Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

В квітні 2022 року [PERSON] , [PERSON] (надалі - заявники), звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, в якій просять розірвати шлюб між заявниками. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі з 06 жовтня 2001 року, однак за останні роки сімейне життя поступово погіршувалося, наслідком чого стало фактичне припинення шлюбних відносин. Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, визначення розміру аліментів, визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні дитини після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено нотаріально посвідченим договором від 18 квітня 2022 року, під реєстровим номером №341. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 квітня 2022 року відкрито провадження у справі. В судове засідання, яке відбулось 23 травня 2022 року, учасники справи не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали, просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що з 06 жовтня 2001 року заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві. На підставі чого було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі в заявників народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження: серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 06 липня 2006 року, про що 06 липня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 1488. В судовому засіданні встановлено, що причинами розпаду стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо визначення розміру аліментів, визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні дитини після розірвання шлюбу. Вказані обставини передбачено нотаріально посвідченим договором від 18 квітня 2022 року, під реєстровим номером №341. Суд вважає, що причини, які спонукають заявників наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved