Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 30.07.2008 року йому було відкрито кредитний рахунок відповідно до Договору про надання банківських послуг №б/н та встановлено кредитний ліміт у розмірі 12000грн; АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту; [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 28.10.2020 року перед банківською установою відповідач має заборгованість 14123,42грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилався на викладені обставини у зверненні до суду, просив позов задовольнити, оскільки відповіддю банківської установи відзив відповідача спростовано. Представник відповідача адвокат Більчук О.О. подав до суду відзив, в якому заперечив проти позову банківської установи, вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, оскільки в підтвердження позовних вимог позивач наводить номери банківських карток, які були видані відповідачу, що не підтверджує факт укладення договору, сама довідка про видані картки не є формою укладення двостороннього договору, що має мати підтвердження додержання письмової форми, а тому із представлених банком довідки про видані картки та розрахунком заборгованості неможливо встановити природу правовідносин між банком та відповідачем; просить відмовити задоволенні позову повністю. Вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід повністю задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 30.07.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з умовами якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 12000грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.07.2008 року вбачається, що [PERSON] станом на 28.10.2020 року заборгував позивачу 14123,42грн., з яких 11412,88грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2710,54грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Із письмової відповіді позивача на відзив убачається, що кредитний договір є чинним і на підтвердження цього банком представлено заяву від 30.07.2008р., умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифи, які підписані позичальником та свідчать про двостороннє волевиявлення сторін, як і саме користування відповідачем коштами, про що банком надано виписку по рахунку; а оцінка належності доказів відноситься до компетенції суду. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ураховуючи наведене, є підстави стягнути з відповідача суму заборгованості, так як [PERSON] порушив умови кредитного договору та не виконує свої обов`язки за ним, а позичкодавець вимагає повернення позики, що залишилася. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором не виконав, його заперечення на позов з мотивів його необґрунтованості та нікчемності самого договору жодним чином не спростовує накопичення заборгованості перед банком, у зв`язку з чим, враховуючи надані докази позивачем, аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються та, враховуючи підтверджену розрахунком суму боргу 14123,42грн станом на 28.10.2020р., суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі; а в зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в сумі 2102грн.

Outcome: approved