Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» звернулося до Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.03.2019 року відповідач керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ», державний номерний знак [NUMBER] у с. Обертин, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області допустив зіткнення з іншим транспортним засобом. Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.115170719. Відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30.09.2020 року вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 року, яким [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК та встановлено перебування відповідача в стані алкогольного сп`яніння, змінено в частині вирішення питання про долю речового доказу, в решті залишено без змін. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник та надав всі необхідні документи, на підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт. Відповідно до вищезазначеного страхового акту було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 174 962 грн 00 коп. Просив стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 174 962 грн 00 коп та сплачений судовий збір у розмірі 2624 грн 43 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився. Від нього надійшло письмове пояснення, в якому він зазначив, що позов не визнає, просив розгляд справи проводити у його відсутності, однак наполягав на розгляді справи у присутності його адвоката. Представник відповідача, у судове засіданні не з`явився, 26.05.2022 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що відповідач позов не визнає з наступних підстав: у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують законність розрахунку страхового відшкодування. Також у кримінальному провадженні по справі № 353/631/19 [PERSON] не була визнаною потерпілою, а також не було визнано потерпілим її сина [PERSON] про, що зазначено в ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 30.09.2020 року. Крім того, у вищевказаній ухвалі зазначено, що між [PERSON] та повнолітнім сином [PERSON] , [PERSON] була домовленість про те, що останній заявить цивільний позов, а з відшкодованого поверне її суму коштів. Тобто між [PERSON] та [PERSON] була домовленість про відшкодування шкоди та її розподіл. Також відповідачем було передано [PERSON] кошти в сумі 10000 доларів США в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до їх попередньої домовленості. Вважає, що у ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» не було підстав для здійснення страхових виплат з огляду на вищевказане, а також на те, що [PERSON] не є потерпілою. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі та участі відповідача (а.с. 128-130). 30.12.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 28.03.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області було доручено Державній установі «Городоцький виправний центр (№131)» вручити [PERSON] копію позовної заяви, повістку про виклик до суду та допитати його по суті заявленого позову. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, заяву представника відповідача, щодо не визнання позову, та доводи наведені у ній, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.11.2018 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено поліс № ЕР.115170719 обов`язкового страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 10.11.2018 року до 09.11.2019 року, забезпечений транспортний засіб марки «ВАЗ 21033», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується копією полісу № ЕР.115170719 обов`язкового страхового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.11.2018 року. Відповідно до вищевказаного полісу страхова сума на одного потерпілого становить: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 200 000 грн 00 коп, за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн 00 коп (а.с. 21). З копії ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 30.09.2020 року, якою вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2020 року змінено в частині вирішення питання про долю речового доказу, в решті залишено без змін встановлено, що [PERSON] вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого [PERSON] та заподіяли потерпілому [PERSON] тяжке тілесне ушкодження. Так, 09.03.2019 року приблизно о 19 годині 35 хвилин, у темну пору доби, суху погоду, водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, керував автомобілем марки «ВАЗ-21033», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухався ділянкою автодороги сполученням Озеряни-Рожнів, що по вул. Хотимирській у с. Обертин Тлумацького району Івано-Франківської області. Однак, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості автомобіля аж до його зупинки або безпечного об`їзду перешкоди, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху праворуч до правого краю проїзної частини дороги не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів [PERSON] та [PERSON] .3. У результаті порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пішохід [PERSON] помер [INFO] в Тлумацькій ЦРЛ, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області набрав законної сили (а.с. 7-19). [PERSON] , матір малолітнього [PERSON] , батьком якого є потерпілий [PERSON] , який загинув у вказаній ДТП, не було визнано потерпілою у кримінальному провадженні. Проте, суд не бере до уваги твердження представника відповідача, що дані обставини позбавляють останніх права на страхове відшкодування, оскільки потерпілим був визнаний старший син загиблого, та даний факт не позбавляє [PERSON] права на звернення до страховика і отримання страхового відшкодування в інтересах малолітнього сина. У відповідності до п. 27.2., 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Крім того, така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 року у справі № 756/8644/19, де вказано, що розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю потерпілої особи внаслідок ДТП, підлягає стягненню з МТСБУ окремо кожній малолітній дитині потерпілої особи, які перебували на її утриманні на день настання страхового випадку. Отримання пенсії малолітнім потерпілим у зв`язку із призначенням йому групи інвалідності та перебування іншого малолітнього потерпілого на утриманні за рахунок держави не впливає на факт одержання належної частини страхового відшкодування за шкоду, заподіяну смертю годувальника внаслідок ДТП. Згідно копії заяви про виплату страхового відшкодування від 22.05.2019 року встановлено, що представник [PERSON] , матері потерпілого [PERSON] , та [PERSON] , законного представника [PERSON] , сина потерпілого [PERSON] подав до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» дану заяву. В якій просив здійснити виплату страхового відшкодування: для матері потерпілого - [PERSON] 25038 грн 00 коп моральної шкоди, для сина потерпілого [PERSON] 25038 грн 00 коп моральної шкоди та 150 228 грн 00 коп відшкодування на утримання (а.с. 23). Нормою п. 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У даному випадку страховий випадок наступив 09.03.2019 року, повідомлено про страховий випадок надано позивачу 29.05.2019 року. 02.11.2020 року представник [PERSON] та [PERSON] , законного представника [PERSON] подав до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» заяву про долучення документів і виплату страхового відшкодування. У даній заяві зазначив, що 22.05.2019 року на адресу позивача була скерована заява про виплату страхового відшкодування від 22.05.2019 року з проханням про виплату страхового відшкодування. Також до заяви додав наступні документи: довідку про призначення пенсії по втраті годувальника від 09.06.2020 року № 1076, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області про те, що [PERSON] знаходиться на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області (Козятинський район) і отримує пенсію в разі втрати годувальника; акт підтвердження місця проживання від 17.07.2019 року № 12, в якому вказано факт спільного проживання загиблого [PERSON] з цивільною дружиною [PERSON] та неповнолітній сином [PERSON] у власному житловому будинку за адресою [ADDRESS] ; заяву [PERSON] від 30.10.2020 року про виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] з копією реквізитів банківської картки [PERSON] та копією картки платника податків [PERSON] , [INFO] ; письмові пояснення до страхової справи [PERSON] , законного представника [PERSON] та [PERSON] від 02.11.2022 року, що підтверджується копіями вищевказаних документів (а.с. 24, 26-32). Відповідно до копії страхового акту № ЕР.115170719.L0001/02 від 11.11.2020 року страхова сума становить 274 962 грн 00 коп, ліміт відповідальності на момент події - 174 962 грн 00 коп, після усіх взаєморозрахунків, зазначених у даному страховому акті, страхувальник [PERSON] претензій до СК «ПЗУ Україна» по дані страховій події не має (а.с. 46). Копією розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № ЕР.115170719.L0001/02 від 11.11.2020 року стверджується, що розмір збитку становить 174 962 грн 00 коп, та складається з: відшкодування на утриманця (сина) у розмірі 150 228 грн 00 коп та моральної шкоди для сина потерпілого - 24 734 грн 00 коп (а.с. 48). У вищевказаній копії розрахунку страхового відшкодування наведено детальний розрахунок: зазначено вихідні дані для розрахунку страхова сума становить 274 962 грн 00 коп; суми попередніх виплат - 25 038 грн 00 коп; ліміт відповідальності на момент страхового випадку - 174 962 грн 00 коп; відшкодування утриманцям (синові) 36*4173 - 150 228 грн 00 коп; моральна шкода (для сина потерпілого) 12*4173/2 - 24 734 грн 00 коп; авансові виплати - 00 грн 00 коп. Суд вважає, що доводи представника відповідача щодо неналежності та недопустимості доказів розрахунку страхового відшкодування є не обґрунтованими, оскільки позивачем наведений детальний розрахунок страхового відшкодування, що відповідає законодавству Україн та визначений в межах ліміту відповідальності визначеного у полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.115170719 від 09.11.2018 року. Згідно копії розпорядження № 49582 на виплату страхового відшкодування встановлено, що [PERSON] погоджено перерахувати страхове відшкодування у розмірі 174 962 грн 00 коп на її банківський рахунок, та відповідно до копії платіжного доручення № 10381 від 12.11.2020 року дане страхове відшкодування перераховано [PERSON] (а.с. 47, 49). Пунктами 36.1., 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved