Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У червні 2021 року, АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (надалі позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 26 грудня 2016 року було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (далі Договір ДКБО) шляхом підписання Заяви про приєднання № б/н до даного Договору. Банк взяті на себе зобов`язання виконав, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний», видав відповідачу [PERSON] платіжну картку типу Masterсard Debit Standart, із встановленою кредитною лінією в розмірі 15000 грн. 00 коп. та фіксованою процентною ставкою 28 % річних. Проте, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в загальному розмірі 16838,36 грн.. Тому, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, на електронну адресу суду направив клопотання в якому просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, зазначив що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що кредитні кошти дійсно отримував, оплачував кредит тільки після того, як банк звернувся до суду з позовом. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до Постанови КМУ від 05.06.2019 № 568, змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на приватне та змінено назву на Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Відповідні зміни до статуту позивача було зареєстровано 18.07.2019. Судом встановлено, що 26 грудня 2016 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було підписано Заяву про приєднання № б/н (надалі Заява) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (далі ДКБО). На підставі Заяви про приєднання та наданих [PERSON] документів, позивачем було відкрито відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний». Разом з тим, на підставі п.п.3.4.2. вищезазначеної заяви про приєднання Банк надав відповідачу платіжну картку типу Masterсard Debit Standart та персональний ідентифікаційний код. Як вбачається, із Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 26 грудня 2016 року, та Протоколу № АА40643/291216 від 29 грудня 2016 року, АТ «Ощадбанк» встановив відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15000,00 грн., із процентною ставкою за користування кредитними коштами у розмірі 28 % річних. Так, в пп. 6.6 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), визначено, що процентна ставка за Кредитом є фіксованою, складає 28,00 процентів річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випаду користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; 0,001 % річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно згідно умов Договору. Відповідно до п. 1.5 Розділу ХХІІ ДКБО, датою укладання Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку; датою надання Кредиту (частини кредиту) є дата використання клієнтом кредиту (кредитних коштів). Згідно пп. 1.10.1 Розділу ХХІІ ДКБО клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним договором. За користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та в додатку № 1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно п. 10.1.3. Розділу ХХ Договору. У випадку передбаченому в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Проценти нараховуються методом факт/факт на фактично отриману клієнтом суму кредиту та за строк фактичного користування ним, починаючи з першого для отримання кредиту включно, та до дня фактичного повернення кредиту (його частини) (п. 1.12, 1.13 Розділу ХХІІ ДКБО). Будь-яке невиконання Клієнтом умов Договору та додатків, що є його невід`ємною частиною породжує у Банку право достроково відкликати Кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені Договором. Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісійної винагороди за обслуговування Кредиту та інших платежів за Договором, строк сплати яких не настав, та застосовувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із Законодавством, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів (п. 1.21, п. 1.22 Розділу ХХІІ ДКБО). Так, судом встановлено, що позивач умови кредитного договору виконав в повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав в частині повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором строки та порядку. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 06 серпня 2020 року заборгованість відповідача становить 16838,36 грн., яка складається із: заборгованості по основному боргу 14991,03 грн.; заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 1659,00 грн., заборгованості за РКО 14,00 грн., пені 2,83 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по основному боргу 101,08 грн.; 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом 15,76 грн., інфляційних втрат від прострочення кредиту 40,36 грн.; інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом 14,30 грн.. Між тим, як вбачається із наданих відповідачем копій квитанцій № 0623983611 від 07 грудня 2021 року та № 1403997911 від 31 грудня 2021 року, відповідач [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплатив грошові кошти в сумі 8000,00 грн. та в сумі 8666,90 грн., загалом 16666,90 грн.. Проте, як встановлено судом та підтверджено самим відповідачем останнім не доплачено решту заборгованості, а саме 171 грн. 46 коп. (16838,36 грн. (сума заборгованості вказана в позові) - 16666,90 грн. (сплачена сума заборгованості) = 171,46 грн. решта). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту, внаслідок чого утворився борг перед позивачем. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором, такі дії відповідача є неправомірними, у зв`язку з чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Враховуючи те, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості сплачено кошти в сумі 16666,90 грн., суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] недоплачену суму заборгованості у розмірі 171,46 грн. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., що підтверджено Меморіальним ордером (а.с. 5).

Outcome: partial