Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

31 травня 2022 року заявник [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі заявою, в якій просив суд встановити факт смерті [INFO] батька [PERSON] , [INFO] , який помер в м. Маріуполь, Донецької області. В обґрунтування поданої заяви вказує, що [INFO] в м. Маріуполь Донецької області помер його батько [PERSON] . Він звертався до Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з метою державної реєстрації смерті, проте йому відмовлено в проведенні реєстрації з причин відсутності підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, оскільки факт смерті відбувся на території непідконтрольній українській владі. Враховуючи бойові дії, які проходили на той час у м. Маріуполь, відсутність будь-якої можливості отримати документ встановленої форми про смерть та неможливість перебування тіла у приміщенні, родиною було прийнято рішення про поховання померлого на цвинтраі «Старий крим» у м. Маріуполь, про що зроблено схематичне зображення місця поховання на цвинтарі та зроблено відповідні світлини. Оскільки зареєструвати факт смерті батька на території України в позасудовому порядку заявник не має можливості, тому вимушений звернутись до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2022 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 01 червня 2022 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав подану ним заяву та просив задовольнити. Зазначив, що коли батько помер не міг отримати жодних документів, які б підтвердили його смерть, оскільки на той час в м. Маріуполі велися активні бойові дії, жодна лікарня не працювала, вона була повністю зруйнована, лікарів не було та не працював ВРАЦС. До цього часу на карту батька надходять грошові кошти пенсійного забезпечення. Щоб документально усе владнати та отримати свідоцтво про смерть, звернувся до суду зі заявою. Іншим чином не може вирішити це питання. Все, що міг він зробити це тільки захоронити батька на кладовищі у присутності своєї сім?ї. Пояснив, що батько мав захворювання серця, через стресову ситуацію, відсутність ліків та медичної допомоги помер природньою смертю. Пояснив, що проживав зі своєю сім?єю в сусідньому будинку. Проте місяць, як почалися бойові дії проживали всі разом із батьками у їх квартирі. Батько хворів, мав ішемічну хворобу серця. Близько тижня не було ліків, була відсутня електроенергія, не було води. З 20 квітня 2022 року впродовж більше ніж три доби разом зі своєю сім?єю та мамою евакуювалися із м. Маріуполя та приїхали до м. Києва, де зареєструвалися, як внутрішньо- переміщені особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що померлий [PERSON] являвся їй свекром. Зазначила, що він тяжко хворів протягом 15 років, у нього було хворе серце. За тиждень до його смерті стан здоров?я погіршився, він переніс захворювання на Ковід. Це сприяло погіршенню стану його здоров`я йому у лютому 2022 року було надано направлення на стаціонарне лікування, але він відмовився. Майже добу до смерті він без пам?яті лежав, стогнав. Помер о 19.30 год. [INFO] своєю смертю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] в м. Маріуполь. Враховуючи бойові дії, які проходили на той час у місті, не було можливо отримати будь-які документи на підтвердження смерті. Самостійно здійснили поховання на кладовищі. Сусіди ховали рідних навіть прямо у дворі дому. Їм вдалося вивести чоловіка та поховати на цвинтарі. Також зазначила, що чоловік хворів, мав проблеми з серцем, переніс декілька операцій на серці. Проходив курс стаціонарного лікування в кардіологічному відділенні. З початку війни умови проживання були дуже тяжкими, без світла, їжі та води, що потягло погіршення стану його здоров`я. Чоловік помер на її очах та очах дітей та онука, які проживали з початку війни разом із ними. Представник заінтересованої особи - Оболонського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися судом належним чином. 01 червня 2022 року на електронну адресу суду надіслали лист, в якому просили суд розглядати справу у відповідності до вимог чинного законодавства без участі їх представника. Вислухавши пояснення заявника, покази свідків та дослідивши матеріали справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10 грудня 1971 року серії [NUMBER] , виданого на ім?я [PERSON] . Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 25 квітня 2022 року № 3005-7500562248/31401, [PERSON] являється внутрішньо-переміщеною особою та на даний час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з листа Оболонського ВДРАЦС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) № 21.5 - 52 від 04 травня 2022 року, [PERSON] відмовлено у проведенні держаної реєстрації смерті батька [PERSON] , з підстав ненадання встановленого законодавством України документа, який є підставою для державної реєстрації смерті. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 220 та виписки з медичної картки № 2422/410 вбачається, що [PERSON] мав захворювання серця, а саме: гіпертонічну хворобу 3 ступеня, стенокардію, післяінфарктний і атеросклеротичний кардіосклероз, в 2010 році було проведено стенування. Направленням № 1666-8945-4591-9016 від 11 лютого 2022 року Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Маріуполя [PERSON] рекомендована госпіталізація до терапевтичного відділення. З медичного висновку № 20 від 11 лютого 2022 року [PERSON] встановлений позитивний результат тестування на Ковід. З фотознімків зроблених на цвинтарі «Старий крим» у м. Маріуполь, які долучені заявником до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Указом Президента України Зеленським В.О. № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, указом Президента України В. Зеленського № 133/2022 від 14 березня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України В. Зеленського № 259/2022 від 18 квітня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України В. Зеленського № 341/2022 від 17 травня 2022 року було продовжено строк дії воєнного стану в Україні продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Згідно даних відкритого доступу інформаційних агентств України та офіційних повідомлень посадових осіб органів державної влади України в м. Маріуполь, Донецької області, на час смерті [PERSON] та на даний час проходять активні бойові дії та органи державної влади не мають можливості функціювати. Отже, відсутня можливість в отриманні свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті. Загальновідомим фактом, який не підлягає доведенню згідно ч. 3 ст .82 ЦПК України суд вважає те, що станом на день розгляду справи, а саме 01 червня 2022 року територія м. Маріуполя окупована російськими загарбниками. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16 вересня 2014 року № 1680-VII визначено тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей з метою створення умов для якнайшвидшої нормалізації обстановки, відновлення правопорядку, конституційних прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, створення умов для повернення жителів до вимушено залишених місць постійного проживання, їх реінтеграції, а також для відновлення життєдіяльності в населених пунктах у Донецькій та Луганській областях та розвитку територій. Згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України «Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей» на строк до 31 грудня 2022 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (стаття 1). Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Відповідно до частин другої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом Державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. У відповідності з ч. 3, 4, ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI (далі за текстом - Закон № 2398-VI) передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів. Оскільки заявник позбавлений можливості в іншому, аніж у судовому порядку встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, на якій ведуться бойові дії, а також надати для реєстрації смерті документ, передбачений законодавством України, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Маріуполь, Донецька область, підтверджується наданими суду доказами та показами свідків, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України. На підставі викладеного та

Outcome: approved