Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

31.05.2021р. Релігійна організація Релігійна громада (парафія) Святого Івана Богослова Української Греко-Католицької Церкви с. Іванівка Врадіївського району Миколаївської області (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Врадіївської селищної ради Первомайського району Миколаївської області, в якому просить визнати за собою право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із переходом права власності на житловий будинок з надвірними спорудами за цією ж адресою, без зміни цільового призначення землі. Ухвалою від 01.10.2021р., за клопотанням представниці позивача [PERSON] , первісного відповідача Врадіївську селищну раду Первомайського району Миколаївської замінено на належну відповідачку - [PERSON] . Ухвалою від 25.05.2022р., за клопотанням представниці позивача [PERSON] , відповідачку [PERSON] замінено на належного відповідача - Врадіївську селищну раду Первомайського району Миколаївської. Позов обґрунтований тим, що 15.03.1999р. згідно договору № 219 купівлі-продажу нерухомого майна позивач купив у [PERSON] вказаний вище житловий будинок. Вказаний договір був посвідчений Вознесенською універсально товарно-сировинною біржею, зареєстрований у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Первомайської міської Ради народних депутатів Миколаївської області 13.04.1992р. Незважаючи на ту обставину, що купівля-продаж житлового будинку, проводилась сторонами у законний спосіб, земельна ділянка площею 0,25 га, яка надана для обслуговування вказаного житлового будинку позивачем не переоформлювалась та на даний час на праві власності належить покійному. Тому існує причина яка перешкоджає позивачу у позасудовому порядку узаконити право власності на земельну ділянку. Представниця позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Водночас 08.06.2022р. звернулася до суду із заявою, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності, а також просить витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання. Водночас 04.06.2022р. звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за його відсутності, оскільки не може з`явитися в судове засідання через завантаженість на роботі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти рішення за відсутності учасників судового розгляду на підставі наявних у справі матеріалів. Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.1999р. згідно договору № 219 купівлі-продажу нерухомого майна позивач купив у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був посвідчений Вознесенською універсально товарно-сировинною біржею, зареєстрований у Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Первомайської міської Ради народних депутатів Миколаївської області 13.04.1992р. Відповідно до\~копії технічного\~паспорта на\~житловий виготовленого\~28.02.1991р.,\~витягу з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно №\~237483815\~тареєстраційного посвідчення Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації вбачається, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , в цілому зареєстрований за позивачем на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого Вознесенською Універсальною товарно-сировинною біржею від 15.03.1999р. та записано в реєстрову книгу № 1 стор. від 13.04.1992р. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 026963, земельна ділянка площею 0,25 га розташована на території Іванівської сільської ради та передана у власність [PERSON] для обслуговування вказаного житлового будинку, на підставі рішення виконкому Іванівської сільської ради народних депутатів від 29.12.1997р. за № 33. Вказана земельна ділянка не була предметом договору № 219 купівлі-продажу нерухомого майна. В матеріалах справи відсутні відомості щодо нікчемності чи визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним в порядку визначеному чинним законодавством. Водночас, земельна ділянка площею 0,25 га, яка надана [PERSON] в приватну власність для обслуговування житлового будинку не була предметом договору-купівлі продажу. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.01.2006р. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку станом на 28.05.2021р. ринкова вартість земельної ділянки становить 90 000 грн. 00 коп. 06.09.2006р. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 189/2006, з матеріалів якої вбачається, що його спадкоємецею була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 2/2010. При цьому з матеріалів вказаних спадкових справ вбачається, що спірна земельна ділянка не була предметом спадкування після смерті [PERSON] та [PERSON] . З огляду на обставини встановленні в судовому засіданні до спірних правовідносин підлягає застосуванню Земельний кодекс України 1990 року в редакції, яка діяла на момент укладення договору-купівлі продажу житлового будинку. Відповідно ч. 1 ст. 23 ЗК України 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 30 ЗК України 1990 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 30 ЗК України 1990 року, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 30 ЗК України 1990 року у поєднанні з нормою ст. 23 ЗК України 1990 року слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Враховуючи той факт, що власник земельної ділянки помер, а спадкоємиці відсутні, в іншому окрім судового порядку, підтвердити своє право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, позивач не може, а тому його право підлягає захисту в суді. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп. підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved