Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. В своєму позові позивач зазначила, що 19 квітня 2008 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2021 року шлюб між ними розірваний. У період шлюбу за спільні кошти ними було набуте наступне майно: автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та автомобіль «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Обидва автомобілі зареєстровані за відповідачем. Середня ринкова вартість вказаних автомобілів на сьогодні однакова та складає 210000 грн. Автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] перебуває в її користуванні. В свою чергу, відповідач користується автомобілем «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . За цих підстав позивач просить поділити майно, що є спільною сумісної власністю подружжя, визнавши за нею право власності на автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , припинивши право власності відповідача на даний автомобіль, залишивши відповідачу автомобіль «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року у справі було відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Під час підготовчого провадження відповідачем був поданий відзив на позов, в якому він просив у задоволенні позовних вимоги [PERSON] відмовити через необґрунтованість. На відзив відповідача позивачем була подана відповідь, у якій вона наполягала на задоволенні її позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем не надано доказів набуття спірного майна за особисті кошти. На відповідь позивача відповідач надав заперечення, в яких вважав, що позивач не надала належних доказів на підтвердженні її позовних вимог, зокрема, реєстраційні документи на автомобіль та висновок експерта щодо вартості спірних автомобілів, розміру компенсації різниці вартості майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2022 року за клопотанням позивача з метою встановлення дійсної вартості спірних автомобілів у справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Дроздову Ю.В. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Зазначена експертиза проведена не була у зв`язку з неотриманням експертом матеріалів цивільної справи та їх поверненням на адресу суду з відміткою поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». При цьому 31 березня 2022 року відповідачем була подана через канцелярію суду заява про визнання позову, в якій зазначено, що він повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову без проведення товарознавчої експертизи стосовно спірного майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2022 року провадження у справі було поновлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 травня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 2008 року. Мають двох дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29 січня 2021 року шлюб між сторонами був розірваний. З матеріалів справи, зокрема, інформації Територіального сервісного центру МВС № 1241 РЦС ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС від 25 листопада 2021 року вбачається, що за відповідачем [PERSON] 26.01.2015 року був зареєстрований автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а 10.06.2020 року зареєстрований автомобіль «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (вартість на дату набуття 51400 грн.). Вирішуючи між сторонами спір про поділ зазначеного майна, суд ураховує, що відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд вважає доведеним, що автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіль «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , є спільною сумісною власністю сторін, оскільки вони були набуті під час шлюбу. Доказів на спростування презумпції права спільної сумісної власності подружжя відповідач не надав. Навпаки відповідачем подана заява про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин суд вважає можливим позов [PERSON] задовольнити, поділити зазначене рухоме майно між сторонами відповідно до порядку користування, що фактично встановився між сторонами, а саме виділивши в порядку поділу майна подружжя відповідачу автомобіль «Renault Kangoo» 2014 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а позивачу автомобіль «Hyundai Accent» 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , визнавши за позивачем право власності на автомобіль «Hyundai\~Accent»\~2011\~року випуску,\~державний номерний\~знак [NUMBER] та припинивши право власності відповідача на зазначений автомобіль. Визначаючи такий порядок поділу майна між подружжям, суд виходить з того, що в своєму позові позивач стверджувала, що вартість автомобілів на час розгляду справи є рівнозначною. Відповідач позов визнав та проти такого порядку поділу майна в своїй заяві не заперечує. Жодна із сторін не наполягає на проведенні оцінки майна та присудженні грошової компенсації різниці вартості майна. Щодо розподілу судових витрат, то суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved