Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач ТзОВ «Фінфорс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 12915,40 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Еквіфін Україна було укладено електронний кредитний договір «245080-М». Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна» затверджених наказом ТОВ «Еквіфін» №0212-1 від 02 грудня 2020 року. Згідно п.2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,6965% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Еквіфін Україна» виконало свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Надалі 09.05.2021 року відповідач уклав із позивачем Додатову Угоду №1 Кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікайціної системи Товариства, якою строк користування кредитом було продовжено на період з 10.05.2021 року по 08.06.2021 року. В період продовження строку дії Кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,99% в день. Реальна процентна ставка за користування кредитом становить 490,3%. У встановлений термін ( 08.06.2021 року) відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано та строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 28.06.2021р. включно. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 5000,00 грн. за тілом кредиту та 7915,40 грн. за нараховані проценти. Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 21 липня 2021 року TOB «Еквіфін Україна» 21.07.2021р. відступило на користь TOB «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором "245080-М" від 10.04 2021 року на загальну суму 12915,40грн. Станом на 15.02.2022 р. заборгованість відповідача по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 12915,40 грн. \~\~\~\~\~\~ В судове засідання представник позивача не з`явився, однак заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що згідний на заочний розгляд справи, в разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялася належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт з відміткою, що адресат за зазначеною адресою відсутній. З відповіді\~на запит\~до \~виконавчого комітету\~Юрковецької сільської\~ради \~стосовно місця\~реєстрації відповідача\~видно,\~що відповідач\~ [PERSON] ,\~ [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] , куди і направлялася судова повістка. Справу, зі згоди представника позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 10.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Еквіфін Україна було укладено електронний кредитний договір «245080-М». Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна» затверджених наказом ТОВ «Еквіфін» №0212-1 від 02 грудня 2020 року. Правила розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «Еквіфін Україна» і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладанням кредитного договору. Згідно з пунктом 2.6.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 5000.00 грн. Відповідно до пункту 2.6.2. кредитного договору строк кредиту з 10.04.2021 по 09.05.2021 р. включно. Згідно п.2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,6965% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Еквіфін Україна» виконало свої зобов`язання перед позивачем за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 5000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. Надалі 09.05.2021 року відповідач уклав із позивачем Додатову Угоду №1 Кредитного договору за допомогою інформаційно-телекомунікайціної системи Товариства, якою строк користування кредитом було продовжено на період з 10.05.2021 року по 08.06.2021 року. В період продовження строку дії Кредитного договору проценти нараховувались із застосуванням процентної ставки в розмірі 1,99% в день. Реальна процентна ставка за користування кредитом становить 490,3%. У встановлений термін ( 08.06.2021 року) відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим кредитний договір було автопролонговано та строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 28.06.2021р. включно. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 5000,00 грн. за тілом кредиту та 7915,40 грн. за нараховані проценти. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 21 липня 2021 року між TOB «Еквіфін Україна» як Клієнтом та ТОВ «Фінфорс» як Фактором, було укладено Договір факторингу №42987483-71, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за яким настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойку (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі прав грошових вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру прав грошових вимог від 21 липня 2021 року TOB «Еквіфін Україна» 21.07.2021р. відступило на користь TOB «Фінфорс» право вимоги за кредитним договором "245080-М" від 10.04 2021 року на загальну суму 12915,40грн. Станом на 15.02.2022 р. заборгованість відповідача по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 12915,40 грн. Згідно з частиною 12 статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19договір укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється законом, договором або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Нормами ст.ст.\~610-612\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. \~У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, оскільки відповідач [PERSON] погашення кредиту та сплату відсотків не проводить, у нього виникла заборгованість перед позивачем, внаслідок чого останній зазнав значної шкоди, що суд вважає істотним порушенням умов кредитного договору. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТзОВ «Фінфорс» заборгованість в розмірі 12915,40 грн. Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вирішуючи питання наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею у справі витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2\~зазначеного Кодексу ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. За положеннями статті 30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» від\~05\~липня 2012\~року №\~5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах`витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Шкребтієнко О.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1703 від 05.07.2001, ордер серії АА №1184178 від 06.12.2021. Задовольняючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн., суд виходить з того, що представником позивача надано детальний розрахунок стосовно наданих юридичних послуг відповідно до умов укладеного договору про надання правничої допомоги від 01.03.2021 року, Додатку до договору від 06.12.2021 року про надання правової допомоги, а стороною відповідача, в свою чергу, не надано доказів, які б спростовували, що зазначені стороною позивача витрати не є співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на їх виконання, обсягом наданих послуг, ціною позову або значенням справи для сторін. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому,\~з відповідача\~належить також\~стягнути судові\~витрати,\~понесені позивачем\~за сплату\~судового збору\~в розмірі2481,00 грн. сплаченого судового збору. \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved