Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) по КСП «Дібрівка» Дібрівської сільської ради, Тетіївського району Київської області відповідно до сертифікату серії КВ № 0169648. Однак в сертифікаті на право на земельну часку (пай) прізвище тітки зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Державним нотаріусом Тетіївської державної нотаріальної контори Бурлаченко О.Г. було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в поданих документах є розбіжності. А саме в сертифікаті на право на земельну частку пай прізвище померлої тітки зазначено « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть її прізвище « [PERSON] ». Просив суд встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку ( пай) серії КВ № 0169648 на 3,8 гектарів землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання заявник не з`явився. Представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутність, заявлені вимоги підтримувала в повному обсязі. У судове засідання представник Тетіївської міської ради Тетіївського району Київської області не з`явився, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення до суду не надходило. Суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розгляд справи провів у відсутність сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом розглядаються справи про встановлення фактів належності особі документів. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00031473623. 01 жовтня 1952 року [PERSON] вийшла заміж та в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00031477820 . [INFO] народився [PERSON] та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації народження №00031476075. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] вбачається [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . При розгляді справи також судом встановлено, що на підставі рішення Тетіївської районної державної адміністрації від 24 вересня 1996 року № 258 [PERSON] належить право на земельну частку ( пай ) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дібрівка», розміром 2,9 га. Дані обставини підтверджуються сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії КВ № 0169648. Відповідно до свідоцтво про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] - померла [INFO] . Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1400-а від 13 вересня 2021 року вбачається, що українські прізвища [PERSON] / [PERSON] та [PERSON] у поданих документах для експертизи є ідентичними. Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1, 7 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) заявнику необхідно для отримання свідоцтва про спадщину. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказів суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження факт належності правового документу, а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, в тому числі свідоцтвами про смерть, витягами з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження/шлюбу, свідоцтвом про народження, тощо, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт належності документу і зазначені обставини перешкоджають подальшому отриманню свідоцтва про право на спадщину, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved