Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

[PERSON] яка діє в інтересах [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини інваліда другої групи. В обґрунтування позовних вимог опікун зазначала, що 11 серпня 1984 року між [PERSON] (надалі - Опікун) та [PERSON] (надалі - відповідач) зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у опікуна та відповідача народилась донька - [PERSON] (надалі - позивач), [INFO] , яка є повнолітньою. Непрацездатна донька проживає разом з опікуном, є інвалідом 2-ї групи з дитинства, за станом здоров`я потребує опікунства, у зв`язку з чим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2016 року, [PERSON] призначено опікуном, а позивача визнано недієздатною. Відповідно до довідки лікаря-психіатра КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Територіальних громад Броварського району Київської області від 28.10.2021 р., [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку з дитинства у лікаря-психіатра з хронічним психічним розкладом, потребує постійного стороннього догляду, періодичного амбулаторного лікування. Станом на момент подання позову до суду, шлюб між опікуном та відповідачем не розірваний, але однією сім`єю вони не проживають із 2016 року. Позивач знаходиться на повному утриманні опікуна, яка є пенсіонеркою. Єдиним доходом позивача являється отримання допомоги Броварського об`єднаного управління ПФУ, у розмірі 1854.00 грн. Відповідач із 2016 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі від утримання позивача. Посилаючись на викладене, опікун просила стягнути із відповідача аліменти на користь позивача, на її утримання, як повнолітньої непрацездатної доньки, в інтересах якої діє її опікун - [PERSON] , у розмірі ј частини всіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для особи, яка втратила працездатність. В судове засідання представник опікуна яка діє в інтересах позивача [PERSON] не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував щодо їх задоволення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 11 серпня 1984 року (а.с.14). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2016 року [PERSON] визнано недієздатною. [PERSON] призначено опікуном над її донькою [PERSON] (а.с. 15-16). [PERSON] , [INFO] , має статус інваліда другої групи з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.11). Згідно довідки КИО-І № 241715 від 31.01.2015 р., [PERSON] інвалід з дитинства, призначено другу групу інвалідності з 1 лютого 2005 року, довічно (а.с. 17). Відповідно до довідки № 302 від 28 жовтня 2021 року, [PERSON] перебуває на обліку у лікаря психіатра з хронічним психічним розладом, потребує постійного стороннього огляду, періодичного амбулаторного лікування (а.с. 18). [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ Броварське об`єднане управління ПФУ, отримала соціальну допомогу за період з травня 2021 року по жовтень 2021 року в розмірі 10954 грн. (а.с.19). Статтею 198 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, II груп присуджуються на строк інвалідності. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, таким чином суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved