Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

10 червня 2021 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до акціонерного товариства\~«Українська залізниця»\~в особі\~Регіональної філії\~«Придніпровська залізниця»\~структурний підрозділ\~«Криворізьке локомотивне\~депо» про\~стягнення недоплаченого\~розміру матеріальної\~допомоги на\~оздоровлення. Позовна заява мотивована тим, що з 17.12.1999 позивач працює на різних посадах у відповідача. Починаючи з 23.02.2004 працює оператором центру оперативно-технічного обліку, з 01.01.2014 дана посада перейменова на оператора комп`ютерного набору. За період 2017-2021 років позивач перебувала у щорічних відпустках та користувалася правом на отримання матеріальної дороги на оздоровлення, а саме: за період відпустки з 10.02.2017 по 23.02.2017 з розміру мінімальної заробітної плати у році в якому надавалася відпустка 3200 грн їй нараховано 1600 грн матеріальної допомоги, недоплата складала 1600 грн; за період відпустки з 25.02.2018 по 11.03.2018 з розміру мінімальної заробітної плати у році в якому надавалася відпустка 3723 грн їй нараховано 2202,50 грн матеріальної допомоги, недоплата складала 1520,50 грн; за період відпустки з 12.03.2019 по 25.03.2019 з розміру мінімальної заробітної плати у році в якому надавалася відпустка 4173 грн їй нараховано 2401,25 грн матеріальної допомоги, недоплата складала 1771,75 грн; за період відпустки з 01.02.2020 по 14.02.2020 з розміру мінімальної заробітної плати у році в якому надавалася відпустка 4723 грн їй нараховано 2627,50 грн матеріальної допомоги, недоплата складала 2095,50 грн; за період відпустки з 04.01.2021 по 18.01.2021 з розміру мінімальної заробітної плати у році в якому надавалася відпустка 6000 грн їй нараховано 2837,50 грн матеріальної допомоги, недоплата складала 3162,50 грн. Враховуючи те, що нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення повинно здійснюватися відповідно до п. 3.1.5 Колективного договору «Криворізького локомотивного депо» та нараховуватися в розмірі мінімальної заробітної плати, тому за весь вказаний період недоплата складала 10150,25 грн. 10.05.2021 позивач, як член Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України Первинної профспілкової організації відокремленого структурного підрозділу «Криворізьке локомотивне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», звернулася до голови вказаної профспілки Кулешова А.В. з проханням врегулювати питання щодо отримання недоплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення. Однак, на вказане звернення [PERSON] було повідомлено, що з даним питання у вересні 2019 року профспілка зверталася до відповідача та отримала роз`яснення, що до даних правовідносин застосовується прийнята 31.03.2017 спільна постанова керівника регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 про застосування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Позивач вважає, що вказана постанова погіршує становище працівника, а тому не може застосовуватися відповідачем. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просила суд стягнути на її користь недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10150,25 грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 1850 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив та заяву про розгляд справи без її участі. Зі змісту відзиву встановлено, що відповідач позов не визнав, як на підставу заперечень посилався на те, що спір який виник між сторонами відноситься до колективного трудового спору, а законодавством не передбачено вирішення у судовому порядку інших колективних трудових спорів. Нарахування матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам ПАТ «Укрзалізниця» здійснюється у відповідності до діючого законодавства. Відповідно до спільної вказівки голови правління ПАТ «Укрзалізниця» Бальчуна В., члена правління Марченка Ж., та голови Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Бубняка В.М. від 29.03.2017 № Ц/6-25/713-17 та спільною постановою керівника регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 постановлено застосувати з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат, передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст. 233 КЗпП України, а тому просила суд відмовити позивачу в позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач працює в структурному підрозділі «Криворізьке локомотивне депо регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», що підтверджується трудовою книжкою (а.с.10-11). 06.09.2019 голова первинної профспілкової організації Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Криворізького локомотивного депо Кулешов А.В. звертався з запитом до директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Кужавського М.С., голови дорожньої профспілкової організації Букрєєва О.В. щодо приведення у відповідності до діючого законодавства порядок виплати і розміри матеріальної допомоги на оздоровлення, та листом від 26.09.2019 повідомлено, що на підставі\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VІІІ від 06.12.2016, а саме: п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» - мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Пунктом 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цього Закону не застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Оскільки структурний підрозділ «Криворізьке локомотивне депо» не є юридичною особою, а є виробничим підрозділом регіональної філії «Придніпровська залізниця» акціонерного товариства «Укрзалізниця» і здійснює свою діяльність у межах доведених контрольних завдань з основних фінансово-економічних показників, розпоряджень, вказівок щодо органів товариства відповідно до спільної вказівки голови правління публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» В. Бальчуна, члена [PERSON] та голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України Бубняка В.М. від 29.03.2017 № Ц/6-25/713-17 прийнято спільну постанову керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і президії Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017, щодо застосування в діючому колективному договорі з 01.04.2017 замість величини «Мінімальна заробітна плата» розрахункової величини «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб» (а.с. 21-22). 10 травня 2021 року позивач звернулася з заявою до голови ППО ЗАЛП Криворізького локомотивного депо Кулешова А.В., щодо сприяння їй у вирішенні питання про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення за період з 2017-2021 років. Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Позивач звернулася до суду з позовом 10 червня 2021 року, таким чином, суд вважає, що позивачем не було пропущено трьохмісячного строку позовної давності. Згідно\~статті 10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до\~статті 13 КЗпП України\~та\~статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» від\~1 липня 1993 року № 3356-XII, зміст колективного договору визначається сторонами. Статтею 13 КЗпП України\~визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій тощо) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно\~статті 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Частиною другою\~статті 97 КЗпП України\~визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Пунктом п.3.1.5 колективного договору відокремленого структурного підрозділу Державного підприємства «Придніпровська залізниця» Криворізьке локомотивне депо за реєстраційним номером 60/11 від 24.10.2011 визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення під час щорічної відпустки призначається у розмірі 40 відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с.18-19). Відповідно до спільної постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 постановлено застосовувати з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2017 року був встановлений на рівні 1600 грн, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2000 грн, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 липня 2018 року на рівні 1841 грн, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2301,25 грн, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3723 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2019 року був встановлений на рівні 1921 грн, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2401,25 грн, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4173 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2020 року був встановлений на рівні 2102 грн, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2627,50 грн, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2020 року була встановлена на рівні 4723 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, з 01 січня 2021 року був встановлений на рівні 2270 грн, тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2837,50 грн, мінімальна заробітна плата по Україні з 01 січня 2021 року була встановлена на рівні 6000 грн. Таким чином, прийняття 31.03.2017 спільної постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а на конференції трудового депо, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200 грн, отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, який становив 2000 грн, тому суд вважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017, яка погіршує становище працівників, а п. 3.1.5 Колективного договору. Відповідно до\~статті 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними. Норма\~статті 9 КЗпП\~не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. При цьому суд вважає, що прийняття\~Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» № 1774-УІІІ від 06.12.2016 не створює юридичних наслідків щодо застосування п. 3.1.5 Колективного договору, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізьке локомотивне депо» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» та спільним представницьким органом залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів виборного органу, зареєстрованого за № 60/11 від 24.10.2011, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективним договором, п. 3.1.5 якого визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята 31.03.2017 спільна постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці Букреєва О.В. № Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 про застосовування з 01.04.2017 замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу частини матеріальної допомоги на оздоровлення в заявленому позивачем розмірі є неправомірними. Заперечення відповідача не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами, та спростовані встановленими судом письмовими матеріалами справи. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно вимог статті 137 ЦПК України,\~витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги з рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до\~ч.\~4,\~5\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається з договору про надання правничої допомоги від 28.05.2021, акту № 1 про надання правової допомоги від 28.05.2021, квитанцією № 931225 від 28.05.2021, позивачу надано наступні послуги правової допомоги: усна консультація, складення позовної заяви. Вартість наданих послуг становить 1850 грн (а.с.32-40). З огляду на те, що ціна наданих адвокатом послуг була доведена належним чином, та з урахуванням критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги під час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в повному обсязі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved