Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~17.02.2022 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що 22.01.2008 року між ВАТ « Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, і відповідачем був укладений кредитний договір. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07.06.2012 року позов ПАТ « Універсал Банк» до [PERSON] задоволено і стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором від 22.01.2008 року в сумі 253\~236, 47 грн, вирішено питання щодо відшкодування судових витрат. Рішення суду не виконано. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у вигляді інфляційних втрат за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року в розмірі 50\~209, 68 грн, три відсотки річних за час прострочення виконання грошових зобов`язань за період з 01.01.2019 року по 31.12.2021 року в розмірі 22\~611, 24 грн, а також сплачений судовий збір. 02.03.2022 року на запит суду від 18.02.2022 року ( ас 19) надійшла відповідь від уповноваженої особи про місце реєстрації відповідача, оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України ( ас 20). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 03.03.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення ( виклику) сторін, розгляд справи призначено на 23.03.2022 року, який відкладено на 07.04.2022 року, на 03.05.2022 року, на 19.05.2022 року. 11.05.2022 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності ( ас 56-57). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін до суду не надходили. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частини 1 статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви і заперечення на неї, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07.06.2012 року у справі № 0314/702/2012 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ « Універсал Банк», правонаступником якого є АТ « Універсал Банк», 253\~236, 47 грн заборгованості за кредитним договором, 2\~532, 36 грн судового збору, а всього на суму 255\~768, 83 гривень. Рішення набрало законної сили і 29.08.2012 року Рожищенський районний суд Волинської області видав виконавчий лист, який був прийнятий до виконання приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Д.В. Таранком. Сплачено відповідачем по рішенню суду за період з 07.06.2012 року по 04.02.2019 року 2\~303, 21 грн, і залишок суми стягнення з 05.02.2019 року станом на 31.12.2021 року 250\~933, 26 гривень. Дані обставини підтверджуються: рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07.06.2012 року в справі № 0314/702/2012 ( ас 6), виконавчим листом від 29.08.2012 року ( ас 7), постановою від 29.08.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59923961 ( ас 8), інформацією від 10.02.2022 року про виконавче провадження № 59923961 ( ас 9-10), розрахунком до позовної заяви ( ас 11), випискою з ЄДРЮО ( ас 13-14), витягу з Статуту АТ « Універсал Банк» ( ас 15-16). \~ \~ \~ \~Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується наступними нормативно-правовими актами. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін), згідно статті 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, згідно\~статті 599 ЦК України. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні\~\~положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за\~\~змістом\~\~наведеної\~\~норми\~\~закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду\~від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 ( провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року\~у справі №\~310/11534/13-ц ( провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц ( провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором від 22.01.2008 року, яким йому надано кредит строком до 10.01.2034 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника. Судовим рішенням від 07.06.2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання. Правовий аналіз положень статей\~\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу,\~за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати\~\~Верховного Суду від\~4 липня 2018 року\~у справі №\~310/11534/13-ц ( провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 ( провадження № 12-302гс18), від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц ( провадження № 14-254цс19). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2012 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває.\~\~Відтак кредитор має право на отримання\~сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за\~\~увесь час прострочення. Разом з тим\~главою 19 ЦК України\~визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто\~позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, згідно статті 257 цього Кодексу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, згідно статті 267 ЦК України. Порядок відліку позовної давності наведено у\~статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.\~\~ Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, згідно\~статті 599 ЦК України, а тому 17.02.2022 року ( дата звернення з даним позовом в суд АТ «Універсал Банк») є датою відліку строку позовної давності в даний спірних правовідносинах, оскільки зобов`язання відповідача перед банком за Кредитним договором від 22.01.2008 року не припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, помилковим є твердження відповідача, що строк позовної давності в спірних правовідносинах почав свій відлік з 19.06.2012 року і сплинув через три роки 19.06.2015 року. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 8 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц ( провадження № 14-254цс19) погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та №\~\~922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У цій справі АТ «Унівесал Банк» пред`явило позов\~\~17 лютого 2022 року. З огляду\~на зазначене,\~суд доходить\~до висновку\~про застосування\~строку позовної\~давності щодо\~стягнення 3\~%\~річних та інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому стягненню підлягає сума у межах строку позовної давності за три роки перед днем звернення до суду з позовом, тобто з 16.02.2019 року до 31.12.2021 року, враховуючи власний розрахунок позивача з крайньою датою нарахування заборгованості 31.12.2021 року, оскільки позов розглядається судом в межах заявлених позовних вимог, в тому числі щодо періоду нарахування заборгованості. За період з 16.02.2019 року по\~31.12.2021 року ( кількість днів 1048) розмір 3 % річних становить: 250\~933, 26 грн х 3% : 365 = 20, 62 грн/день х 1 048 = 21\~614, 63 гривень. \~ \~ \~ \~За період з 16.02.2019 року по\~31.12.2021 року ( кількість днів 1048, індекс інфляції 1, 19) інфляційні втрати за час прострочення виконання грошового зобов`язання становлять: 250\~933, 26 грн х 0, 19 = 47\~677, 32 гривень. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, відповідно до статті 13 ЦПК України, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача підлягає сума боргу: 21\~614,\~63\~гривень 3 % річних, 47\~677, 32 гривень інфляційних втрат за час прострочення виконання грошового зобов`язання, а всього 69\~291, 95 гривень. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Акціонерне товариство «Універсал Банк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 2\~481, 00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, на підставі частини 1 статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial