Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив наступне. Відповідач [PERSON] являється працівником ДП «Пропан», перебуває на посаді водія. У відповідності до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2008 року останній виконує роботу, безпосередньо пов`язану з отриманням, транспортуванням та приймає на себе повну матеріальну відповаідальність за незабезпечення збереження ввірених матеріальних цінностей. Так, 17.07.2020 року о 08:43 год водієм ДП «Пропан» [PERSON] отримано на ГНС Станишівка газ скраплений (UN 1965 Клас 2), шляхом завантаження на автоцистерну, д.н.з. [NUMBER] , газовозу, д.н.з. [NUMBER] , у загальній кількості 15360 кг, що, відповідно, складає 29096 літрів. При цьому зафіксовано вагу газовозу із автоцистерною - 17660 кг. Після завантаження вага газовозу із автоцистерною та завантаженим скрапленим газом складала 33020 кг. На перевезення вказаного скрапленого газу складено та видано [PERSON] товарно-транспортну накладну № 88 від 17.07.2020 року, відповідно до якої начальник ГНС Станишівка Гульчук І. І. здав, а водій [PERSON] прийняв 15360 кг скрапленого газу. 17.07.2020 року о 10:55 год газовоз, д.н.з. [NUMBER] , із причепом-автоцистерною, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] виїхав з території ГНС Станишівка в напрямку об`єктів АГЗП ДП «Пропан» для перевезення та доставки скрапленого газу з метою подальшої його реалізації. У подальшому водій [PERSON] на газовозі, д.н.з. [NUMBER] , із причепом-автоцистерною, д.н.з. [NUMBER] , із завантаженим скрапленим газом у кількості 15360 кг, що відповідно складає 29096 літрів, виїхав у напрямку об`єктів ДП «Пропан» для перевезення та доставки скрапленого газу для подальшої його реалізації, однак по дорозі у першій половині дня у на об`їзній дорозі міста Житомира зупинився та злив (здійснив вивантаження) скраплений газ на автомобіль із цистерною у загальній кількості 20246 літрів. При цьому, первинні документи щодо відвантаження скрапленого газу на інший автомобіль, які в подальшому мали бути передані до бухгалтерії підприємства, водієм [PERSON] не складалися. У цей же день, водієм [PERSON] на газовозі, д.н.з. [NUMBER] , із причепом-автоцистерною, д.н.з. [NUMBER] , доставлено скраплений газ до наступних об`єктів ДП «Пропан»: 1) о 21:01 год 17.07.2020 року до АГЗП м. Козятин, вул. Кондратського, 2, у кількості 8000 літрів; 2) о 22:00 год 17.07.2020 року до АГЗП м. Бердичів, вул. Житомирська, 89-А, у кількості 850 літрів. Загальна кількість вивантаженого (злитого) на вищевказані АГЗП скрапленого газу - 8850 літрів, що відповідно складає 5036 кг. Після цього, 17.07.2020 року о 23:05 год газовоз, д.н.з. [NUMBER] , із причепом-автоцистерною, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] приїхав до ГНС Станишівка. На пропускному пункті ГНС Станишівка зафіксовано в`їзд пустої автоцистерни вказаного газовозу. Таким чином, 17.07.2020 року водій [PERSON] під час виконання своїх трудових обов`язків на ДП «Пропан» незаконно відвантажив (злив) скраплений газ у кількості 20246 літрів, який належав ДП «Пропан», з газовозу, д.н.з. [NUMBER] , із причепом-автоцистерною, д.н.з. [NUMBER] , на інший транспортний засіб із цистерною без оформлення первинних документів, не забезпечив збереження ввірених йому для транспортування матеріальних цінностей, чим заподіяв матеріальної шкоди підприємству у розмірі 222503,54 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 222503,54 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю (а.с. 125-129). Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 141-145), у якому просить задовольнити позовну заяву. У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представником позивача подано заяву про проведення судового засідання без участі представника позивача; не заперечує щодо прийняття рішення по справі (а.с. 198). У попередніх судових засіданнях позовні вимоги підтримувала у повному обсязі та просила задовольнити. Представником відповідача також подано заяву про проведення судового засідання без його участі та участі відповідача. Вказали, що на повторному виклику свідків не наполягають. Зазначили, що позовні вимоги визнають частково, а саме: в частині вимог щодо стягнення недостачі 489,801 кг, яка була виявлена в результаті інвентаризації, вартість якого становить 10158,47 грн, в решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю (а.с. 199-200). До зазначеної заяви долучено заяву відповідача про часткове визнання позовних вимог в частині 489,801 кг, які були виявлені, як недостача в результаті інвентаризації, що в сумі складає 10158,47 грн (а.с. 201). У попередніх судових засіданнях відповідач позовні вимоги визнавав частково. Пояснював, що безпосередньо логісти давали розпорядження скільки і куди газу везти та де розвантажувати, самостійно особисто він рішення з даних питань він не приймав. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до наказу № 29 від 06.09.2000 року прийнятий на роботу до ДП «Пропан» за переведенням з ВАМ «Житомиргаз» з 01.09.2000 року (а.с. 64). Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2008 року, [PERSON] виконує роботу безпосередньо пов`язану з отриманням та транспортуванням; приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с. 65). На підставі наказу №70 від 06.08.2020 року по ДП "Пропан" створено комісію для проведення співставлення даних відвантаження СВГ (скріпленого вуглеводного газу) (а.с. 19). Згідно акту про подію від 31.08.2020 року (а.с. 20) 17.11.2020 року матеріально-відповідальною особою - водієм [PERSON] отримано на ГНС Станишівка газ скраплений (UN 1965 Клас 2) у кількості 15360 кг, що відповідно складає 29096 літрів та підтверджується Товарно-транспортною накладною № 88 від 17.07.2020 року (а.с. 27). В цей же день, вказаним водієм доставлено до об`єктів СВГ: пункт розвантаження АГЗП Бердичів - 850 літрів, що підтверджується накладною № 88 від 17.07.2020 року (а.с. 30); пункт розвантаження АГЗП Козятин -8000 літрів, що підтверджується накладною № 88 від 17.07.2020 року (а.с. 29). Загальна кількість вивантаженого (злитого) на АГЗП ДП «Пропан» СВГ - 8850 літрів, що відповідно складає 5036 кг. Вивантаження залишку СВГ у загальній кількості 20246 літрів не підтверджується первинними документами, наявними в бухгалтерії ДП «Пропан». Згідно наданих письмових пояснень [PERSON] , 17.07.2020 року за вказівкою логістів він злив 20000 літрів в автомобіль ДАФ без документів (а.с. 21). У поясненнях від 17.09.2020 року [PERSON] зазначає, що 17.07.2020 року він виїзджав на рейс завантажений у цистерну 15360 кг; по вказівці логіста [PERSON] виїхав доставляти газ на об`єкти (а.с. 69). Згідно акту інвентаризації скрапленого вуглеводневого газу № 73 від 13.08.2020 року (а.с. 75-76) виявлено 489,801 кг нестачі скрапленого газу. З листа ДП «Пропан», адресованого [PERSON] , № 564 від 23.09.2020 року, вбачається, що останній погоджується відшкодувати добровільно, згідно інвентаризації проведеної у серпні 2020 року, а саме: 489,801 кг (а.с. 87). Відповідно до довідки № 65 від 30.05.2022 року (а.с. 203), за даними бухгалтерського обліку вартість газу в кількості 489,801 кг становить 10158,47 грн. Допитаний у судовому засідання свідок [PERSON] показав, що саме логісти контролюють та дають розпорядження щодо завантаження і розвантаження газу. Всі документи за результатами розвантаження мали обов`язково здаватись логісту. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1)між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам,установам, організаціям їх працівниками», судовому розгляду підлягають: заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв`язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування). На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в межах виявленої під час інвентаризації недостачі у кількості 489,801 кг та відповідно стягнення з відповідача в рахунок відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди у сумі 10158,47 грн. Підстав для задоволення іншої частини позовних вимог немає. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: partial