Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

12.10.2021 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 19.10.2021, мотивуючи тим, що вона разом із дочкою: [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . батьком дитини є відповідач у справі - [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки, не приймає участі у її вихованні і матеріальному забезпеченні, дитиною не цікавиться, не спілкується з нею і не підтримує жодних зв`язків, не турбується про її стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. Вона, як мати, займається вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя дочки, забезпечує її харчуванням, лікуванням, виявляє інтерес до її внутрішнього світу, створює умови для отримання дитиною освіти, створила усі належні умови для її навчання та розвитку. Враховуючи, що відповідач з народження дитини не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманні дочки, байдуже ставиться до неї, просила в судовому порядку позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . 05.11.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та за правилами загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання. 04.02.2022 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав. Представник третьої особи, за довіреністю у справі - Кисельова Валентина Миколаївна, у судовому засіданні позов підтримала та подала до суду рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради щодо спору. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків, думку неповнолітньої дитини та психолога, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79, ч. ст. 78 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом із дочкою - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено матеріалами справи ( а.с.6-9, 20). З характеристики від 21.09.2021 за № 142, виданої Білоцерківською спеціалізованою загальноосвітньою школою № 19 (а.с.10), вбачається, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , навчається в даному навчальному закладі з 01 вересня 2016 року, характеризується позитивно, проживає в неповній сім`ї, багатодітній родині, її мати піклується про здоров`я дівчинки, старанно створює максимальні умови для освітніх потреб дитини, а її батько в сім`ї не проживає, за період навчання дочки у школі його не бачили і дитина ніколи не розповідала, щоб він її привітав зі святом, чи прийшов провідати. З матеріалів справи (а.с.31-60) вбачається, що відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності та Білоцерківським міськрайонним судом Київської області були винесені постанови, якими [PERSON] , [INFO] , було визнано винуватим та накладеного на нього адміністративні стягнення, а саме: 22.11.2013 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 12.03.2014 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 19.03.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 16.04.2014 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 16.04.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 11.07.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 28.08.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 04.09.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 12.11.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 20.11.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 22.12.2014 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 05.02.2015 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, 18.02.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 16.04.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 23.04.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 20.05.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 21.05.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 25.05.2015 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, 26.06.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 17.07.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 07.10.2015 за ч.2 ст. 187 КУпАП, 12.10.2015 за ч. 2 ст. 187 КУпАП, 29.01.2016 за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, 04.03.2016 за ст. 173 КУпАП. Також, вбачається, що 17.05.2005 відповідач був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі: 23.12.2009 за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі і на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 09.02.2010 за ч.2 ст. 309. Ч.4 ст.70 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі; 09.04.2010 за ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263,ч.1 ст. 316, ч.1 ст. 70, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 8 місяців позбавлення волі та був звільнений по відбуттю строку покарання 03.10.2012. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона знає позивача з 1984 року, адже [PERSON] навчалася з її сином в одному класі. Позивач перебувала у цивільних відносинах із відповідачем, у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із матір`ю, а батько дитини проживає окремо. Відповідач усе своє життя вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями та наркотичними засобами, у нетверезому стані приходив до позивача та порушував громадський порядок, у зв`язку з чим неодноразово викликали поліцію. Відповідач жодним чином не приймає участі у житті дочки, не цікавиться її навчанням та розвитком. Позивач сама створила належні умови для життя її дітей, виховує їх належним чином, діти завжди одягнені, нагодовані, гарні та чемні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що являється сусідкою позивача і знає її близько 20 років, а відповідача жодного разу не бачила. Позивач перебувала в цивільних відносинах із відповідачем та у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Неповнолітня - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на даний час навчається в Білоцерківській спеціалізованій загальноосвітній школі № 19, проживає разом із мамою за адресою: [ADDRESS] , батька знає як звати, але жодного разу його не бачила. Батько на дні народження та свята не вітає, у житті не допомагає, тому вважає можливим позбавити його батьківських прав. Психолог [PERSON] (практичний психолог Білоцерківської спеціалізованої загальноосвітньої школи № 19, стаж роботи 23 роки) у судовому засіданні пояснила, що дитина - [PERSON] дала пояснення вільно, відверто та без стороннього тиску. Дівчинка особлива, навчається старанно, допомагає вчителям у школі, її мати прислухається до порад вчителів, турбується про дитину, а батька дівчинки у школі жодного разу не бачили і не чули. Згідно рішення Білоцерківської міської ради від 20 травня 2022 року № 290 (а.с. 121), виконавчий комітет дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] , в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав, доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . При вирішені спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , характеризується негативно, свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо дочки - [PERSON] , [INFO] , не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з нею і не підтримує жодних зв`язків, що підтверджено зазначеними матеріалами справи, які узгоджуються з показаннями свідків, поясненнями учасників справи. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи наявність свідомого тривалого нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с.1) та заявила клопотання про залишення даних витрат за нею без відповідного відшкодування.

Outcome: approved