Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

09.12.2021 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] третя особа: орган опіки та піклування в особі Дністровської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] . З відповідача на утримання сина стягуються аліменти. Однак відповідач з часу розірвання шлюбу проживає окремо від сина, ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо його виховання та як батько не піклується сином, не цікавиться його фізичним, духовним та моральним розвитком та щодо підготовки його до самостійного життя. Вказане виражається в тому, що відповідач взагалі не зустрічається з сином на протязі останніх більш ніж чотирьох років. Таким чином відповідач свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, повністю самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню сина. Крім того, відповідач є громадянином Молдови та посвідку на проживання в Україні не оформляв. Викладені обставини свідчать про фактичну відмову відповідача від дитини. Враховуючи вище викладене позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28.12.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд слухати справу у його відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ч. 1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням наведених обставин, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що [PERSON] на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується довідками від 04.11.2021 року № 184 та № 705. Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 20 березня 2018 року справа № 724/218/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 листопада 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500 грн., щомісячно на дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10 вересня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки Хотинської міської ради від 25.11.2021 року № 408 в якій вказується, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] і проживав з нею без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] з 2017 року не проживає в с.Круглик його місце проживання не відомо. Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 1995 року народження відносно сина [PERSON] [INFO] від 25.11.2021 року № 01-33/1195 вирішено з метою захисту законних прав та інтересів дитини, Дністровська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити в судовому порядку батьківських прав [PERSON] 1995 року народження відносно сина [PERSON] [INFO] . У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.11.2021 року № 372 в якому вказується, що [PERSON] [INFO] не проживає в с.Круглик з 2017 року з цього часу виїхав його місце проживання не відоме. З 2017 року син [PERSON] [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] входить до складу сім`ї та знаходиться на її утримані та вихованні. [PERSON] з 2017 року самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків по вихованню сина [PERSON] . Крім того, вище зазначене також підтверджується довідкою від 25.11.2021 року № 407. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] дійсно навчається в першому класі Круглицього навчального комплексу «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Дністровського району Чернівецької області. За період навчання батько не з`являвся і не цікавився вихованням дитини ці обов`язки виконувала мати. [PERSON] характеризується позитивно, підготовку до школи і виховання дитини зацікавленість проявляла мати з боку батька не було жодної зацікавленості, вище зазначене підтверджується довідками від 03.11.2021 року та характеристикою в матеріалах справи. Позивач [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , зарекомендувала себе з позитивної сторони, в сім`ї та побуті, поведінка задовільна, розлучена, виховує сина. Приводів до поліції немає, що підтверджується характеристикою від 03.11.2021 року № 373. Відповідно до розрахунку заборгованості з сплати аліментів від 22.11.2021 року № 30667 в якому вказується, що в боржника [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів станом на 22.11.2021 року, яка становить 39 650 грн. В матеріалах справи наявний Додаток документа Республіка Молдова, який підтверджує ідентифікаційний номер [PERSON] та який перекладено на українську мову, який дійсний тільки при наданні паспорта громадянина Республіки Молдова. Свідок [PERSON] зареєстроване місце проживання: с. Круглик Дністровського району Чернівецької області в судовому засіданні в своїх показах вказав, що батько [PERSON] , як поїхав в Молдову так і більше не приїхав. Вже рік - два не сплачує аліменти, не цікавиться дитиною. Свідок [PERSON] зареєстроване місце проживання: с. Круглик Дністровського району Чернівецької області в судовому засіданні в своїх показах вказала, що батько [PERSON] був ще в 2017 році потім так і не з`являвся. Мати їздить за кордон сина залишає сестрі. Син навіть не знає, що у нього є батько. [PERSON] має громадянство Молдови. Дозвіл на вивезення за кордон дитини не надає. Фінансово не допомагає. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Отже, ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що судом було достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання виконувати батьківські функції щодо свого сина. Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та сином втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батько сином не цікавиться, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до нього, крім того під час розгляду жодного разу не з`явився до зали суду заяв, клопотань, щодо не погодження з викладеним у позовній заяві позивача суду не надав, зазначене розцінюється судом як свідоме нехтування своїх обов`язків. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, сином не займається, не піклувалася про нього, матеріально не утримує його, на час розгляду справи не проявляла інтересу до стану його здоров`я та навчання, не цікавиться його фізичним, моральним і духовним розвитком, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі вище викладеного

Outcome: approved