Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

28.07.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява, відповідно до якої представник позивачів адвокат Сидоров Петро Віталійович просить: поновити строк подання позовної заяви та прийняти її до розгляду в порядку загального позовного провадження; визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 1958 року народження, та засвідчений приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Романюк Наталією Василівною, згідно з яким все належне йому майно, перейшло у власність [PERSON] ; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Романюк Наталією Василівною на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] право на спадкування за законом наступного майна: три земельні ділянки площею 2,9689 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0167, площею 2,9671 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0166, площею 2,93 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0165, що знаходяться на території Ялинівської сільської ради Летичівського району, Хмельницької області. та будинку площею 62 кв.м., що знаходиться за адресою, [ADDRESS] , а також на інше належне майно, що залишилося після смерті [PERSON] ; покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування поданої позовної заяви зазначає, що [INFO] у віці 60 років помер [PERSON] . До дня смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . Померлий [PERSON] являвся рідним братом для [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме три земельні ділянки площею 2,9689 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0167, площею 2,9671га, кадастровим номером 6823087000:07:006:0166, площею 2,93 га з кадастровим номером 6823087000:07:006:0165, що знаходяться на території Ялинівської Сільської ради Летичівського району, Хмельницької області, та житловий будинок загальною площею 62 кв.м., що розташований за адресою: с. Ялинівка, Летичівського району, Хмельницької області та знаходиться на земельній ділянці. Батьки, дружина та діти померлого [PERSON] померли ще за життя останнього. Позивач [PERSON] за свій кошт проводила оплату витрат на поховання [PERSON] , оплатила та провела оформлення спадщини, в тому числі земельних паїв, на останнього, яка залишилась після смерті родичів. Допомагала обробляти город на прибудинковій території, померлий дуже часто (не менше ніж 3 рази на тиждень) приходив для прийняття їжі, або просив прийти до нього з їжею, так як практично не готував. Крім того протягом останніх десяти років [PERSON] допомагала по господарству, надавала йому харчі, оздоблювала, білила та ремонтувала будинок, та фактично вела з ним спільне господарство. Зазначені обставини можуть підтвердити свідки [PERSON] , та [PERSON] , що є племінниками Спадкодавця. При цьому, представник позивачів зазначив, що [PERSON] , який є також рідним братом померлому [PERSON] , відмовився від належної йому частки спадщини, що лишилася після [PERSON] на користь брата померлого - [PERSON] . Однак, протягом деякого часу позивачам стало відомо, що померлий [PERSON] уклав заповіт на користь відповідача - [PERSON] . Позивачі вважають, що зазначений заповіт слід визнати недійсним, так як на момент його укладання волевиявлення [PERSON] щодо передачі у спадок всього належного йому майна на користь [PERSON] не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Крім того, 12.06.2020 року позивачам стало відомо, що [PERSON] на підставі оспорюваного ними заповіту вже оформив на себе спадщину у приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу Романюк Наталії Василівни та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Враховуючи те, що внаслідок укладення заповіту, що не відповідає чинному законодавству, порушуються права та законні інтереси позивачів, адже вони не можуть за наявності такого заповіту претендувати на спадкове майно в порядку спадкування за законом, тому змушені звертатись до суду з даним позовом з метою захисту порушених прав охоронюваних законом інтересів, а також їх поновлення. Ухвалою Летичівського районного суду від 14.08.2020 року було прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать, зокрема, заява про відкладення розгляду справи від 23.05.2022 року, телефонограма від 23.05.2022 року, в судове засідання не з`явилися, доказів поважності причин неявки в судове засідання не подали. 20.10.2021 року на адресу суду надійшла заява представника позивачів, у якій останній просить у зв`язку з допущеною опискою, в тексті позовної заяви замість цифр «6823087000:07:006:0165» читати «6823087000:08:002:0024 площею 2,515 га». 31.05.2022 року приватний нотаріус Хмельницького районного округу Хмельницької області подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в задоволенні позовних вимог просить відмовити. 08.06.2022 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без звукозапису, позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволені позову. Тому суд на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів, у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1222 ЦК України визначає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зі змісту ч. 1 ст. 225 ЦК України вбачається, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (повторно), [PERSON] помер [INFO] у віці 60 років, про що складено відповідний актовий запис № 300. Відповідно до заяви [PERSON] від 07.10.2019 року, останній відмовився від належної йому частки спадщини, що лишилася після смерті його брата, на користь брата померлого - [PERSON] , 1948 року народження. Відповідно до довідки, виданої Летичівською селищною радою №141 від 10.03.2020 року, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований та проживав один за адресою [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем на зазначене в цьому свідоцтві майно [PERSON] , яка померла [INFO] , є її чоловік [PERSON] , [INFO] , а саме: на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка с. Ялинівка, Летичівського району, Хмельницької області, розміром 2,93 га умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до письмових пояснень приватного нотаріуса Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Романюк Н. В. від 17.11.2020 року, нотаріусом при посвідченні заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , повністю дотримано всіх вимог чинного законодавства щодо форми та змісту заповіту, порядку посвідчення та реєстрації. Зокрема, особу [PERSON] було встановлено за поданим оригіналом паспорта громадянина України, належним чином засвідчена копія якого долучена до заповіту. Фізичний, психічний та емоційний стан заповідача жодних сумнівів щодо його здатності усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії, не викликав. [PERSON] з`явився у ошатному одязі, без запаху алкоголю, без будь-яких ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння. На всі питання відповідав чітко, без заторможення чи агресії. На прохання [PERSON] заповіт записано нотаріусом з його слів за допомогою : загальноприйнятих технічних засобів (комп`ютера). Після цього заповіт був вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним особисто, про що зазначено перед його підписом. Після підписання заповіту [PERSON] , відомості про вчинення нотаріальної дії було внесено до Реєстру для вчинення нотаріальних дій під №689 від 21.06.2018 року, де проставлено особистий підпис заповідача, а також заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі. Відповідно до заповіту, складено у смт Летичів 21.06.2018 року, [PERSON] , який народився [INFO] , на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді КНП «ХОЗЗНПД» ХОР № 1915 від 11.06.2021 року, [PERSON] дійсно перебував у закладі з 15.06.2018 року по 21.06.2018 року, з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Стан відміни з делірієм. Алкогольна енцефалополінейропатія». Відповідно до виписки з карти стаціонарного хворого, [PERSON] поступив 15.06.2018 року, виписаний 21.06.2018 року, стан при виписуванні: мовному контакту доступний. Орієнтований достатньо. Став дещо активніший, ходить самостійно, без підтримки, дещо астенізований, але скарг соматичного характеру не висловлює. Відмічається незначне інтелектуально-мнестичне зниження. Маячних ідей та галюцинацій не виявлено, працездатний. Відповідно до ст. 1257 Цивільного кодексу України, визначено виключні підстави для визнання заповіту недійсним. Зокрема, це нікчемність заповіту (коли заповіт укладено особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення), та визнання недійсним заповіту судом, якщо волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Ухвалою Летичівського районного суду від 22.10.2021 року у справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи усвідомлював [PERSON] на час укладання заповіту, тобто на 25.06.2018 року в повній мірі значення своїх дій та чи міг керувати ними у зв`язку зі станом здоров`я з урахуванням його діагнозу та наявних галюцинацій? Ухвалою Летичівського районного суду від 07.12.2021 року виправлено описку у резолютивній частині ухвали Летичівського районного суду від 22.10.2021 року, а саме: «Чи усвідомлював [PERSON] на час укладання заповіту, тобто на 21.06.2018 року в повній мірі значення своїх дій … ». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 117, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] на час складання заповіту виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Проте цей розлад не супроводжувався вираженими порушеннями мислення, інтелекту, іншою психопатологічною симптоматикою, а тому не залишав підекспертного можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, встановлені докази в їх сукупності, а саме: матеріли справи, в сукупності з висновком експерта не підтверджують того, що [PERSON] на момент вчинення оспорюваного заповіту не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. При таких обставинах суд приходить до висновку, що [PERSON] на момент посвідчення заповіту, усвідомлював значення своїх дій, міг вільно керувати ними, не виявляв жодних ознак, які б могли поставити під сумнів дану обставину, перебував при свідомості та ясному розумі, волевиявлення було вільним і відповідало його волі, відповідно до ст. 1233 ЦК України. Оскільки вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання за [PERSON] та [PERSON] права на спадкування за законом майна, що залишилося після смерті [PERSON] є похідними вимогами, як наслідок визнання заповіту недійним, вони задоволенню не підлягають. Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області від 21.10.2021 року було накладено арешт на земельні ділянки площею 2.9689 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0167, площею 2,9671 га, з кадастровим номером 6823087000:07:006:0166, площею 2,2515 га, з кадастровим номером 6823087000:08:002:0024, що знаходяться на території Ялинівської сільської ради Летичівського району, Хмельницької області, та будинок площею 62 кв.м., що знаходиться з адресою: [ADDRESS] , до розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи положення ст. 158 ЦПК України, арешт на вищезазначене майно слід скасувати.

Outcome: dismissed