Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся в суд з позовом до ПАТ «Укрнафта» в особі його відокремленого підрозділу «Нафтогазовидобувне управління «Долинанафтогаз», в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог (а.с. 78, 103-104), просив зобов`язати відповідача перевести його з 01.10.2020 року на посаду «фахівця з адміністративно-господарських питань Долинський регіон», стягнути з «Нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» на його користь різницю невиплаченої заробітної плати, пов`язаної із зменшенням кваліфікаційного розряду з врахуванням індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, починаючи з 03.04.2014 року по дату ухвалення рішення, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20\~000,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що в серпні 2009 року, після роботи в Російській Федерації, він влаштувався на роботу в МНУ ВАТ «Укрнафта» на посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики. 18 січня 2010 року йому було присвоєно 5 розряд слюсаря КВПтаА. 31 березня 2014 року його звільнено з МНУ ПАТ «Укрнафта» у зв`язку з переведенням в НГВУ «Долинанафтогаз», де він з 03.04.2014 року тимчасово приступив до роботи на посаді слюсаря КВПтаА в цеху підтримки пластового тиску з перспективою подальшого призначення на інженерно-технічну посаду з урахуванням його освітньо-кваліфікаційного рівня. В квітні 2019 року в НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» було оголошено конкурс на заміщення вакантної посади механіка групи транспортних сервісів Долинського регіону з робочим місцем в с.Іванівка Рожнятівського району - транспортна дільниця № 2, в якому він прийняв участь і за результатом співбесіди конкурсною комісією було прийнято рішення рекомендувати його на дану вакантну посаду. При цьому, під час проведення конкурсу та під час підписання самого наказу на переведення, його запевнили, що переведення на вакантну посаду механіка групи транспортних сервісів Долинського регіону (інженерно-технічного складу) фактично відбувається на умовах бестрокового трудового договору з випробувальним терміном три місяці. 18 квітня 2019 року було оголошено наказ №1002-к про тимчасове його переведення з 23.04.2019 року терміном на 3 місяці з посади слюсаря контрольно вимірювальних приладів та автоматики 4 розряду на посаду механіка групи транспортних сервісів (Долинський регіон). В період з 21.07.2019 року по 30.07.2019 року він перебував на лікуванні. В цей період повернувся із відпустки основний працівник, тому його повноваження виконуючого обов`язки механіка з випуску транспортних засобів в ТД № 2 було припинено. Після цього до безпосередньої роботи механіка групи транспортних сервісів Долинського регіону, яку він виконував з 23.04.2019 року, його не було допущено. Будь які заперечення з приводу незаконності таких дій та аргументів стосовно наданих раніше гарантій безстроковості переведення за результатами оголошеного конкурсу та співбесіди після закінчення 3 місячного випробувального строку прийняті не були. 26 лютого 2020 року він вимушено погодився продовжувати роботу у нових умовах, які були запроваджені з 24.03.2020 року відповідно до наказу № 88-к від 14.01.2020 року, тобто дав згоду на роботу в режимі неповного робочого часу, на оплату за виконану роботу пропорційно відпрацьованому часу і з цього числа його переведено на 4 годинний робочий день: з понеділка по п`ятницю з 8:00 год. по 12:00 год., оплата праці - в розмірі 2/3 частини від 4-годинного робочого часу. 01 жовтня 2020 року йому надали пропозицію з переліком вакансій станом на 30.09.2020 року, проте мали б надати перелік усіх вакансій станом на 01.10.2020 року. Згідно затвердженого штатного розпису і оголошеного конкурсу була вакантною посада «фахівець з адміністративно - господарських питань Долинський регіон». На вимогу керівника ГКС Долинського регіону [PERSON] він подав резюме на конкурс-співбесіду на цю вакантну посаду, який відбувся 12 жовтня 2020 року та на наступний день 13 жовтня 2020 року у відділі кадрів отримав інформацію, що переможцем цього конкурсу затверджено колишнього комірника іншого господарюючого суб`єкта. Він подавав запити щодо надання інформації про вакантні посади для переведення та для працевлаштування вивільнюваного працівника, однак відповіді не отримав. Також, починаючи з 03.04.2014 року, йому систематично недоплачувалася заробітна плата згідно присвоєного 18.01.2010 року 5 розряду слюсаря КВПтаА, по якому він переведений на роботу в НГВУ «Долинанафтогаз», оскільки фактично йому проводили оплату по нижчому розряду. Дані щодо зниження йому розряду відсутні і в наказі про прийняття на роботу від 08.04.2014 року № 12п. Тому з відповідача слід стягнути увесь розмір різниці невиплаченої заробітної плати, пов`язаної зі зменшенням кваліфікаційного розряду, з врахуванням індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, починаючи з 03.04.2024 року по дату ухвалення рішення. Представник відповідача\~згідно довіреності\~№ 01/01/07-704/д\~від 26.10.2020\~року [PERSON] \~подала відзив\~на позов\~(а.с.\~58-62),\~в якому\~просила відмовити\~в задоволенні\~вимог [PERSON] \~повністю,\~застосувати тримісячний\~строк звернення\~з позовом\~до суду\~та покласти\~на позивача\~судові витрати.\~Свої заперечення\~щодо позову\~мотивувала тим,\~що згідно\~з письмовою\~заявою [PERSON] \~від 01.04.2014\~року та\~наказом ВАТ\~«Укрнафта» №\~12п\~від 08.04.2014\~року,\~останній був\~прийнятий на\~роботу на\~посаду слюсаря\~4\~розряду з\~контрольно-вимірювальних\~приладів та\~автоматики в\~цех підтримки\~пластового тиску\~НГВУ «Долинанафтогаз»\~ВАТ «Укрнафта».\~Прийняття позивача\~на посаду\~слюсаря 4\~розряду відбулось\~саме на\~підставі поданої\~ним письмової\~заяви,\~яка ним\~не відкликана\~й не\~оскаржена,\~де він\~чітко зазначив\~прохання роботодавцю\~про прийняття\~його на\~роботу по\~4\~розряду.\~Також на\~зворотній стороні\~наказу №\~12п\~від 08.04.2014\~року визначено\~йому 4\~розряд.\~Своїм підписом\~позивач засвідчив\~згоду із\~умовами праці\~без жодних\~зауважень.\~З моменту\~прийняття його\~на роботу\~на посаду\~слюсаря 4\~розряду [PERSON] \~виконував роботу\~слюсаря саме\~4,\~а не\~будь-якого\~іншого розряду,\~за яку,\~відповідно,\~йому нараховувалася\~та повністю\~виплачувалася заробітна\~плата,\~тому вимога\~про стягнення\~різниці не\~виплаченої заробітної\~плати,\~пов`язаної із\~зменшенням кваліфікаційного\~розряду,\~з урахуванням\~індексації заробітної\~плати та\~компенсації втрат\~її частини,\~починаючи з\~03.04.2014\~року по\~дату ухвалення\~судом рішення,\~є безпідставною\~та необґрунтованою.\~Відповідно до\~письмової заяви\~ [PERSON] \~від 18.04.2019\~року,\~було видано\~наказ №\~1002-к\~від 18.04.2019\~року,\~згідно з\~яким його\~переведено тимчасово\~з 23\~квітня 2019\~року терміном\~на 3\~місяці з\~посади слюсаря\~4\~розряду з\~контрольно-вимірювальних\~приладів та\~автоматики на\~посаду механіка\~у Групу\~транспортних сервісів\~(Долинський\~регіон)\~ПАТ «Укрнафта».\~В самому\~наказі №\~1002-к\~від 18.04.2019\~року позивач\~поставив свій\~підпис біля\~надпису «З\~наказом,\~умовами роботи\~ознайомлений і\~згідний»,\~жодних зауважень\~чи заперечень\~з його\~сторони не\~було.\~Станом на\~01.10.2020\~року [PERSON] \~обіймав посаду\~слюсаря 4\~розряду з\~контрольно-вимірювальних\~приладів та\~автоматики в\~цеху підтримки\~пластового тиску\~НГВУ «Долинанафтогаз»\~ПАТ «Укрнафта».\~Чинними нормами\~трудового законодавства\~не визначено\~переважне,\~особливе чи\~будь-яке\~інше право\~позивача на\~отримання будь-якої\~вакантної посади,\~зокрема «Фахівця\~з адміністративно\~- господарських питань Долинський регіон» в порівнянні з іншими працівниками підприємства, які в рівних умовах можуть отримати таку вакантну посаду. Саме за результатами проведеного відкритого конкурсу на вакантну посаду «Фахівця з адміністративно - господарських питань Долинський регіон» переможцем став один з працівників, який також прийняв участь в конкурсі та був визначений переможцем. Дана обставина визнається позивачем і в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Крім того, всі позовні вимоги [PERSON] , окрім вимоги про стягнення нібито невиплаченої заробітної плати, заявлені фактично за межами тримісячного строку для звернення до суду, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України. В позовній заяві [PERSON] жодним чином не зазначив, яких моральних чи фізичних страждань він зазнав внаслідок начебто незаконних дій відповідача та не надав жодних доказів на підтвердження можливого отримання моральної шкоди. Позивач подав до суду відповідь на відзив (а.с. 87-88) та доповнення до неї (а.с. 98-100), в яких вказав, що відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з підробленими копіями документів. Зокрема, на копії та на оригіналі його заяви про прийняття на роботу в порядку переведення міститься дописування тексту «з 09.04.2014 року», «по 4му розряду», що зроблене невідомою особою. Після його підписів в наказі № 12п від 08.04.2014 року, згідно якого він прийнятий на роботу на посаду слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики начебто 4 розряду в цех підтримки пластового тиску, зроблені пізніші вписування, про що його не повідомлено, тому він не знав, що переведений з роботи, яку виконував по 5 розряду, на роботу по 4 розряду. Також вважає, що зворотна сторона вищевказаного наказу про прийняття його на роботу не є невід`ємною частиною даного наказу, а є тільки формою обхідного листка з погодженням, тому її не слід брати до уваги як доказ по справі. Відповідач під час переведення та за два місяці до переведення не повідомляв його про зняття 5-го розряду та про зміну істотних умов праці. В судове засідання позивач не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 144-145), в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача згідно довіреності № 01/01/07-1011/д від 22.12.2020 року (а.с. 86) [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, мотивувавши свою позицію аргументами, викладеними у відзиві на позов. Додатково вказав, що жодних трудових прав позивача порушено не було. На час переведення його в НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» була вакантною посада слюсаря контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 4 розряду. Позивач погодився на переведення на цю посаду, подав письмову заяву, розписався в наказі про прийняття на роботу і багато років працював, не висловлюючи жодних претензій, тому його вимога про стягнення ніби-то недоплаченої зарплати є безпідставною, як і вимога перевести його з 01.10.2020 року на посаду «фахівця з адміністративно-господарських питань Долинський регіон», оскільки він приймав участь в конкурсі на зайняття вказаної вакатної посади, однак, не переміг в цьому конкурсі, тому не було підстав для його переведення. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Із змісту цієї норми випливає, що право на позов в особи виникає лише тоді, коли її право, свобода чи інтерес порушені, невизнані чи оспорюються. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Верховний Суд у постанові від 01.09.2020 по справі № 755/6539/18 дійшов правових висновків, що законодавством не встановлена заборона для роботодавця ознайомлювати працівника, посада якого скорочується, із усіма вакантними посадами на підприємстві, як і не встановлено жодного обмеження для працівника претендувати на будь-яку вакантну посаду, яку він має бажання обіймати. При цьому, бажання працівника бути переведеним на певну посаду не встановлює жодного обов`язку щодо переведення такого працівника на обрану ним посаду, у разі невідповідності кваліфікації такого працівника до обраної посади. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується письмовою заявою [PERSON] від 01.04.2014 року і наказом (розпорядженням) № 12п від 08.04.2014 року НГВУ «Долинанафтогаз» ВАТ «Укрнафта» (а.с. 63-65), останній був прийнятий на посаду слюсаря 4 розряду з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики в цех підтримки пластового тиску НГВУ «Долинанафтогаз» ВАТ «Укрнафта» (в порядку переведення з монтажно налагоджувального управління) з 09.04.2014 року. Про те, що [PERSON] 03 квітня 2014 року ознайомлено із вищевказаним наказом (розпорядженням) № 12п від 08.04.2014 року та що він з умовами роботи згідний, свідчать його підписи в тексті наказу (а.с. 64-65). Згідно наказу НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» № 1002-к від 18.04.2019 року, у відповідності до письмової заяви [PERSON] від 18.04.2019 року (а.с. 67-68), його переведено тимчасово з 23 квітня 2019 року терміном на 3 місяці з посади слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики 4 розряду на посаду механіка у Групу транспортних сервісів (Долинський регіон) ПАТ «Укрнафта». Як вбачається з повідомлення керівника групи кадрових сервісів Долинського регіону ПАТ «Укрнафта» № 01/01/10/05/02/02-37 від 17.01.2020 року (а.с. 36), позивача повідомлено про запровадження згідно наказу № 88-к від 14.01.2020 року з 24.03.2020 року змін істотних умов праці, а саме: встановлення режиму неповного робочого часу 4 години в день з понеділка по п`ятницю з 8.00 год. до 12.00 год. з оплатою праці пропорційно відпрацьованого часу. Письмова згода [PERSON] від 26.02.2020 року (а.с. 37) підтверджує, що він погодився продовжувати роботу в нових умовах, що будуть запроваджені згідно наказу № 88-к від 14.01.2020 року з 24.03.2020 року. З відповіді в.о. начальника НГВУ «Долинанафтогаз» Мальчика О.В. на заяву [PERSON] від 13.10.2020 року (а.с. 43-47) вбачається, що останнього було ознайомлено з усіма вакантними посадами з метою переведення з врахуванням професії (спеціальності) та кваліфікації, однак від запропонованих посад він відмовився. Також позивача проінформовано, що заповнення вакантних посад вищої кваліфікації, ніж та, яку він обіймає, здійснюється на конкурсних умовах згідно з Положенням «Про підбір персоналу в ПАТ «Укрнафта» та кінцеве рішення приймає замовник. Про те, що відповідачем оголошувався конкурс на посаду «фахівця з адміністративно-господарських питань АГГ Долинський регіон», свідчить оголошення (а.с. 41). З тверджень сторін встановлено, що 12 жовтня 2020 року [PERSON] приймав участь у конкурсі на вищевказану посаду, однак переможцем конкурсу визначено іншого працівника, про що позивача повідомлено 13.10.2020 року. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] на підставі ст. 32 КЗпП України за його згодою у відповідності до його письмової заяви з 03.04.2014 року переведено з МНУ ПАТ «Укрнафта» в НГВУ «Долинанафтогаз» на посаду слюсаря 4 розряду з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики в цех підтримки пластового тиску, де він працює по даний час. Твердження позивача про те, що на цю посаду його було прийнято тимчасово з перспективою подальшого призначення на інженерно-технічну посаду з урахуванням його освітньо-кваліфікаційного рівня та що він не давав згоди на прийняття його на посаду по 4 кваліфікаційному розряду, а тому йому недоплачували заробітну плату, є безпідставними, нічим не підтверджені та спростовуються вищенаведеними доказами, дослідженими в судовому засіданні, зокрема, його власноручно написаною заявою від 01.04.2014 року та наказом (розпорядженням) № 12п від 08.04.2014 року НГВУ «Долинанафтогаз» ВАТ «Укрнафта» (а.с. 63-65), в тексті якого [PERSON] своїм підписом підтвердив факт ознайомлення з цим наказом та свою згоду з умовами роботи. При цьому необхідно також врахувати, що за клопотанням позивача було призначено судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання, чи виконаний фрагмент тексту в заяві [PERSON] від 01.04.2014 року «з 09.04.2014 року, по 4 му розряду» самим [PERSON] чи іншою особою з наслідуванням його почерку, про що він стверджував, яка не виконана експертами по причині неоплати [PERSON] її вартості (а.с. 159). За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача недоплаченої йому заробітної плати, пов`язаної із зменшенням кваліфікаційного розряду, з врахуванням індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати, починаючи з 03.04.2014 року по дату ухвалення судом рішення, є безпідставною і в її задоволенні слід відмовити. Також безпідставною є вимога позивача про зобов`язання відповідача перевести його з 01.10.2020 року на посаду «фахівця з адміністративно-господарських питань Долинський регіон», оскільки саме тільки його бажання бути переведеним на дану посаду не встановлює жодного обов`язку для відповідача щодо його переведення, так як за результатами конкурсу на цю посаду він не був обраний, результати конкурсу не оспорював. Оскільки судом встановлено відсутність порушень вимог трудового законодавства та трудових прав позивача, то, відповідно, відсутні підстави для стягнення на його користь моральної шкоди, тим більше, що жодних обґрунтувань для стягнення цієї шкоди позивач не навів. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 32,36,115,233 Кодексу законів про працю України,

Outcome: dismissed