Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Вовк М.В. звернувся до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особі: приватний нотаріус Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анна Сергіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 січня 2022 року до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни було направлено Адвокатський запит №11/01/22-Л. З відповіді на адвокатський запит позивачу стало відомо, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни знаходиться виконавче провадження №67950378 по примусовому виконанні виконавчого напису №63372 від 11.06.2021р. виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Ою.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 5 642,60грн. У виконавчому написі №63372 від 11.06.2021р. виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за Кредитним договором №2500916699/189820 від 23 грудня 2019 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу», правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за договорами №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення права вимоги за договорами №1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року є Відповідач. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03 червня 2021 року по 09 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 4 442,60 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить - 0,00грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 2 442,60грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить - 0,00грн.; строкова заборгованість за комісією становить - 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить - 00.00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом отримано плату із стягувача 1 200.00грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 5 642,60 грн. Виконавчий напис нотаріуса було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з наступним. Ухвалою судді від 31 січня 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 31 січня 2022 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Відповідач, який 21.02.2022 отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на час розгляду справи від приватного нотаріуса Грисюк О.В. будь-які пояснення у справі не надходили. Відповідно до інформації, розміщеної у вільному доступі на офіційному сайті Мін`юст України - у Єдиному реєстрі нотаріусів приватний нотаріус Грисюк Олена Василівна відсутня. Від приватного виконавця Макаренко А.С., яка 21.02.2022 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі з позовом та доданими документами, будь-яких пояснень не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису, вчиненого 11.06.2021 року приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., реєстровий № 63372, стягнуто із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості на загальну суму в розмірі 5642 грн. 60 коп. Також встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко А.С. перебуває виконавче провадження № 67950378 з примусового виконання виконавчого напису № 63372 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., стягнуто із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості на загальну суму в розмірі 5642 грн. 60 коп. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України Про нотаріат виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно дост.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність . Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Також не встановлено, що при винесені виконавчого напису нотаріусом встановлено, що заборгованість є безспірною. За правилами ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1 488,60 грн. (992,00 грн.(позовні вимоги) + 496,20,00 грн. (забезпечення позову). Щодо стягнення з Відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 11 січня 2022 року, акт приймання передачі правової допомоги від 11 січня 2022 року відповідно до умов договору відповідно до якого було проведено наступні роботи: попередня усна юридична консультація 45 хв. - 500 гривень, складання заяви про забезпечення позову - 500 гривень, складання позовної заяви - 3000 гривень., складання заяви про витребування доказів - 500 гривень, ведення справи у суді першої інстанції - 500 гривень. Відповідно до квитанції серія АВ-ТБ № 002188 від 21.01.2022 року про сплату юридичних послуг адвокату Вовк М.В. сплачено [PERSON] 5000,00 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Необхідно зауважити, що ч. 6 ст. 137 ЦПК України передбачає, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву зазначено про неспівмірність витрат зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, пов`язаних зі справою, також зазначено, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги в інших аналогічних справах. Суд враховує, що представником відповідача було лише зазначено про неспівмірність витрат на правову допомогу, але належних доказів, які б свідчили про таку неспівмірність суду не надано. Застосувавши принцип співмірності, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу та розумність їх здійснення. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 137, ч.ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також відповідно до розміру задоволених вимог, суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правову допомогу у сумі 5 000,00 гривень.

Outcome: approved