Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк", в інтересах якого діє представник Кіріченко В.М., звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи тим, що [PERSON] відповідно до підписаної заяви № б/н від 30.06.2010 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 9000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, Договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідачем зобов`язання належним чином не виконуються, а тому звертається до суду та просить стягнути з останнього 17515,82 грн заборгованості станом на 21.03.2021, яка складається з 13041,32 грн - заборгованості за кредитом та 4474,50 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, а також судові витрати. Ухвалою судді від 26.01.2021 у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник АТ КБ "Приватбанк" Шпиляєва Н.В. у судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника у зв`язку із продовженням воєнного стану в Україні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не направив. Крім того, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк", мотивуючи тим, що позивачем до позову не додано жодного договору, а лише копія анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що не є кредитним договором, оскільки не містить всі істотні умови, зокрема строк та ціну договору, суму кредиту, відсотки за користування кредитом, порядок та строки погашення, в тому числі у заяві не вказано строк дії кредитної лінії та кредитного ліміту, строк дії карти. Тобто сума кредиту взагалі не визначена та не узгоджена, а кредитний ліміт встановлює лише бажаний граничний розмір кредиту, а не його фактичну суму. Надані банком розрахунки заборгованості не підтвердженні жодними первинними документами та є незрозумілими. Також зазначає, що не був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, Тарифами банку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/rules, на які посилається позивач, як на невід`ємні частини кредитного договору. Вказує, що оскільки умови правил та тарифи розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, однак позивачем не надано жодних підтверджень, що саме з цими правилами, умовами та тарифами він як позичальник ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що їх зміст йому зрозумілий; крім того. вважає, що не може бути належним доказом роздруківка із сайту позивача, адже цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить i відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а тому надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної писані та не визнаються. Також в матеріалах справи наявна відповідь на відзив, подана представником позивача АТ КБ "Приватбанк" - Меркуловою В.В., у якій вона наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України . Дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2010 відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку" складає між ним та банком договір надання банківських послуг, та на підставі якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено кредитний ліміт та видано кредитну картку для користування. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9000,00грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Як встановлено судом, анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 30.06.2010, підписана [PERSON] , не містить умов щодо розміру процентної ставки, сум комісії, строку повернення кредиту (користування ним). Так, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк просить, крім тіла кредиту, стягнути також й заборгованість за відсотками за користування кредитом, в обґрунтування чого посилається на Довідку про умови кредитування з використанням картки "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду на Витяг з Тарифів, в яких визначені пільговий період користування коштами, процентна ставка, неустойка, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови. Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг у Приватбанку, з якими був ознайомлений позичальник. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Витягом з Тарифів та Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. Не зазначена процентна ставка і у заяві позичальника. За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правила банківських послуг у Приватбанку, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися банком. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентної ставки, порядок її зміни. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19). Крім того, в Довідці про умови кредитування з використанням картки "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду закріплено базову % ставку в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, в розмірі 2,5%, однак із наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір такої ставки не одноразово змінювався, проте будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] був повідомлений про такі зміни, суду не надано. Наприклад, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості у 2018 році процентна ставка складала 3,60 %, 3,50 %, що не відповідає зазначеному вище розміру. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту таУмов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ "Приватбанк" дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким чином, суд вважає безпідставними позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованими відсотками, зокрема у зв`язку відсутністю передбаченого обов`язку відповідачки по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, оскільки наданий витяг витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. З цих самих підстав суд вважає необґрунтованим сплату банку відсотків за користування кредитом в розмірі, зазначеному в Тарифах, шляхом списання грошей з поточного рахунку відповідача і збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов`язань за кредитом. Таким чином, вимоги АТ КБ "Приватбанк" про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Що стосується заборгованості за кредитом суд виходить із наступного. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №б/н від 30.06.2010, виписки по картці за період з 30.06.2010 по 23.03.2021 вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно користувався кредитними коштами, щомісяця проводив оплату по поверненню кредиту, проте регулярно і стягував кошти з картки. З наданої виписки вбачається, що повне погашення кредиту відповідачем не проведено, однак із розрахунку заборгованості судом встановлено, що станом на 01.01.2016 у відповідача відсутня будь яка заборгованість за кредитом, кошти повернуто та сплачено необхідні платежі, а наступні операції з рахунком відповідач почав здійснювати лише 23.02.2018. Виходячи із наданих позивачем розрахунків заборгованості та виписки по рахунку позичальника, з урахуванням висновку суду про необґрунтованість нарахування банком відсотків, з 23.02.2018 [PERSON] здійснив витрачання кредитних коштів на загальну суму 19504,65 грн (арифметична сума витрат клієнта у стовпчику № 3 розрахунків заборгованості за період з 23.02.2018 по 21.03.2021). З 26.03.2018 [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за кредитом вніс грошових коштів на суму 18860,96 грн (арифметична сума внесених коштів клієнтом на погашення заборгованості у стовпчику №21 розрахунку заборгованості. [PERSON] фактично отримав (витратив) кредитні кошти в сумі 19504,65 грн і частково погасив заборгованість в період з 26.03.2018 по 26.06.2022 в сумі 18860,96 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню різниця між сумою фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) і сумою погашення за наданим кредитом, що становить 643,69 грн. (19504,65 грн - 18860,96 грн). В анкеті-заяві позичальника від 30.06.2010 не визначено строк повернення кредиту, а тому відповідно до положення ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту порушених прав шляхом стягнення з боржника фактично отриманої суми кредитних коштів. Оскільки [PERSON] фактично використав кредитні кошти, проте обов`язку щодо повернення в повному обсязі боргу не виконав та не сплатив заборгованість за тілом кредиту у розмірі 643,69 грн, суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту саме в такий спосіб, а тому позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено частково на 3,6% (643,69 грн х 100 % : 17515,82 грн), судовий збір слід стягнути в розмірі 81,72 грн (2270,00 грн х 3,6 % : 100).

Outcome: partial