою засвідченими копіями квитанцій АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.7-16). У першому півріччі 2021 р. відповідач протягом п`яти місяців перевів позивачці по 3000 грн., що підтверджується наданими відповідачем копіями платіжних доручень АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.43-47). З липня 2021 р. відповідач перестав сплачувати аліментні платежі, перевівши лише 09.02.2022 р. після того, як позивачка звернулась до суду з даним позовом, 1000 грн. (а.с.42). Вказані обставини сторонами не заперечувались. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з липня 2021 р. відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку. \~ \~ \~ \~При вирішенні спору суд застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері, яка працює викладачем Івано-Франківського університету Короля Данила; 2) молодий вік відповідача, його задовільнийстан\~його здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює за кордоном, розмір його доходу невідомий; 3) інших дітей та непрацездатних утриманців відповідач не має; 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі 4000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зазначає, що відповідач, який у 2020 р. сплачував аліменти у добровільному порядку в розмірі 5000 грн., у першому півріччі 2021 р. у розмірі 3000 грн., не надав суду жодних доказів на підтвердження зменшення свого доходу і погіршення матеріального становища, та враховує, що позивачка позбавлена можливості надати будь-які докази на підтвердження доходу відповідача за кордоном. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору\~згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~звідповідача слід стягнути 992,40 грн. судового збору в дохід державного бюджету. У рамках розгляду даної справи позивачкою понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 28.10.2021 р. (а.с.19-23), попереднім розрахунком витрат (а.с.26), оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру № 23 від 30.12.2021 (а.с.27). З урахуванням вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, згідно якого інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що заявлені позивачкою вимоги на суму 5000 грн. задовольняються судом на суму 4000 грн., що становить 80 %, розмір понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу складає 3200 грн. Враховуючи посилання сторони відповідача на неспівмірність заявлених позивачкою витрат на правову допомогу із складністю справи та наданими адвокатом послугами з підготовки і подання позову про стягнення аліментів, суд стягує з відповідача у користь позивачки 3000 грн. судових витрат. Саме такий розмір витрат по оплаті послуг адвоката суд вважає розумним та співмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved