Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

У квітні 2022 року до суду надійшов вищезазначений позов, вимоги якого обґрунтовані тим, що 17.09.2011 між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину. Однак подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття любові один до одного, мають різне бачення щодо подальшого життя. Підтримувати повноцінні шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] не бажає. [PERSON] не приділяв достатньо часу та належної уваги позивачці та розвитку дитини, у зв`язку з чим між сторонами виникали конфлікти та непорозуміння. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинилися, спільного побуту сторони не ведуть. Позивачка вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом та наполягає на розірванні шлюбу, понесені нею судові витрати стягнути з відповідача на її користь, після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді від 02.05.2022 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 31.05.2022. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, представник позивачки подав до суду заяву, у якій просив справу слухати за їх відсутності, позов підтримує та просить задовольнити (а.с.50 ). Відповідач у судове засідання не з`явився, 23.05.2022 подав до суду заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 49). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 17.09.2011 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.09.2011 (а.с. 15). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 16). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні. Шлюб розпався через різницю в поглядах на сімейне життя та оцінці різних життєвих ситуацій, у зв`язку з чим сторони втратили одне до одного відповідні почуття, які характерні для подружніх стосунків. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та спільній дитині, тобто є передбачені ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та їх спільній дитині, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідачка скористалась правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке передбачене ст. 113 СК України, та просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Заяву про визнання позову [PERSON] подано до початку розгляду справи по суті. З квитанції про сплату судового збору № 0.0.2524857876.1 від 22.04.2022 встановлено, що позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн (а.с. 1). У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи положення ст. 142 ЦПК України, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 50 відсотків, що становить 496,20 грн на користь позивачки [PERSON] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved