Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов Виконавчого комітету Тернопільської міської ради до [PERSON] , третя особа Комунальний заклад Тернопільської міської ради Тернопільський міський центр соціальних служб про позбавлення батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення аліментів. Вимогу мотивує тією обставиною, що малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей управління сімї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як дитина, котра опинилася в складних життєвих обставинах, фізично знаходиться в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської ОДА. Підставою взяття на обліку є ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого проміжку часу, відсутність реакції матері на проведену з нею профілактичну роботу щодо необхідності зміни ставлення до виховання доньки, свідоме нехтування відповідачкою власними батьківськими обов`язками. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання з`явилася. Мотивованого відзиву на позов не направила за юридичною необізнаністю. Щодо позбавлення його батьківських прав стосовно доньки заперечила, пояснила суду, що опинилася в складних життєвих обставинах, була без роботи і зловживала алкоголем; бажає здійснювати батьківські права стосовно дитини та брати участь в її утриманні та вихованні. Виправдань власній поведінці не має, проте просить надати шанс бути з донькою і має надію на покращення матеріального становища та відновлення з донькою нормальних відносин матері і дитини. Третя особа забезпечила явку в судове засідання повноважного представника, котрий підтримав позовні вимоги та навісний у справі висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи Суд встановив наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Буданівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 22.12.2011 року, серія [NUMBER] , батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] ). Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах (наказ №191 від 07.12.2020 року). Підставою взяття на облік є ухиляння матері від виконання батьківських обов`язків. Фізично дитина знаходиться на перебуває на утриманні в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Тернопільської ОДА Питання неналежного виконання батьківських обов`язків стосовно доньки неодноразово розглядалось на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини, а саме: 05.06.2020 року, 30.06.2020 року, 31.07.2020 року, 26.08.2020 року, 26.11.2020 року. [PERSON] зобов`язано офіційно влаштуватись на роботу, створити належні умови проживання, добросовісно виконувати обов`язки по догляду та утриманню дитини. Періодично здійснювались візити в сім`ю за місцем проживання, а саме: 26.05.2020 року, 08.07.2020 року, 11.08.2020 року, 28.10.2020 року, 10.11.2020 року, 08.12.2020 року, 11.02.2021 року, 11.03.2021 року, 20.04.2021 року, 05.08.2021 року, 05.10.2021 року проводилась відповідна профілактична робота. У ході візитів за місцем проживання неодноразово проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] щодо зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків, створення сприятливих умов для всебічного та гармонійного розвитку дитини. Однак, мати не виконувала рекомендації та поради спеціалістів служби у справах дітей, фахівців з соціальної роботи Тернопільського міського центру соціальних служб. Окрім цього, про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , свідчить те, що дитина перебувала на обліку служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради з жовтня 2015 року по травень 2018 року, як дитина, що опинилась в складних життєвих обставинах. З 05.10.2015 року по 11.12.2015 року Надія перебувала в центрі соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. З 16.03.2016 року по 21.09..2017 року дитина перебувала в комунальній установі Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини». З 08.03.2020 року по листопад 2020 року дитину повторно влаштовано в центр соціально- психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. Відповідно до інформації центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації від 18.10.2021 року №158, 14.10.2021 року працівниками поліції в заклад доставлена [PERSON] , оскільки мати [PERSON] зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, перебування дитини в сім`ї загрожує її життю та здоров`ю. Відповідно до листа Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №25 від 21.10.2021 року №152, [PERSON] перебуває в складних життєвих обставинах, мати дитини не працює, вихованням доньки не займається, має алкогольну залежність, матеріальний добробут сім`ї низький. Мати до школи не приходить, справами доньки не цікавиться, батьківські збори та консультації не відвідує. Взаємовідносини між матір`ю та дитиною напружені. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 22.10.2021 року №41 1, службі у справах дітей управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради доручено підготувати проект рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] на засідання комісії не з`явилась, про причину неявки не повідомила, хоча була проінформована про розгляд питання та запрошена на засідання комісії належним чином. Відповідно до інформації Тернопільського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області, відносно [PERSON] , [INFO] , складено протокол за частиною 1 статті 184 кодексу України про адміністративні правопорушення від 25.10.2021 року. Відповідно до листа Комунального закладу Тернопільської міської ради Тернопільський міський центр соціальних служб від 03.11.2021 року №442, сім`я [PERSON] перебувала на соціальному супроводі з 22.12.2020 року по 24.06.2021 року. Під час здійснення соціального супроводу надавалась допомога в оформленні необхідних документів для отримання державної допомоги та пільг. З [PERSON] систематично проводились профілактичні бесіди щодо виховання дитини. В помешканні часто знаходились сторонні люди, які зловживали алкоголем. [PERSON] часто ночувала у сторонніх людей, через неприпустиму поведінку матері та її співмешканця. [PERSON] не виявляла бажання працювати, належним чином забезпечувати виховання та розвиток дитини, систематично ігнорувала рекомендації фахівця із соціальної роботи. 01.12.2021 року прийняте рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1094 про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Відповідно до інформації центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації від 06.12.2021 року №200, за час перебування [PERSON] в закладі з 14 жовтня 2021 року, мати дитини відвідувала доньку п`ять разів. Зустрічі тривали до п`яти хвилин, зовнішній вигляд [PERSON] був не завжди охайний. Під час зустрічей між мамою і донькою не спостерігалось теплих довірливих стосунків. [PERSON] не цікавилась станом здоров`я та навчанням дитини, не ініціювала розмови щодо можливості повернення дівчинки в сім`ю. Після проведених бесід з [PERSON] , з`ясовано, що вона не має бажання повертатись до матері, оскільки розуміє, що мати продовжуватиме зловживати алкоголем. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, свідчать про свідоме усунення та нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Відповідачка визнала зазначені обставини, пояснила, що опинилася в складних життєвих обставинах, була без роботи і зловживала алкоголем; бажає здійснювати батьківські права стосовно дитини та брати участь в її утриманні та вихованні. Виправдань власній поведінці не має, проте просить надати шанс бути з донькою і має надію на покращення матеріального становища та відновлення з донькою нормальних відносин матері і дитини. В судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] 2011 р.н., в присутності запрошеного лікаря психолога, з причини образи до матері, зумовленого поганим ставленням до виконання материнських обов`язків, не змогла висловити думку щодо доцільності позбавлення [PERSON] материнських прав. Вирішуючи спір видається необхідним зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Як наголошує ЄСПЛ у рішенні від 18 грудня 2010 року у справі «Савіни проти України» (заява № 39948/06): «47. Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). 48. Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи "Кутцнер проти Німеччини" (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та "Зоммерфельд проти Німеччини" (Sommerfeld v. Germany), [GC], N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). 49. Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], NN 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).» Оцінюючи надані учасниками справи докази у їх сукупності, Суд приймає аргументи позивача, оскільки останнім належними, допустимими та достатніми за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом» доведено, що відповідачка впродовж тривалого проміжку часу не вживала заходів, щоб побачитися з дитиною, поцікавитися її життям, станом здоров`я та навчання, матеріального становища, а відтак позбавлення батьківських прав для відповідачки було б саме тим крайнім заходом, на застосування якого вона справедливо заслуговує, оскільки фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, суду не надала доказів існування об`єктивних причин з яких не має можливості встановити постійне спілкування з донькою [PERSON] , брати участь в її вихованні та утриманні, тобто піклуватися про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування, спілкуватися в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення дитини. Поряд з цим Суд не має бути інквізитором, а тим більш у складних відносинах дитини та матері, котра з власної слабкодухості потрапила у важке становище, зумовлене веденням необдуманого способу життя та зловживання алкоголем, на противагу обов`язку піклування про доньку. Опитуванням дитини встановлено, що донька [PERSON] не налаштована категорично не сприймати позивачку за маму; натомість малолітня [PERSON] перебуває у стійкій образі на [PERSON] зумовленого поганим ставленням до виконання материнських обов`язків, й, на переконання Суду, неможливо стверджувати, що позбавлення [PERSON] материнських прав, тобто розірвання родинних відносин з донькою не погіршить психічного стану дитини зумовленого остаточною втратою зв`язку з матір"ю. Більш того, в згадуваному вище рішенні ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», Європейський Суд наголошує на такому «…з іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу "К.А. проти Фінляндії" (K.A. v. Finland), N 27751/95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням..» Тобто за європейськими стандартами демократії на державу покладається позитивний обов`язок не лише формально ставитися до виконання національного закону про відібрання дитини від матері виключно посилаючись на ненадійність ситуації, а навпаки, намагатися вирішити проблему за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням, чого, вочевидь, у нашому випадку з сім`єю [PERSON] не було зроблено, адже встановлено, що дитина одержала якусь державну підтримку, а щодо позивачки, котра опинилася у складних життєвих обставинах, наявності будь якої підтримки від соціальних служб, Судом не встановлено. Позивачка не ігнорує судові засідання, з`являється і просить Суд востаннє надати можливість довести, що вона може стати на шлях виправлення на відновити нормальні стосунки матері та дитини. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed