Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 05 вересня 2007 року № 69-1293С про передачу квартири за адресою: [ADDRESS] у приватну спільну часткову власність у рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; - визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 05 вересня 2007 року, видане органом приватизації Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, яке посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних долях згідно з розпорядженням від 5 вересня 2007 року № 69-1293С. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Розпорядженням Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 05 вересня 2007 року № 69-1293С квартиру за адресою: [ADDRESS] , передано у приватну власність в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі чого органом приватизації житла Дніпровсьої районної у місті Києві державної адміністрації видано свідоцтво про право власності від 05 вересня 2007 року на ім`я [PERSON] та членів сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира відноситься до житлових приміщень у будинку державного та громадського житлового фонду, що надаються громадянам у безстрокове користування. Позивач зазначає, що він зареєстрований у квартирі за вказаною вище адресою, та разом зі своєю дружиною [PERSON] постійно проживає у квартирі, оплачує житлово-комунальні послуги, проводить поточні ремонтні роботи. При цьому, позивач стверджує, що не надавав своєї письмової згоди на приватизацію спільної житлової площі, про факт приватизації дізнався лише у 2017 року, коли [PERSON] набув право власності на 117/196 частин квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування. На момент подання заяви про приватизацію та видачу свідоцтва про право власності на житло від 05 вересня 2007 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, позивач, будучи повнолітнім членом сім`ї [PERSON] , як член сім`ї, який постійно мешкав у даній квартирі, на момент здійснення приватизації, не надавав свою згоду на здійснення передачі у спільну сумісну або часткову власність спірної квартири. Окрім того, такої згоди не надавав його батько [PERSON] та мати [PERSON] . В порушення положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, при приватизації квартири [ADDRESS] , письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї не надавалася, а тому є підстави для визнання розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації від 05 вересня 2007 року та свідоцтва про право власності на житло не дійсними. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 січня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 16 лютого 2021 року відповідач - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, подала відзив на позов, в якому з приводу задоволення позову заперечувала в повному обсязі, пославшись на таке. 31 серпня 2007 року [PERSON] звернувся із заявою до органу приватизації Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо приватизації квартири [ADDRESS] . Відповідно до довідки ЖРЕО від 29 серпня 2007 року № 402 в квартирі зареєстровано 7 осіб, а саме: [PERSON] , наймач, [INFO], дата реєстрації 08 травня 1959 року; [PERSON] , син, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , колишня дружина, [INFO], дата реєстрації 08 травня 1959 року; [PERSON] , дочка, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , онука, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , онук, [INFO], дата реєстрації 08 лютого 1991 року; [PERSON] , зять, [INFO], дата реєстрації [INFO] . Підписи наймача та повнолітніх членів сім`ї були засвідчені керівником відповідного підприємства по обслуговуванню житла. У зазначеній довідці напроти прізвища [PERSON] значиться підпис. Всі інші документи, які необхідні для приватизації житлового приміщення, передбачені цим Положенням, були подані стороною по справі і містяться в матеріалах приватизаційної справи. Враховуючи наявність згоди всіх членів сім`ї та відповідних документів, розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 вересня 2007 року № 69-1293С заяву [PERSON] щодо приватизації квартири [ADDRESS] було задоволено, та квартира була передана в приватну, спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. В подальшому було видано свідоцтво про право власності на житло Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 вересня 2007 року. Згодом [PERSON] звернувся до органу приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації щодо оформлення дубліката свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з втратою оригіналу. За результатами розгляду цього звернення [PERSON] було видано дублікат Свідоцтва про право власності від 13 березня 2017 року відповідно до до розпорядження від 13 березня 2017 року № 43-13/Д. Крім того, представник відповідача зазначає, що такі вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки згода на приватизацію квартири у [ADDRESS] , була засвідчена власним підписом. Твердження позивача про те, що він не надавав своєї згоди на приватизацію даної квартири, вважає неправдивим та такими, що спростовуються матеріалами приватизаційної справи. Зокрема, підтвердженням того факту, що [PERSON] знав про приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] , є засвідчена заява на оформлення приватизації з підписами наймача та членів сім`ї від 31 серпня 2007 року; заява на отримання копії заяви на приватизацію від 09 листопада 2011 року; відповідь КП по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про надання завіреної копії оригіналу заяви на приватизацію спірної квартири від 17 травня 2017 року; заява про видачу дублікату свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 2017 року. Крім того, 16 лютого 2021 року Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація подала заяву про застосування строків позовної давності, мотивуючи тим, що позивач неодноразово звертався до сектору приватизації житлового фонду Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації для отримання копії заяви на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] в 2011 та 2017 роках, а тому пропустив трирічний строк звернення до суду. 03 березня 2021 року [PERSON] подав відповідь на відзив. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Одночасно просила клопотання про призначення почеркознавчої судової експертизи та про виклик свідків залишити без розгляду. Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Загорняк Н.Б., залишено без розгляду клопотання про призначення почеркознавчої судової експертизи та про виклик свідків. В судовому засіданні представник Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Шум В.М. з приводу задоволення позову заперечувала в повному обсязі, пославшись на викладені у відзиві аргументи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзив на позов не подавали, в судове засідання жодного разу не з`явилися про причини своєї неявки суд не повідомили. Конверти з поштовою кореспонденцією суду (ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками та судові повістки), що направлялися на адресу реєстрації відповідачів, поверталися до суду не врученими з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «За закінченням терміну зберігання». Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 05 вересня 2007 року, виданого Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією, орган приватизації житла посвідчує, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної часкової власності [PERSON] та членам його сім`ї, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видано згідно із розпорядженням від 05 вересня 2007 року № 69-1293С. Відповідно до договору дарування 117/196 частин квартири від 21 квітня 2011 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] передали у дар [PERSON] 117/196 частин квартири [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13 червня 1978 року, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами другою, четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації (далі - квартири (будинки)) належать: квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму; незаселені квартири, частини будинків, одноквартирні будинки після закінчення їх будівництва, реконструкції, ремонту та поточного звільнення. Приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім`ї безоплатно. До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Згідно з положенням статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Таким чином, умовою для здійснення приватизації житла є обов`язкова письмова згода всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, яка оформляється спільною заявою, а тимчасово відсутні дають письмове підтвердження. Наслідком порушення вимог частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є визнання приватизації недійсною. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 463/5150/15-ц (провадження № 61-43297св18). Процедура передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначена Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення). Згідно пункту 4 Положення передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (пункт 13 Положення). За приписами пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Перелік документів, надання яких є обов`язковим для здійснення приватизації, визначає пункт 18 Положень (в редакції, чинній на час приватизації спірної квартири). До таких документів, зокрема, належать довідка про склад сім`ї та займані приміщення, та заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно із пункту 19 Положень (в редакції, чинній на час приватизації спірної квартири), довідка про склад сім`ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток. У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які зареєстровані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. З матеріалів приватизаційної справи вбачається, що 31 серпня 2007 року [PERSON] звернувся до органу приватизації із заявою про передачу в приватну власність йому та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, квартири, що він займає разом із членами його сім`ї на умовах найму. Відповідна заява підписана наймачем [PERSON] та повнолітніми членами його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі такої заяви 05 вересня 2007 року Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією видано розпорядження № 69-1293С, яким вирішено задовільнити заяву [PERSON] на приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та передати вказану квартиру у приватну, спільну сумісну власність [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані ними приміщення від 29 серпня 2007 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 7 осіб, [PERSON] , наймач, [INFO], дата реєстрації 08 травня 1959 року; [PERSON] , син, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , колишня дружина, [INFO], дата реєстрації 08 травня 1959 року; [PERSON] , дочка, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , онука, [INFO], дата реєстрації [INFO] ; [PERSON] , онук, [INFO], дата реєстрації 08 лютого 1991 року; [PERSON] , зять, [INFO], дата реєстрації 13 грудня 2005 року. Відповідно до положень частини першої статті 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. З аналізу матеріалів справи та норм чинного законодавства вбачається, що процедура приватизації квартир [ADDRESS] відповідає вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Твердження позивача [PERSON] про те, що він особисто та інші члени його сім`ї не підписували заяву про приватизацію не відповідає дійсності, оскільки недійсність наявних у матеріалах приватизаційної справи підписів членів сім`ї [PERSON] не встановлена. Натомість заява про приватизацію житла, на підставі якої винесено оскаржуване позивачем рішення та видано свідоцтво про право власності на житло, підписана всіма повнолітніми членами сім`ї наймача та самим наймачем, що відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на житло, є необгрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed