Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Нігинський кар`єр» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 3 лютого 2015 року по 21 листопада 2019 року [PERSON] працював машиністом навантажувача автотранспортного цеху ДП «Нігинський кар`єр». 21 листопада 2019 року позивач був звільнений з роботи згідно з наказом відповідача № 69-к на підставі ст. 36 КЗпПУ за згодою сторін. При звільненні з позивачем не був проведений остаточний розрахунок по заробітній платі. Просить стягнути з Державного підприємства «Нігинський кар`єр» на користь позивача 35 200 грн. невиплаченої заробітної плати. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 01 червня 2021 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Відзив на позов не подав. За відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 14-к від 02.02.2015 р. був прийнятий на роботу у Державне підприємство «Нігинський кар`єр» машиністом навантажувача автотрансопртного цеху ДП «Нігинський кар`єр». Наказом № 69-к від 21.11.2019 року [PERSON] звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпПУ за угодою сторін. Дані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці [NUMBER] від 12.02.1988 р. Відповідно довідки № 13 від 21.01.2022 р., виданої ДП «Нігинський кар`єр», на час звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 35 054,48 грн. Відповідачем заборгованість по заробітній платі [PERSON] не виплачена. Таким чином у зв`язку із не проведенням остаточного розрахунку при звільненні, за наявності вини відповідача у позивача виникло право вимагати стягнення наявної заборгованості із заробітної плати. Право на своєчасне отримання винагороди захищається законом, про що зазначено у ст.43 Конституції України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору закріплено у ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Строки виплати заробітної плати врегульовано ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», якими визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Строки розрахунку при звільненні визначені ст. 116 КЗпП України, зокрема при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що з вини відповідача згідно вимог ст.ст. 116-117 КЗпП України виникла заборгованість із заробітної плати, яка в день звільнення погашена не була, а тому має право на стягнення заборгованості по заробітній платі. Суд, погоджується із такими твердженнями позивача оскільки обов`язок своєчасної виплати заробітної плати покладений на роботодавця ст. 115-116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці». З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше як за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1.ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Виходячи з положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved