Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , з позовною заявою до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №55633 від 21.05.2021 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» боргу у розмірі 12085 гривень за період з 26.12.2019 року по 30.04.2021 року за договором №590759916 від 13 грудня 2018 року. 08.12.2021 року приватним виконавцем Дніпропетровського виконавчого округу Шаган О.А. було відкрито виконавче провадження №67807129 по виконанню виконавчого напису №55633 від 21.05.2021 року. Після відкриття виконавчого провадження вона дізналася про вчинення виконавчого напису. Після звернення до приватного виконавця нею було отримано копію виконавчого напису та копію договору №590759916 від 13 грудня 2018 року. Будь-яких інших документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис матеріали виконавчого провадження не містять. Даний виконавчий напис вона не визнає, оскільки вважає, що він вчинений з грубим порушенням вимог законодавства щодо вчинення нотаріусами нотаріальних дій та за відсутності безспірних вимог, через що, є таким що не підлягає виконанню. Крім того діючим законодавством не передбачено вчинення виконавчих написів за вимогами які випливають з договорів позики, що не посвідчені нотаріально, тобто нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис щодо стягнення саме за договором №590759916 від 13 грудня 2018 року, оскільки він не був нотаріально посвідченим. Позивач просить суд визнати виконавчий напис №55633 від 21.05.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, свідоцтво №7921, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 06 січня 2022 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.18-19). 01 лютого 2022 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого у задоволенні позовних вимог прохають відмовити та розгляд справи проводити за відсутністю відповідача.(а.с.27-29) Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягають. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву прохав розгляд справи проводити без його участі. Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович, у судове засідання не з`явилися. Від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Так, у судовому засіданні встановлено, що 13.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір №590759916, відповідно до якого товариство зобов`язувалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 8500,00 гривень. Кредит надається строком на 28 днів. Згідно копії виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №55633 від 21.05.2021 року, вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено даний виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №20190103 від 03 січня 2019 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №590759916 від 13.12.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнути з [PERSON] за період з 26.12.2019 року по 30.04.2021 року включно, суму у розмірі: -8500,00 гривень - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); -3535,00 гривень - заборгованість по відсоткам; -50,00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 12085,00 гривень. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2021 року ВП №67807129 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровського виконавчого округу Шаган О.А., було відкрито виконавче провадження для виконання виконавчого напису за №55633 від 21.05.2021 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254КАСУкраїни (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Згідно правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 року у справі №310/9293/15-ц, правового висновку в постанові ВСУ від 05.07.2017 р. №6-887/цс 17 у разі встановлення судом фактичних обставин, що спростовують безспірність заборгованості, порушення вимог закону про порядок видачі виконавчого напису, підлягає захисту право боржника, що дає підстави задовольнити вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. При дослідженні у судовому засіданні копії кредитного договору №590759916 від 13.12.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , на підставі якого приватним нотаріусом Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, встановлено, що він вчинений у простій письмовій формі та не був нотаріально посвідчений. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 21.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки, відповідачем на надано підтвердження, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких вимог про усунення порушень за кредитним договором позивач не отримувала. Таким чином, вбачається, що відповідачем при подані нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не було надано достатніх доказів на підтвердження щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат». Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. Так згідно квитанцій №0.0.2384536097.1 від 24.12.2021 року та №0.0.2384533603.1 від 24.12.2021 року позивачем, [PERSON] , було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1362,00 гривень, що відповідно до положень закону підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач прохала суд стягнути з відповідача, понесені нею витрати в сумі 4000,00 гривень на професійну правничу допомогу адвоката у суді у зв`язку із розглядом цивільної справи. На підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано Договір №б/н про надання професійної правничої допомоги від 13 грудня 2021 року, Додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги №б/н від 13 грудня 2021 року, акт приймання наданих послуг від 21.02.2022 року, копію квитанції №0.0.2470613141.1 від 22.20.2022 та копію меморіального ордеру №@2PL030160 року на суму 4000,00 гривень. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем [PERSON] доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, і заявлений розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved