Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства посилаючись на те, що починаючи з 2007 року він з [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах. Вони разом проживали і вели спільне господарство. У незареєстрованому шлюбі у них народилися дві доньки, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, їхні діти були самостійно зареєстровані [PERSON] , в органах РАЦСу на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України без його участі, де вона самостійно вказала інші дані про батька. При тому, починаючи з 2014 року по 2016 рік його дружина [PERSON] взагалі перебувала за кордоном на заробітках, а їхні діти постійно проживали з ним. На даний час Відповідачка перешкоджає йому у побаченнях з дітьми, вона відмовляється подати спільну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану для визнання його батьком їхніх дітей. Відтак, його права порушені щодо встановлення його батьківства відносно своїх дітей. Він визнає себе батьком двох доньок, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з наведеним просив визнати [PERSON] , [INFO] , батьком дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. Пояснив, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали у незареєстрованому шлюбі, але який саме період сказати не може. У період спільного проживання у них народилися двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і хоч жодних доказів цього він не має, але це могли ствердити свідки, яких вони просили допитати в суді. Наразі свідки померли, тому він, відповідно, відмовляється від клопотання про допит свідків. Представник Відповідачки [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] проживає на даний час в Америці, він з нею спілкується телефоном, а її адреси у нього немає. З`явитися на експертизу [PERSON] не могла, через відсутність можливості приїхати в Україну, але вважає, що Позивач свідомо, знаючи, що відповідачка в Україні не проживає і не зможе з`явитися до експерта, заявив клопотання про призначення експертизи. [PERSON] з [PERSON] ніколи спільно не проживала, а вони були лише друзями і він не являється батьком її дітей. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00022363885 від 15.03.2019 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Також, згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00022363935 від 15.03.2019 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Отже, підставою актового запису про народження зазначених дітей є заява їх матері, а запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновкам експертів; 3) показанням свідків. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами батьківства, також можуть бути фото, електронні повідомлення. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. До матеріалів позову на підтвердження позовних вимог позивач додав лише акт обстеження матеріально-побутових умов у гр. [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , з якого вбачається, що зі слів [PERSON] та пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з квітня 2014 року по червень 2016 року разом з ним проживали неповнолітні діти його співмешканки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В цей період мама дітей - [PERSON] знаходилася за кордоном. Діти перебували на утриманні [PERSON] , мати дітей участі в утриманні дітей та вихованні в цей період не брала. Інших доказів на підтвердження позовних вимог [PERSON] не надав. Отже, позивач не довів його спільного проживання з [PERSON] , ведення ними спільного господарства до народження дітей. Сама ж Відповідачка заперечує як факт її спільного проживання з [PERSON] , так і факту батьківства [PERSON] по відношенню до її доньок [PERSON] та [PERSON] , і хоча згідно з даними начальника Закарпатського обласного бюро СМЕ Годван Ірина Миколаївна з дітьми [PERSON] та [PERSON] не з`явилися для забору крові, однак як встановлено судом [PERSON] перебуває в Америці й не мала об`єктивної можливості прибути до експерта, тобто факту її умисного ухилення від проходження експертизи немає, ба більше, висновок експертизи може бути врахований судом лише в сукупності з іншими доказами, які б підтверджували позовні вимоги, тому з урахуванням всіх обставин в сукупності суд не знайшов підстав для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: dismissed