Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2016 року, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -сімейне життя з відповідачем у них не склалося, вони втратили почуття кохання та довіри один до одного; -шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально; -спільне господарство вони припинили вести ще задовго до звернення з позовом до суду, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає; -подальше збереження їх шлюбу неможливе та недоцільне, суперечитиме їх інтересам, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, під час реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.21/, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, просила розглянути справу в її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - особисто /а.с.20/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 20 лютого 2016 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження дітей /а.с.7,9-10,12/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивачка посилається на те, що: -сімейне життя з відповідачем у них не склалося, вони втратили почуття кохання та довіри один до одного; -шлюбні відносини між ними фактично припинені, шлюб існує лише формально; -спільне господарство вони припинили вести ще задовго до звернення з позовом до суду, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає; -подальше збереження їх шлюбу неможливе та недоцільне, суперечитиме їх інтересам, Відповідач відзиву на позов до суду не надав, тобто не надав суду ніяких доказів того, що їх з позивачкою спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити його інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо, позивачка на примирення категорично не згідна, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. Спору про місце проживання неповнолітніх дітей та про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved