Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання її власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] та визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий № 0723381500:01:002:0120 для будівництва та обслуговування житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого селянського господарства, на яку частково виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а саме, на земельну ділянку площею 0,3322 га кадастровий № 0723381500:01:002:0119, в такому ж порядку спадкування. Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що після смерті батька [PERSON] є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла у відповідності до вимог ст.ст.1268, 1269 ЦК України. Інші спадкоємці, які б претендували на спадкове майно, відсутні. До складу спадщини увійшли вище вказаний житловий будинок та земельні ділянки, які батькові були передані у власність рішенням Забузької сільської ради Любомльського району Волинської області № 8/4 від 21 серпня 1997 року. За життя батько побудував будинок та розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершив та правовстановлюючих документів не виготовив. Зокрема, батько лише встиг виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, якій присвоєно кадастровий номер 0723381500:01:002:0120, та частково на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, а саме, виготовив аналогічну документацію на земельну ділянку лише площею 0,3322 га, якій присвоєно кадастровий № 0723381500:01:002:0119, на решту земельної ділянки площею 0,2678 га із зазначеним цільовим призначенням технічної документації не виготовив, відповідно, кадастровий номер не присвоювався. У зв`язку із цим, а саме, через відсутність реєстрації спадкового нерухомого майна у державних органах як щодо будинку, так і земельних ділянок, у видачі свідоцтв про право на спадщину їй було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Рівненської сільської ради електронною поштою надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження матеріалів справи приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1218, 1223, 1233, 1235, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст.125, 126, п.1 розділу Х «Перехідних положень» ЗК України. Зокрема, довідкою Рівненської сільської ради від 10 січня 2022 року № 13 та копією спадкової справи № 51/2020 стверджено, що спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , за життя 20 червня 2012 року склав заповіт, яким усе своє майно заповів дочці - позивачу [PERSON] ; заповіт є чинним; позивач спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268, ст.ст.1269 ЦК України; інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні згідно ст.1241 ЦК України, відсутні; на частину спадкового майна, щодо якого надано правовстановлюючі документи, нотаріус видав позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Копією витягу з погосподарської книги № 3 по селу Забужжя за 2016-2023 роки Забузького старостинського округу Любомльського району стверджено належність житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, 1989 року побудови, що знаходяться по [ADDRESS] , спадкодавцю [PERSON] . Із витягу з архівної копії рішення виконкому Забузької сільської ради від 21 серпня 1997 року № 8/4 вбачається, що спадкодавцю [PERSON] були передані безкоштовно у приватну власність дві земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до технічної документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що виготовлені у 2014 році і зареєстровані в Державному земельному кадастрі 26 листопада 2017 року на ім`я спадкодавця [PERSON] , земельній ділянці із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га по [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 0723381500:01:002:0120, а земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою площею 0,3322 га - кадастровий номер 0723381500:01:002:0119. Постановою від 17 січня 2022 року приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Клекоцюк А.Д. відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на вище вказані житловий будинок і земельні ділянки через відсутність на них правовстановлюючих документів. Наведені фактичні обставини справи свідчать про спадкування позивачем [PERSON] усього майна після смерті її батька [PERSON] не в порядку закону, як вона зазначає у позові, а за заповітом, який є чинним і на його підставі нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна. Проте невірне формулювання позовних вимог не змінює їх суті, оскільки спадкове право позивача на це майно є доведеним і підтвердженим належними доказами. У зв`язку із цим та з урахуванням вище наведених положень матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved