Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на майно. Позивач посилається на те, що 21 квітня 2022 року між ним та відповідачкою укладено договір купівлі-продажу: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а саме: А житловий будинок, Б гараж, В літня кухня, Пд. підвал. дш. дашок, Г.сарай що в [ADDRESS] земельних ділянок для: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,127 га (кадастровий номер 6122686000:04:001:0071), яка розташована в [ADDRESS] , згідно Державного акту на землю серії ЯЕ № 982858; ведення особистого селянського господарства площею: 0,264 га (кадастровий номер 6122686000:04:001:0072); яка розташована в с.Присівці Тернопільського району Тернопільської області згідно Державного акту на землю серії ЯЕ № 982859. Відповідно до укладеного договору сплатила домовлену суму і майно передано їй в користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки відсутні правововстановлюючі документи на земельну ділянку на якій розміщене нерухоме майно. Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач згідно поданої заяви позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 21 квітня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] відповідачкою укладено договір купівлі-продажу: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а саме: А житловий будинок, Б гараж, В літня кухня, Пд. підвал. дш. дашок, Г.сарай що в [ADDRESS] земельних ділянок для: будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,127 га (кадастровий номер 6122686000:04:001:0071), яка розташована в [ADDRESS] , згідно Державного акту на землю серії ЯЕ № 982858; ведення особистого селянського господарства площею: 0,264 га (кадастровий номер 6122686000:04:001:0072); яка розташована в с.Присівці Тернопільського району Тернопільської області згідно Державного акту на землю серії ЯЕ № 982859. Відповідно до укладеного договору позивачка сплатила домовлену суму і майно їй передано в користування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] правомірно набув право власності на майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і за ним слід визнати право власності на придбаний житловий будинок та земельні ділянки.

Outcome: approved