Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 03.12.2021 року адвокат Сирко Д.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення\~боргу за\~договором позики. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що 18.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] підписано договір позики №18/03-21, згідно умов якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 285000 грн., які останній зобов`язався повернути до 24.03.2021 року. Відповідач власноручно підписав договір, чим засвідчив факт отримання зазначеної суми позики 18.03.2021 року. Проте до вказаного у договорі строку [PERSON] не виконав зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернуся до нього з усною вимогою, однак останній просив лише продовжити строки повернення суми позики. В подальшому представником позивача 12.11.2021 року було направлено на адреси відповідача досудові вимоги про повернення грошових коштів. Однак такі вимоги останнім були проігноровані. А тому, просить суд стягнути з [PERSON] 389377 грн. 54 коп., з яких 285000 грн. боргу за договором позики від 18.03.2021 року, 9507 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 94869 грн. 86 коп. 3% річних від простроченої суми та судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Сирко Д.О. в судове засідання не з`явились. Адвокат Сирко Д.О. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, просив позов задовольнити в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15\~грудня 2021\~року відкрито провадження в справі та призначено\~підготовче засідання\~на 10 год. 00 хв. 28 січня 2022 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 25 лютого 2022 року, яке через неявку відповідача відкладалось на 09 год. 00 хв. 23 березня 2022 року, на 11 год. 00 хв. 27 квітня 2022 року, на 09 год. 00 хв. 25 травня 2022 року. 25 травня 2022 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8\~ст.178 ЦПК України. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді, 18 березня 2021 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики №18/03-21 (далі Договір), згідно умов якого позивач передає готівкою грошові кошти в сумі 285000 грн., а відповідач приймає та повертає позику не пізніше 24 березня 2021 року (п.п. 1, 2, 5 Договору). Процентна ставка за цим договором є фіксована і встановлюється в розмірі 50% річних (п. 3). Повернення позики підтверджується Актом прийому-передачі грошових коштів, що є невід`ємною частиною даного договору (п.5.1). Підписання цього договору позичальником підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики (п. 8). Належним чином підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника (п. 9). Термін дії договору починає свій перебіг з моменту його підписання та триває до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 10). Вказаний договір власноручно підписано відповідачем 18.03.2021 року. Отже, [PERSON] надав у позику кошти в сумі 285000 грн., а [PERSON] їх отримав. 11 листопада 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Сирко Д.О. звернувся до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 285000 грн., однак відповідачем такі вимоги проігноровані, кошти не повернуті. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання та не повернув грошові кошти, представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав [PERSON] та просить стягнути з відповідача 389377 грн. 54 коп., з яких 285000 грн. боргу за договором позики від 18.03.2021 року, 9507 грн. 68 коп. інфляційних втрат, 94869 грн. 86 коп. 3% річних від простроченої суми та судові витрати. Застосовані норми права За змістом положень статтей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його\~порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовій заяві, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Як вбачається з договороу позики №18/03-21 від 18.03.2021 року відповідач [PERSON] зобов`язався повернути позивачу [PERSON] суму позики в розмірі 285000 грн. до 24.03.2021 року. Однак взяті на себе зобов`язання відповідач у визначений у договорі строк не виконав. В матеріалах справи відсутній Акт прийому-передачі грошових коштів, що підтверджує повернення позики. Отже, в матеріалах справи відсутні докази про повернення позивачу грошових коштів за договором позики №18/03-21 від 18.03.2021 року, а також відсутні докази оспорення Дем`янчуком В.В. вказаного договору позики чи надання ним суду Акту прийому-передачі грошових коштів, що підтверджує повернення позики, тому суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 285000 грн., які останній отримав, проте свої зобов`язання у встановлений строк не виконав та не повернув зазначену позику. Оскільки відповідач не повернув позивачу грошові кошти, тому вимога про стягнення 285000 грн. заборгованості за договором позики №18/03-21 від 18.03.2021 року є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Представник позивача - адвокат Сирко Д.О., пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім основного боргу, стягнути 9507 грн. 68 коп. інфляційних втрат за період з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року; 94869 грн. 86 коп. трьох процентів річних від простроченої суми за період з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року. Вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2019 року у справі №444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Окрім цього, у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини 4 статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Тобто у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини 2\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1\~статті 1048\~ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2\~статті 625\~ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, провадження № 12-142гс19, від 03 листопада 2020 року у справі № 921/315/18. Враховуючи те,\~що строк\~повернення позики\~закінчився,\~як і\~право відповідача\~законно користуватися\~позиченими коштами,\~стягненню підлягають\~3\~%\~річних від\~простроченої суми\~зобов`язання згідно\~ч.\~2\~ст. 625 ЦК України з 25.03.2021 року по 22.11.2021 року. Отже,\~виходячи із\~принципу диспозитивності\~цивільного судочинства,\~згідно якого\~особа,\~яка бере\~участь у\~справі,\~розпоряджається своїми\~правами щодо\~предмета спору\~на власний\~розсуд,\~3\~%\~річних розраховуються\~з урахуванням\~основного боргу\~у розмірі\~285000\~грн.\~поділеного на\~100%\~помноженого на\~3%,\~поділеного на\~365\~(днів\~у році)\~помноженого на\~кількість днів\~прострочення,\~які вираховуються\~з дня,\~наступного за\~днем,\~передбаченим у\~договорі для\~його виконання,\~а саме\~з 25\~березня 2021\~року до\~заявленого позивачем\~строку (22\~листопада 2021\~року).\~Тобто 285000\~грн.\~(основний\~борг):100%\~х 3%:365\~х 243\~дні =\~5692\~грн.\~19\~коп.\~А тому,\~до стягнення\~із відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~три проценти річних від основного боргу за період з 25.03.2021\~року по 22.11.2021 року в сумі 5692 грн. 19 коп. Разом з тим, ч. 2 ст. 625 ЦК України\~також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до таблиці індексів інфляції, починаючи з квітня 2021 року по листопад 2021 року сукупний індекс інфляції становить 1,05100182, отже 285000 х 1,05100182 285000 = 14535 грн. 52 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином\~позов підлягає\~до часткового\~задоволення в\~загальній сумі\~305227 грн. 71 коп. Судові витрати Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 3893 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією №128 від 23.11.2021 року. Оскільки позов судом задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3051 грн. 96 коп. (305227 грн. 71 коп. становить 78,38 % від 389377 грн. 54 коп.; 78,38 % від 3893\~грн.\~80\~коп. становить 3051 грн. 96 коп.). На підставі ст.ст. 526, 545, 610-612, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.\~12, 13, 76-81,\~141,\~263-265,\~280-284,\~289 ЦПК України,\~суд -

Outcome: partial