Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що уклала шлюб з відповідачем 03.01.2015 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю. З часом сімейне життя погіршилось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного. Шлюбні стосунки остаточно припинені з січня 2022 року; спільне господарство ними не ведеться. Шлюб носить формальний характер, а його збереження суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Подальше спільне життя подружжя та примирення між ними неможливе. Ухвалою суду від 11.05.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонами не подано будь-яких заяв, клопотань тощо. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи. Представник позивача подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. Відповідач заперечень проти позову не надав. Телефоном повідомив, що згоден на розірвання шлюбу. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.01.2015 року відділом ДРАЦС по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.01.2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.09.2020 року. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ", оскільки нею не подано заяви про відновлення дошлюбного прізвища. Крім того, оскільки позов задоволено повністю, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved