Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

20.01.2022 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою та просив постановити рішення суду, яким стягнути з [PERSON] 70000,00 доларів США заборгованості по позиці, 23497,24 грн трьох процентів річних, 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір. В обґрунтування свого позову зазначив, що 16.05.2020 року з [PERSON] уклав договір позики, про що була складена боргова розписка. За цим договором він передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути у строк до 16.068.2021 року. Оскільки [PERSON] свої зобовязання за договором не виконав, він звернувся до суду з даним позовом.\~ 01.02.2022 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 29.03.2022 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті, визначено резервну дату судового засідання. 31.05.2022 року сторони у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи учасники справи повідомлялися поштою. Від позивача та його представника до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач до\~ суду \~повторно не\~ з`явився, \~про час\~ та місце\~ судового розгляду\~повідомлявся рекомендованою поштою,\~ причини неявки\~суду невідомі,\~відзиву на\~позов не\~надходило.\~ \~ \~ \~ \~31.05.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України,\~ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Встановлено, що 16.05.2020 року відповідач [PERSON] написав розписку, згідно тексту якої він позичив у позивача [PERSON] кошти у розмірі 70000 доларів США, які зобов`язався повернути до 16.08.2021 року (а.с.6). Зі змісту позовної заяви слідує, що відповідач на момент звернення до суду з даним позовом кошти не повернув. Статтею 202 ЦК\~України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1 та 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 1046 ЦК України\~визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ст.ст.\~1048,\~1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтями 525-526 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, позивачем надано\~достатні та\~належні докази\~на підтвердження\~порушення відповідачем\~умов договору\~позики та\~існування заборгованості,\~зазначеної в\~позовній заяві,\~а відповідачем не спростовано позовних вимог позивача про наявність боргу та не оспорено його розмір. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в позику. Отже, у силу вище вказаних норм права з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 70000,00 доларів США суми позики та 23497,24 грн трьох процентів річних, розмір яких відповідачем не оспорено. Крім того, відповідно до положень\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 11350,00 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, то суд позбавлений можливості встановити їх розмір, оскільки позивачем не подано доказів їх сплати чи майбутньої сплати, що вимагається ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved