Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У квітні 2021 року\~ [PERSON] , через свого представника адвоката Глеваського В.В. звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 1) Білоцерківська районна державна нотаріальна контора; 2) Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Світанок», про визнання права власності на спадкове майно (1/3 частки), в якій позивачі просять суд визнати право власності на 1/3 спадкового майна, а саме земельну ділянку площею 3,02320 га, яка розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220487400:00:003:0037, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у тому числі за земельними угіддями рілля 3,0320 га), що належало [PERSON] , 1949 року народження, яка померла [INFO] , за її сином, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки спадкового майна, що підлягала успадкуванню [PERSON] ; дочкою, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки спадкового майна, що підлягала успадкуванню [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 лютого 2019 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори І.О.Карпусь було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки спадкового майна та дочка, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки спадкового майна. Крім того, третім спадкоємцем майна матері є також її син - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки спадкового майна. Спадщина складається із земельної ділянки площею 3,0320 га, яка розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220487400:00:003:0037, цільове призначення для ведення сільськогосподарського призначення, вид використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у тому числі за земельними угіддями рілля 3,0320 га. Син, [PERSON] відмовився від спадщини та подав нотаріусу відповідну заяву. Проте, державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори І.О.Карпусь внесено до свідоцтва про право на спадщину трьох осіб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 03 вересня 2020 року представник позивача адвокат Глеваський В.В. звернувся до державного нотаріуса Білоцерківської державної нотаріальної контори І.О.Карпусь із заявою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Проте, листом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори від 25 вересня 2020 року, повідомлено про необхідність прибуття [PERSON] до нотаріальної контори, у зв`язку з оформленням спадкових прав на майно. Тобто, державний виконавець не тільки не внесла зміни до свідоцтва про право на спадщину, а й запропонувала оформити спадкові права [PERSON] на майно, що суперечить змісту надісланої заяви про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Тому позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2021 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено підготовче судове засідання 17 травня 2021 року о 15:00 год. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року витребувано від Білоцерківської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 91/2017, відкритої після смерті [PERSON] , 1949 року народження, яка померла [INFO] . 06 червня 2021 року до суду від Білоцерківської районної державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи за № 91/2017 щодо майна, яке залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 10 червня 2021 року вирішено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про правову допомогу в межах Конвенції «Про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», ратифікованої Україною 10.11.1994. Доручено компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця мешкання відповідача\~ [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , а саме вчинити наступні процесуальні дії:\~ 1) Вручити відповідачу [PERSON] , копію позовної заяви з додатками; 2)\~\~ З`ясувати у відповідача [PERSON] чи визнає він пред`явлений до нього позов в повному обсязі, частково (в якій саме частині) чи не визнає взагалі (чому та з яких саме підстав), направивши суду відповідні пояснення. Провадження по справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення документів. 07 лютого 2022 року від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшли документи, складені в ході виконання доручення. Ухвалою суду від 09 лютого 2022 року поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні 31 березня 2022 року о 09 год. 00 хв. 31 березня 2022 року підготовче судове засідання відкладено на 25 травня 2022 року 14:30 год. в зв`язку з неявкою учасників справи. Учасники справи у судове засідання 25 травня 2022 року не з`явились. 19 квітня 2022 року до суду від третьої особи Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Просили винести рішення згідно норм чинного законодавства. 24 травня 2022 року від представника позивачів адвоката Глеваського Віталія Васильовича на адресу суду надійшло клопотання з проханням проводити судове засідання призначене на 25 травня 2022 року о 14:30 год. без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи не заперечував. 25 травня 2022 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням проводити судове засідання за його відсутності. Просив закрити підготовче судове засідання та винести рішення про задоволення позову. 25 травня 2022 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за її відсутності. Просила закрити підготовче судове засідання та винести рішення про задоволення позовної заяви. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом доручення компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця мешканя відповідача [PERSON] вручити відповідачу копію позовної заяви та з`ясувати у відповідача чи визнає він пред`явлений до нього позов у повному обсязі, частково (в якій саме частині) чи не визнає взагалі. Відповідно до підтвердження про вручення документів Уватського районного суду Тюменської області та протоколу судового засідання неможливо виконати доручення, оскільки [PERSON] належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, проте конверти з поштовим повідомленням повернулися до суду з відміткою - закінчився термін зберіганння.\~\~ Представник третьої особи Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Світанок» в підготовче судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд вважає на можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями першої черги після смерті якої за законом є її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,032 гектарів, кадастровий номер: 3220487400:08:003:0037, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Трушківська сільська рада. 28 лютого 2019 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 1-147, на ім`я сина, [PERSON] , у розмірі 1/3 частки спадкового майна та дочки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки спадкового майна. Згідно свідоцтва спадщина, на яку в указаних частках виданого це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 3,0320 га, яка розташована на території Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, кадастровий номер 3220487400:00:003:0037, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 780057. 03 вересня 2020 року представник [PERSON] адвокат Глеваський В.В. звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори із заявою, в якій просив внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом: в якій зазначити, що спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її: - син, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , який зареєстрований в [ADDRESS] , у розмірі 1/2 частки спадкового майна; - дочка, [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , у розмірі 1/2 частки спадкового майна. Відповідно до відповіді на заяву від 25 вересня 2020 року за № 1539/02-14, державний нотаріус Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області І.О.Карпусь, повідомив, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] було заведено спадкову справу № 91/2017. Спадщину після її смерті прийняли діти [PERSON] (за заявою), [PERSON] та [PERSON] (прийняли фактично, оскільки проживали та були зареєстровані з померлою на момент смерті, заяв про інше від синів не надходило). 28 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав після померлої [PERSON] , про що їм були видані свідоцтва про право на спадщину за законом у розмірі 1/3 частини на майно померлої відповідно для кожного. Оскільки [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [PERSON] , проте не оформив своїх спадкових прав, тому запропоновано з`явитися до держнотконтори у зв`язку з оформленням спадкових прав на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] . Позивачі обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилаються на те, що [PERSON] являючись спадкоємцем після смерті їх матері [PERSON] , протягом шести місяців не подав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому вважається таким що не прийняв спадщину. Тому єдиним можливим механізмом для реалізації права власності спадкоємцями являється звернення з позовом про визнання права власності на спадкове майно. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Спадкуванням, відповідно до статі 1216 ЦК України, є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування, згідно зі статтею 1217 ЦК України, здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (стаття 1222 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . За вище вказаною адресою за день її смерті зареєстрована та проживали: [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (невістка), [PERSON] , [INFO] (внучка), [PERSON] , [INFO] (внук), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (невістка) та [PERSON] , [INFO] (внучка). 23 березня 2017 року Білоцерківською районною державною нотаріальною конторою щодо майна померлого [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу № 91/2017. З матеріалів спадкової справи № 91/2017, які надійшли на вимогу суду вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , звернулися її діти [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] із заявою про прийняття спадщини чи заявою про відмову від прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області не звертався. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається\~\~\~\~\~\~\~ з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , який являється сином спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав на день її смерті за однією адресою, однак не оформив своїх спадкових прав. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею 41 Конституції України передбачено: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Позивачами не представлено суду доказів на підтвердження того, що [PERSON] не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, при цьому матеріалами спадкової справи підтверджується той факт, що останній фактично прийняв спадщину після смерті матері в порядку статті 1268 ЦК України, проте не оформив своїх спадкових прав, тоді як, згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] не підлягає до задоволення. На підставі ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: dismissed