Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

ТОВ «Вендіно-Захід» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21 жовтня 2019 року [PERSON] був прийнятий на посаду торгівельного представника Вінницької філії ТОВ «Вендіно-Захід» на підставі наказу ТОВ «Вендіно-Захід» від 18 жовтня 2019 року № 194-к. 12 листопада 2020 року відповідач звернувся до ТОВ «Вендіно-Захід» із заявою про надання позики в сумі 100 000,00 грн у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Загальні збори учасників товариства надали згоду на укладення з відповідачем договору позики на вищевказану суму коштів. У зв`язку з чим був виданий наказ ТОВ «Вендіно-Захід» від 12 листопада 2020 року №48/4 та цього ж числа укладений між ТОВ «Вендіно-Захід» та [PERSON] договір безпроцентної грошової позики, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 100 000,00 грн строком на 3 місяці з моменту підписання договору та зобов`язувався його повернути до 12 лютого 2021 року. Позивач вказує, що він свої зобов`язання виконав та видав кошти відповідачу у розмірі 100 000,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером від 12 листопада 2020 року та розпискою про позику коштів. Відповідач же свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 100 000,00 грн, а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2022 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом установлено, що [PERSON] з 21 жовтня 2019 року був прийнятий на посаду торговельного представника Вінницької філії ТОВ «Вендіно-Захід» ( копія наказу про прийняття на роботу від 18 жовтня 2019 року № 194-к). 12 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Вендіно-Захід» із заявою в якій просив надати йому грошову позику в сумі 100 000,00 грн у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, яку зобов`язується повернути до 12 лютого 2021 року (а.с.8). Загальними зборами учасників ТОВ «Вендіно-Захід» прийнято одноголосне рішення, яким надано згоду на укладення договору про надання безпроцентної грошової позики на вищевказану суму із торгівельним представником Вінницької філії ТОВ «Вендіно-Захід» [PERSON]. (а.с.9). За результатами проведених зборів ТОВ «Вендіно-Захід» виданий наказ про надання позики від 12 листопада 2020 року №48/4, яким доручено та зобов`язано директора Вінницької філії ТОВ «Вендіно-Захід» [PERSON]. укласти від імені товариства договір безпроцентної грошової позики в сумі 100 000,00 грн з відповідачем, після чого останньому видати з каси товариства кошти на вказану суму із складання відповідних документів, а саме видаткового касового ордеру та розписки (а.с.10). 12 листопада 2020 року між ТОВ «Вендіно-Захід» та [PERSON] укладено договір безпроцентної грошової позики, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 100 000,00 грн строком на 3 місяці з моменту підписання договору, які зобов`язався повернути до 12 лютого 2021 року (а.с. 4-5). Згідно п.п. 3.1 договору позикодавець зобов`язаний надати позику протягом одного дня з моменту підписання цього договору. Пунктом 3.3 договору позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту надання позичальником розписки та/або видаткового касового ордеру про одержання (надання) суми позики. Розписка та/або видатковий касовий ордер є невід`ємною частиною цього договору. Факт отримання позичальником коштів у розмірі 100 000,00 грн підтверджується видатковим касовим ордером ТОВ «Вендіно-Захід» від 12 листопада 2020 року та розпискою про отримання коштів від 12 листопада 2020 року (а.с. 6-7). Відповідно до п.3.5 договору позика повертається у безготівковому порядку шляхом переказу необхідних коштів на розрахунковий рахунок позикодавця чи шляхом внесення позичальником готівки безпосередньо у касу позичальника і вважається поверненою позикодавцю позичальником з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця в банківській установі, що його обслуговує, або шляхом отримання усієї суми позики у касі позичальника. Відповідач своїх зобов`язань не виконав ні в установлений договором строк, ні на час ухвалення рішення. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Дані обставини встановлені судом і ніким не оспорюються. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як установлено судом відповідач отримав кошти в сумі 100 000,00 грн, однак їх не повернув. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики призвело до порушення прав позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 100 000, 00 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved