Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

02 травня 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,5388 га, розташована на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 038485; 1/79 частка земельної ділянки площею 181,2670 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089488, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22.12.2003 № 850/А-03 на ім`я [PERSON] ; 1/620 частка земельної ділянки площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 573/А-04 на ім`я [PERSON] . 10 липня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області Грозовою К.І., відповідно до якого зробила таке розпорядження: житловий будинок під [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] , а земельні ділянки та майновий пай заповідала [PERSON] , [INFO] . Позивачка подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Саратської районної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю., отримала свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,5388 га, а також на майнові паї в складі майна пайового фонду СВК "Дружба". Нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на дві інші земельні ділянки через наявність співвласників. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на дві земельні ділянки, що належали на праві приватної власності [PERSON] на підставі державних актів серії ЯА № 089488 та серії ЯА № 273442. Позивачка [PERSON] , належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала (а.с. 84). Представник Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області та третя особа [PERSON] , належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позов визнали. Представник відповідача у заяві зазначив, що йому відомі та зрозумілі наслідки визнання позову, встановлені ст.206 ЦПК України (а.с. 20, 83). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступного. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтями 1216, 1217 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3, 5 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ззідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 1997 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові позивачки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Як встановлено з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 1954 року Зорянською сільською радою Саратського району Одеської області, та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 28 листопада 1982 року Зорянською сільською радою, позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 33, 34). 10 липня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області Грозовою К.І., за реєстровим № 32, відповідно до якого зробила таке розпорядження: житловий будинок під [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] , а земельні ділянки та майновий пай заповіла [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 23 об). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на таке майно: земельну ділянку площею 0,5388 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив № [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 038485; 1/79 частка земельної ділянки площею 181,2670 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089488, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 22.12.2003 № 850/А-03 на ім`я [PERSON] ; 1/620 частка земельної ділянки площею 127,9093 га, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, масив [NUMBER] , призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442, виданого згідно розпорядження Саратської районної державної адміністрації від 30.11.2004 № 573/А-04 на ім`я [PERSON] ; майновий пай в складі майна пайового фонду СВК "Дружба" на підставі майнового сертифікату серії ОД-ХХІІ № 2557 (а.с.8-10, 53, 78). 02 грудня 2014 року за заявою позивачки державним нотаріусом Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Колісником Д.Ю. було заведено спадкову справу до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Від спадкоємця за законом першої черги [PERSON] 09 грудня 2014 року до нотаріальної контори надійшла заява про відмову від належної йому відповідно до ст.1241 ЦК України обов`язкової частки спадщини. Постановою державного нотаріуса Саратської районної державної нотаріальної контори Одеської області Колісника Д.Ю. від 22 травня 2020 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/79 частку земельної ділянки, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089488; на 1/620 частку земельної ділянки, розташованої на території Зорянської сільської ради Саратського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442 (а.с.13). Суд встановив, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089488 та серії ЯА № 273442 видані на ім`я [PERSON] . У списку співласників земельної ділянки до державного акту серії ЯА № 089488 під номером 8 зазначена [PERSON] , частка якої складає 1/79 (а.с.8). У списку співласників земельної ділянки до державного акту серії ЯА № 273442 під номером 142 зазначена [PERSON] , частка якої складає 1/620 (а.с.9-10). За частиною 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до частин 1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , а тому є власником спадщини з часу відкриття та може захищати свої порушені права володіння та користування успадкованим майном відповідно до глави 29 ЦК України. За частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положеннями ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв`язку з чим, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved