Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.08.2019 вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між ними поступово погіршувалось, у зв`язку з військовими діями в Луганській області вони разом переїхали в м. Монастирище. Але через постійні непорозуміння в кінцевому результаті шлюбні відносини між ними фактично припинились. З березня 2022 вони фактично перестали спілкуватись, в них в кожного свій бюджет та своє життя. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, сенсу підтримувати шлюбні відносини немає. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 06.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами. Позов підтримала повністю, просить його задоволити. Термін на примирення не потрібний. У разі неявки відповідача у судові засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами. Позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення. Термін на примирення не потрібний. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.08.2019 сторони зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 42, відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Монастирищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 27.08.2019 (а. с. 4). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Відповідно до ст. 21 СК України шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Позивач категорично налаштована на припинення шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає її інтересам, відповідач позов визнав, не бажає зберегти сім`ю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що відповідач визнав позов в повному обсязі до відкриття першого судового засідання, про що подав до суду заяву від 30.05.2022, а тому 50% судового збору сплаченого при подачі позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України інша частина судових витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved