Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Адвокат Овсепян К.А., яка діє в інтересах [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] почали проживати разом як цивільне подружжя, без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу у сторін народився спільний син: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з моменту припинення шлюбних відносин із грудня 2021 року і до дня подання позовної заяви, спільний малолітній син проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Батько періодично телефонує сину, проводить з ним час на вихідних, за місцем проживання його батьків, проте жодних коштів на утримання дитини не надає. [PERSON] обмежується лише поодинокими випадками купівлі іграшок сину. Вказує, що факт спільного проживання дитини з матір`ю підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2 від 15 березня 2022 року, у якій вказано, що за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] (мама), [PERSON] (син), та [PERSON] (син). Представник позивача вказує, що [PERSON] всіляко намагається забезпечити сину належний рівень життя та виховання. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою- підприємцем, і має відповідний КВЕД: 96.02 - надання послуг перукарнями та салонами краси (основний). На даний час Камілія працює косметологом, що дозволяє їй заробляти достатньо коштів, для забезпечення сину належного рівня життя, купувати якісний одяг та продукти харчування, здійснювати оплату дозвілля та відпочинку дитини. Квартира, у якій проживає заявник разом із дітьми, на праві приватної власності належить її брату - [PERSON] . Останній безоплатно надав квартиру в користування сестрі, де на даний час проживає [PERSON] разом із синами. З огляду на те, що дитина постійно проживає з матір`ю, яка повного мірою займається її вихованням та розвитком, створює належні умови життя та розвитку, позивач, як мати дитини просить суд визначити місце проживання малолітнього сина з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася та її представник - адвокат Овсепян К.А. у судовому засіданні просила задоволити позов. Відповідач не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, відповідно до якої не заперечує проти того, щоб їх спільний син проживав разом з матір`ю. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради також не скористався правом на участь у судовому засіданні та згідно наданого суду Висновку №209/23/02-14 від 26.05.2022 року встановлено, що орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом та встановлено та неоспорено сторонами, що [PERSON] та [PERSON] не підтримують сімейних відносин у цивільному шлюбі. Неприязні стосунки сторін також підтвреджені наявним у матеріалах справи Витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування №12022078030000220 від 28.02.2022 за фактом нанесення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 03.03.2022 року (повторно), [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. З дослідженого у судовому засіданні Висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому №209/23/02-14 від 26.05.2022 року встановлено, що враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] за місцем її проживання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивачем було надано належні докази на підтвердження своїх тверджень, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви. Також, відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). З оглянутих Витягу з договору про надання правової допомоги від 03.03.2022, Розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, акту виконаних робіт від 07.04.2022 та квитанції №000826 від 07.04.2022 судом встановлено, що позивач надала адвокату за надані послуги 5 000 гривень. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, а тому така вимога підлягає до задоволення.

Outcome: approved