Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач звернулася до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сумісне життя з відповідачем не склалося так як по своїх характерах та світогляді вони протилежні люди, постійні сварки побутового характеру, у відносинах давно втрачені почуття любові та поваги один до одного. З червня 2021 року не проживають разом з відповідачем, не ведуть сімейного господарства, та кожен окремо будує своє особисте життя. Шлюб носить лише формальний характер, шлюб вичерпав себе і сім`я фактично розпалася. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні з позовними вимогами позивача та її представника не згоден, посилаючись на те що шлюб можливо зберегти. Суд, вислухав пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви та встановлено в судовому засіданні, 18.02.2012 року між позивачем та відповідачем відділом ДРАЦС Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №18 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] . Відносини між сторонами припинені, спільне господарство ними не ведеться, шлюб носить тільки формальний характер. В судовому засіданні [PERSON] як свідок підтвердила позовні вимоги та зазначила що з червня 2021 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, спільне сімейне господарство не ведуть . Під час спільного проживання між подружжям постійно виникають сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач втратила почуття взаємної любові та поваги до відповідача. Також зазначила, що відповідач чинив що до неї дій психологічного та фізичного характеру, та вона вирішила припинити будь які стосунки що до шлюбу з відповідачем. Також позивач зазначила, що станом на 25.11.2021 проживає однією родиною з [PERSON] з яким вони прагнуть створити сім`ю зареєструвавши шлюб, та спільно виховувати дитину на яку чекають. Тому позивач вважає, що примирення між сторонами, а також продовження подальшого суспільного життя і збереження сім`ї є не можливим. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив покази позивача, та пояснив, що дійсно перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] прагне зареєструвати шлюб з нею та разом виховувати сумісно зачату дитину. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,\~що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 111 Сімейного кодексу України судом вживалися заходи щодо примирення подружжя, однак сторони не примирилися і позивач категорично не бажає цього робити. Безпідставними суд вважає письмові заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу з позивачкою та усні заперечення представника відповідача в судовому засіданні, оскільки вони є лише голослівними, безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і спростовані цілком поясненнями позивача, її представника, свідка, наданими ними письмовими доказами в їх сукупності. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з п.6 ч.1ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Outcome: approved