Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

В січні 2022 року [PERSON] звернулася до Роздільнянського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, яку 12.04.2022 уточнила. Стислий виклад позиції заявника. Відповідно до уточненої заяви вбачається, що 24.01.1995 року було видано свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частка власності будинку 52/100 , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] від 27.03.2003 року). З метою внесення інформації в реєстр прав та їх обтяжень заявник звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, про що державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки видане свідоцтво про право власності на житло видане на ім`я « [PERSON] », що підтверджується копією рішення про відмову № 61264990 від 01.11.2021 року, що і стало передумовою звернення до суду. Між тим по батькові заявниці " [PERSON] ". У зв`язку з викладеним заявник просить суд: встановити належність [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1995 року, частка власності 52/100 належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заяви, клопотання. 08.06.2022 року на адресу суду від заявника надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 08.06.2022 року на адресу суду від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. 08.06.2022 року на адресу суду від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Лиманської селищної ради Роздільнянської району Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області 28.01.2022 року заяву [PERSON] було залишено без руху, та надано строк для виправлення зазначених недоліків. 05.04.2022 року заявник [PERSON] отримала копію ухвали. 12.04.2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від [PERSON] надійшла уточнена заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.04.2022 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. З свідоцтва про право власності на житло (найменування органу приватизації: Радгосп - завод «Шлях Ілліча» від 24.01.1995 року) вбачається, що вказане свідоцтво про право власності на житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частка власності будинку 52/100 , належить на праві спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого загальна площа квартири (кімнат, будинку) становить 52 кв.м. Відповідно до рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 61264990 від 01.11.2021 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки свідоцтво про право власності на житло видане на ім`я « [PERSON] », а в паспорті громадянина України серія та номер [NUMBER] від 15.12.1999 року, що виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище ім`я та по батькові « [PERSON] ». Від встановлення факту належності правовстановлюючих документів залежить реалізація права та подальше розпорядження частиною будинку. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Дослідивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення заявлених вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що при виготовлені свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1995 року було допущено помилку в написанні по батькові співвласника, а саме: зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що підтверджується матеріалами справи. Крім того, у всіх документах вказані анкетні дані зазначені як « [PERSON] », що підтверджується: -паспортом громадянина України серія та номер [NUMBER] від 15.12.1999 року, що виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище ім`я та по батькові - [PERSON] ; -відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] , [INFO] з 22.11.1995 року по теперішній час дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; -згідно будинкової книги [PERSON] , [INFO] (записана російською мовою « [PERSON] ») зареєстрована з 22.10.1995 року за адресою: [ADDRESS] ; -також відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] « [PERSON] » (російською мовою) народилася [INFO] ; -свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 08.06.1985 року, актовий запис № 33, де « [PERSON] » (російською мовою) зареєструвала шлюб з « [PERSON] » (російською мовою) та після шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (російською мовою). Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначає, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Окрім того, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, №4, №7 та №11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення частини другої статті 247 ЦПК України визначають, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пункт шостий частини першої статті 315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved