Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь: суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 28 446,87 грн; інфляційні збитки в розмірі 773,73 грн; три проценти річних в розмірі 896,40 грн та відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 23 серпня 2018 року в м.Києві за участю автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілів «Audi», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Chevrolet», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «Mitsubishi» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Seat», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний позивачеві автомобіль «Seat», державний номерний знак [NUMBER] . На момент дорожньо-транспортної пригоди позивач не мала добровільного договору страхування транспортного засобу (КАСКО), а цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] була застрахована за договором обов`язково страхування № АМ/3314972, укладеним з ПАТ «Капітал - СК». На даний час страхова компанія ПАТ «Капітал - СК» визнана банкрутом та перебуває на стадії ліквідації, тому відповідно до положень ст.41.1 ґ) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок провести дану страхову виплату в розмірі 100 000,00 грн. покладається на МТСБУ після затвердження ліквідаційного балансу страховика ПАТ «Капітал - СК». Розмір матеріального збитку за пошкоджений транспортний засіб згідно зі звітом про незалежну оцінку №4012 від 31 серпня 2018 року складає 206 926,18 грн. 04 жовтня 2018 року складено звіт про незалежну оцінку №4017, відповідно до якого ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу складає 83 262,76 грн, тому матеріальний збиток відповідно до звітів про незалежну оцінку складає 123 663,42 грн, проте фактично на ремонт пошкодженого транспортного засобу позивачем було витрачено 128 446,87 грн. На думку позивача, відповідач зобов`язаний сплатити на її користь грошову суму 28 446,87 грн., як різницю між страховим відшкодуванням в межах ліміту відповідальності страховика та реальними фактичними збитками. Посилаючись на ст. 625 ЦК України позивачем нараховано за період з 20 липня 2019 року по дату подання позову інфляційні втрати в розмірі 773,73 грн та 3% річних за цей період - 896,40 грн. Позивач зазначає, що винуватець дорожньо-транспортної пригоди жодного разу не зв`язувався з нею, не вчинив жодних дій на відшкодування завданих збитків, у зв`язку з чим позивач була змушена витрачати свій час та нерви на оформлення дорожньо-транспортної пригоди, проведення автотоварознавчого дослідження по факту дорожньо-транспортної пригоди, численних звернень до страхової компанії, яка фактично виявилась банкрутом та не відшкодувала страхове відшкодування, необхідності отримання документів для отримання страхового відшкодування, нести витрати на проведення експертиз, вирішувати питання про стягнення матеріальної шкоди в судовому порядку, витрачати час та власні кошти у значному розмірі на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу. Всі ці події досі викликають неприємні спогади у позивача та мають негативні наслідки морального характеру, призвели до вимушених змін у житті, які виразилися в моральних хвилюваннях в зв`язку з пошкодженням автомобіля, негативним став психологічний вплив після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 25 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Приватне акціонерне товариство «Капітал-СК» (а.с.165-168). Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 01 лютого 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що визнає позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди на суму 23663,42 грн. У відзиві зазначено, що вимагаючи стягнення з відповідача 28446,87 грн матеріальних збитків, позивачем не обґрунтовані додаткові витрати на ремонт в сумі 4783,45 грн та вимоги позову в цій частині. Стосовно стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних відповідач зазначає, що положення ст.625 ЦК України не мають відношення до правовідносин по відшкодуванню шкоди. Вказує, що про те, що завдані позивачу збитки перевищують ліміт відповідальності страховика відповідач не знав і не міг знати, оскільки до нього з приводу відшкодування шкоди ніхто не звертався, а будучи поінформованим про вказані обставини, вирішив би це питання в добровільному порядку. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди зазначає, що сам по собі факт вчинення адміністративного правопорушення не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Вказує, що банкрутство страховика, необхідність оформлення документів, проведення товарознавчого дослідження, збір документів тощо не можна кваліфікувати як моральні збитки, як і не відшкодування шкоди в добровільному порядку, оскільки позивач з цього приводу до відповідача не зверталась, а інформації про адресу позивача та її анкетні дані у відповідача не було. Вважає заявлену позивачем до стягнення моральну шкоду в сумі 25000,00 грн необґрунтованою. (а.с.179-180) Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши подані до суду документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Постановою Печерського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. (а.с.91) Цією постановою суду, яка набрала законної сили, встановлені обставини, які відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме те, що 23.08.2018 р. о 10:27 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» д.н. [NUMBER] в м. Києві на вул. Дніпровський узвіз в сторону центру, під час руху не дотримався безпечної дистанції, не був уважним за кермом, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Seat Leon» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та з транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , які від чого по інерції здійснили зіткнення з транспортним засобом «Audi Q7» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , від чого останній по інерції здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Seat Leon», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.92). З матеріалів справи вбачається, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди - 23 серпня 2018 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Pajero», державний реєстраційний номер [NUMBER] , за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу застрахована у ПрАТ «СК «Страховий капітал» за Полісом АМ3314972 (а.с.131). 28 серпня 2018 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «СК «Страховий капітал» з повідомленням про настання випадку (а.с.132). 04 червня 2019 року відбулась державна реєстрація змін до установчих документів ПрАТ «СК «Страховий капітал» - зміна повного та скороченого найменування на ПрАТ "КАПІТАЛ-СК". (а.с.137-147) Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2020 року Приватне акціонерне товариство «КАПІТАЛ-СК» визнано банкрутом. (а.с.153-156) Відповідно до пункту ґ) частини 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно пункту а) частини 41.2 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу №4012 від 31 серпня 2018 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Seat Leon», державний реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження складає 206926,18 грн. (а.с.93-116). Згідно звіту про незалежну оцінку з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу №4017 від 04 жовтня 2018 року, ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Seat Leon», державний реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 31 серпня 2018 року становить 83262,76 грн. (а.с.117-121). Разом з тим, оскільки внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, позивачу була спричинена майнова шкода у вигляді пошкодження належного їй автомобіля, позивач була змушена звернутися до ФОП [PERSON] з метою здійснення ремонту належного позивачу транспортного засобу «Seat Leon», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно акту наданих послуг №ИИ000015746 від 17 листопада 2018 року, складеного ФОП [PERSON] та [PERSON] , був проведений ремонт автомобіля «Seat Leon», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість проведених робіт склала 39425,00 грн., вартість товару - 89021,87 грн, всього - 128446,87 грн. (а.с.122-123) 22 жовтня 2018 року позивачем сплачено ФОП [PERSON] 81817,00 грн та 31 січня 2019 року - 46629,87 грн, що підтверджується дублікатом квитанції та платіжним дорученням (а.с.125, 126). Загальна сума, сплачена позивачем за актом наданих послуг №ИИ000015746 від 17 листопада 2018 року становить 128446,87 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статтей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Тобто відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто, з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно положень п.9.2, 9.3. ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно вимог позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 28446,87 грн - різницю між фактичним розміром шкоди (128446,87 грн) і сумою, яку за законом повинен відшкодувати страховик (100000,00 грн). Розмір фактично завданих позивачу збитків, які остання понесла на придбання запасних частин, деталей, комплектуючих тощо та сплатила за виконані ремонтні роботи підтверджується вищевказаним актом та платіжними документами, та відповідачем не спростований, що є його процесуальним обов`язком. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Моторне (транспортне) страхове бюро України, Приватне акціонерне товариство «Капітал-СК», в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 28446,87 грн підлягає задоволенню. Що стосується вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми 28446,87 грн, які нараховані позивачем з наступного дня від дати набрання постановою суду законної сили - 20 липня 2019 року по 06 серпня 2020 року, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яке вже існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, або виникло після ухвалення такого рішення внаслідок його невиконання боржником. Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК України). Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 25000,00 грн моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральної шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, заподіяних фізичній чи юридичний особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як роз`яснено в п. 5 вищезазначеної Постанови суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В п. 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, враховуючи, що сам факт пошкодження майна безперечно завдав шкоду її інтересам і спричинив моральні переживання й страждання. Разом з тим, керуючи транспортним засобом, позивач знала та розуміла, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки та, як учасник дорожнього руху, обізнана в можливих наслідках порушення Правил дорожнього руху, в тому числі іншими учасниками руху. При цьому, добровільне не відшкодування відповідачем матеріальної шкоди в добровільному порядку не свідчить про завдання цим позивачеві душевних стражданнях, особливо за умови відсутності доказів обізнаності відповідача про розмір такої шкоди до отримання ним копії позовної заяви з додатками. Витрачання позивачем часу та нервів на оформлення дорожньо-транспортної пригоди, проведення автотоварознавчого дослідження, звернення до страхової компанії та необхідність вирішення питання про стягнення матеріальної шкоди не є тими негативними обставинами, з якими закон пов`язує завдання моральної шкоди й не є підставами для відшкодування моральної шкоди за статтями 23, 1167 ЦК України. Тому, враховуючи фактичні обставини справи, тривалість моральних страждань позивача та негативні наслідки, які для неї настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що розмір моральної шкоди не повинен приводити до збагачення, підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу моральна шкода в розмірі 3000,00 грн, зважаючи, що відшкодування шкоди в такому розмірі відповідає суті позовних вимог та характеру діяння відповідача. Визначаючи розмір цього відшкодування, суд виходить з вимог статтей 23, 1167 ЦК України, засад справедливості та розумності. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 314,47 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial