Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивач 04.11.2021 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначив, що у період з 01.11.2014 р. по 01.10.2021 р. надав відповідачу комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена на суму 16237,37 грн. П.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 16237,37 грн. та судові витрати. Ухвалою від 15.11.2021 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою від 16.12.2021 р. здійснено перехід з розгляду даної справи з порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання на 03.03.2022 р. 03.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 20.04.2022 р. на підставі наказу № 5 від 01.03.2022 р. 20.04.2022 р. розгляд справи відкладено на 03.06.2022 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві та письмових поясненнях, за змістом яких позивач визнає отримання грошових коштів на суму 13\~000 грн., що сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за період з 11.2014 р. по 10.2021 р., разом з тим не сплаченою залишилась заборгованість у розмірі 3237,37 грн. та просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про застосування строку позовної давності (а.с.32). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в процесі розгляду справи представником [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності та часткове визнання позовних вимог (а.с.22-24). Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію сторін, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205\~ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період з 01.11.2014 р. по 01.10.2021 р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , вартість яких не сплачена (з урахуванням олачених 16.12.2021 р. 13\~000 грн.) на суму 3237,37 грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.11.2014 р. по 01.10.2021 р., інформацією з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо реєстрації місця проживання відповідача, квитанцією 0.0.2379699433.1 від 16.12.2021 р. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення. Статтею 64 ЖК України\~передбачено, що наймач і всі повнолітні члени сім`ї несуть солідарну майнову відповідальність за зобовязаннями, пов`язаними з найманням житла. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21.07.2005\~р.\~№ 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги Концерну «МТМ» законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Позивач, звернувшись 04.11.2021 р. до суду з даним позовом (а.с.2), просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.11.2014 р. по 01.10.2021 р. Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності. Проте, зі змісту розрахунку заборгованості відповідача перед Концерном «МТМ» (а.с.5-6) із стовпця «оплачено» вбачається, що відповідач з січня 2015 року по квітень 2021 р. здійснював часткові погашення заборгованості, які перевищують суми нарахування за поточний місяць, що свідчить про визнання відповідачем боргу перед позивачем та що, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що в даному випадку заява представника відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку заборгованості відповідачем у згадані вище періоди здійснювалася на користь Концерну «МТМ» сплата за опалення та гаряче водопостачання. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: partial