Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Марич Іван Юрійович, звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів. Представником позивача позов обґрунтовано тим, що у період з лютого 2005 року по червень 2015 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 4.12.2012 у цивільній справі № 711/9643/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття починаючи з 9.10.2012 року. Обґрунтовуючи, наявність підстав для збільшення розміру аліментів, представник позивача вказує, що сума присуджених до стягнення коштів є недостатньою для належного забезпечення дітей. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір витрат на утримання дітей значно зріс. Рішення Тячівського районного суду від 10.06.2015 року ухваленим у справі цивільній справі № 307/1286/15-ц відповідача було позбавлено батьківських прав та діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Вважає, що розмір аліментів, присуджений до стягнення з відповідача у відповідності до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.12.2012 року справа № 711/9643/2012, підлягає збільшенню до рівня 2500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідно, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Представник позивача стверджує, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у такому розмірі, так як має дохід від заробітків за кордоном. Просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.12.2012 року справа № 711/9643/2012 та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дітей, у розмірі 2500,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.12.2021 року, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, так як нада до суду заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом надіслання за адресою реєстрації місця його проживання виклику до суду на 15.30 год. 12.01.2022, 11.00 год. 7.02.2022, 10.00 год. 3.03.2022, 10.30 год. 4.04.2022, 13.30 год. 17.04.2022, 9.30 год. 16.05.2022 та шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб - сайті «Судової влади», в судові засідання повторно не з`явився та про причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, виконуючи вимоги\~ст.280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а також те, що представник позивача надіслав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити та в своїй заяві зазначив, що не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.02.2005. Вказаний шлюб, як вбачається з мотивувальної частин рішення Тячівського районного суду від 10.06.2015 року ухваленого у цивільній справі №307/1286/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, було розірвано 30.03.2015 р. (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, доньку [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] виданого 14.10.2009 та серії [NUMBER] виданого 11.09.2007 року, виконкомом Лазівської сільської ради Тячівського району у Закарпатській області (а.с.7, 8). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.12.2012 року ухваленим у цивільній справі справа № 711/9643/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яке набрало законної сили 4.01.2013 р., ухвалено стягнути [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісячно, на обох дітей починаючи з 09.10.2012 року і до досягнення ними повноліття.(а.с. 5) Спільні діти сторін проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою, виданою Лазівської сільською радою № 02-34.2/966 від 17.11.2021 року. (а.с. 9) Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.06.2015 року ухваленим у цивільній справі № 711/1286/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином на відповідачу, лежить обов`язок щодо утримання дітей. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи, спільні діти сторін перебувають на утриманні позивачки та потребують матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року, становить 2618 гривень. Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення від 4.12.2012 року справа № 711/9643/2012 сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки частково обґрунтовані, та наявні підстави для частково задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за неповнолітніми дітьми, майновий стан відповідача, відомостей про наявність у якого постійного місця роботи та стабільного джерела доходу під час розгляду справи не здобуто, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.12.2012 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей,\~зросли витрати\~на їх\~утримання,\~що вплинуло\~на матеріальний\~стан позивачки\~у сторону\~його погіршення.\~Обставини на\~які представник\~позивачки посилається\~у позові,\~як на\~підставу для\~збільшення розміру\~аліментів,\~про наявність\~у відповідача\~доходу від\~заробітків за\~кордоном,\~вирішуючи даний\~спір,\~суд до\~уваги не\~бере,\~оскільки такі\~не підтверджені\~жодними належними\~та допустимими\~доказами. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 4.12.2012 року в справі № 711/9643/2012 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на\~утримання дітей,\~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~2000\~грн.\~на кожну\~дитину щомісячно,\~але не\~менше 50\~%\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~дня набрання\~рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами\~ст.\~ст.\~13,\~76,\~81\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання дітей позивачка та її представник суду не надали, а відтак суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 908 гривень 00 копійок судового збору.

Outcome: partial