Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 579 768,75 грн. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що після смерті [PERSON] (матір сторін) частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] розподілились наступним чином: по 3/8 - [PERSON] та [PERSON] , 2/8 - [PERSON] . У подальшому позивач та [PERSON] змінили постійне місце проживання, та переїхали проживати за кордон до Канади. Сторони домовились щодо відчуження належної їм квартири та поділу грошових коштів відповідно до їх часток у праві власності. У зв`язку із тривалим перебуванням за кордоном [PERSON] та [PERSON] видали на ім`я [PERSON] довіреність щодо можливості представляти їх інтереси з питань оформлення спадкових прав та відчуження частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач врахувала, що вони є рідними сестрами, тому між ними склались довірливі відносини, а отже [PERSON] добросовісно виконає доручення, відчужить квартиру та перерахує кошти. Проте, 25.11.2020р. із розмови у месенджері відповідач повідомила позивача про те, що вищевказана квартира була нею відчужена і якщо [PERSON] та [PERSON] хочуть отримати грошові кошти, їм необхідно звертатись до суду. Відповідно до договору купівлі-продажу продаж вчинено за 1 546050,00 грн., що еквівалентно 55 000 доларам США. Проте, [PERSON] не передала грошові кошти [PERSON] за належну їй частку у майні. Тільки 25.11.2020р. позивач дізналась, що квартира продана. Просить позов задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.09.2021 р. вказану цивільну справу передано за територіальною юрисдикцією до Святошинського районного суду м.Києва. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 28.10.2021 р. провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадженян та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу запропоновано надати відзив. 02.12.2021р. ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідача у судове засідання не з`явилася про день,час та місце розгялду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Треті особи в судове засідання не з`явилися про день,час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.07.1998р. квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях/а.с.8-9/. Як вбачається зі матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є сестрами. [INFO] померла [PERSON] - матір сторін/а.с.19/. 01.04.2008р. [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/8 частині/а.с.20/. 09.09.2019р. [PERSON] надала [PERSON] довіреність , засвідчену консуом Генерального консульства України в м. Торонто /Канада/, представляти її інтереси та діяти від її імені у будь-яких установах та зокрема, перед фізичними особами з питань оформлення спадкових прав та реєстрації права власності на будь-якие майно на її ім`я, яке залишилостя після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та продажу за ціну та на умовах на її розсуд належності їй частки квартири [ADDRESS] . Також укладати та підписувати договори купівлі-продажу нерухомого майна (чи його частини), укладати та підписувати попередні договори, договори про внесення змін та/або доповнень до вказаних договорів, договори про розірвання цих договорів, визначаючи на свій власний розсуд їх ціну та умови, одержувати кошти, що належатимуть за продане вказане вище нерухоме майно/а.с.21-22/. 09.09.2019р. [PERSON] надала [PERSON] довіреність, засвідчену консуом Генерального консульства України в м. Торонто /Канада/, представляти її інтереси та діяти від її імені у будь-яких установах та зокрема, перед фізичними особами з питань продажу за ціну та на умовах та її розсуд належної їй частки квартири [ADDRESS] . Також укладати та підписувати договори купівлі-проджау нерухомого майна (чи його частини), укладати та підписувати попередні договори, договори про внесення змін та/або доповнень до вказаних договорів, договори про розірвання цих договорів, визначаючии на свій власний розсуд їх ціну та умови, одержувати кошти, що їй належатимуть за продане вказане вище нерухоме майно/а.с.23-24/. 24.03.2020р. між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за вдресою: [ADDRESS] /а.с.27-28/. Відповідно до п. 2 договору продаж вчинено за 1 546 050,00 грн. (один мільйон п`ятсот сорок шість тисяч п`ятдесят грн. 00 коп.), що еквівалентно 55 000,00 доларам США, які покупець повністю сплатив продавцям до підписання цього договору. 16.11.2020р. [PERSON] відкликала та скасувала довірність видану на ім`я [PERSON] /а.с.29-30/. За змістом п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 1000, 1001 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1002 ЦК України). Згідно ст. ст. 1003, 1004 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить (ст. ст. 1006, 1007 ЦК України) У відповідності до ч.1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Основним правом представника є повноваження діяти від імені і за рахунок особи, яку він представляє. Повноваження не лише надає представникові можливість діяти від імені особи, яку він представляє, а й визначає зміст і межі таких дій, виступаючи як вид і міра можливої поведінки. У свою чергу особа, яку представляють, має право вимагати, щоб представник діяв відповідно до повноваження і в його межах. Представник зобов`язаний діяти в межах наданого йому повноваження і в інтересах того, кого представляє, а після виконання обов`язків - передати права і все отримане за укладеним ним правочином особі, яку він представляє. Особливістю правовідносин представництва є те, що вони виникають і реалізуються не в інтересах того, хто безпосередньо укладає правочин (представника), а з метою здійснення та захисту прав та інтересів того, кого представляють. При цьому у відносинах добровільного представництва, що ґрунтується на волевиявленні того, кого представляють, представлюваною стороною може бути лише дієздатна фізична особа, яка в змозі вільно сформулювати свою волю і адекватно виразити її ззовні. У відповідності до ч. 3 ст. 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ч.ч.1,3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Виходячи зі змісту даної норми вбачається, що представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому, якщо він діяв у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено в суді, він повинен повернути кошти за отриману квартиру. У виданих довіреностях чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, що відповідає вимогам ст.1003 ЦК України, однак, обов`язок передати кошти та спосіб їх передачі довірителю відсутні. Також слід зазначити, що з будь-якими заявами до правоохоронних органів щодо скоєння шахрайських дій відповідача позивач не зверталась. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, є не доведеними та безпідставними. Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed