Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення трьох процентів річних за період з 31.10.2019 року по 20.10.2021 року в розмірі 1856,58 дол.США. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 16.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11/421-к з усіма змінами та доповненнями відповідно до якого позичальник отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в межах ліміту, що дорівнює 25000,00 дол. США строком на 15 жовтня 2017 року. З метою забезпечення виконання Відповідачем 1 зобов`язань по Кредитному договору 27 травня 2014 року між ПАТ Універсал Банк», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ВАТ Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір поруки №П1, за умовами якого остання поручається перед банком за виконання усіх зобов`язань позичальника у їх повному обсязі, як солідарний із позичальником. У зв`язку з тим, що позичальник неналежно виконував умови кредитного договору, банк був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року у справі №607/6955/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11/421-к від 16.10.2007 року в розмірі 31372,69 дол.США, з яких: 24598,00 доларів США заборгованість по кредиту, в т.ч. 9881,60 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 4801,52 доларів США сума простроченої заборгованості по відсоткам, 1973,17 доларів США сума нарахованої пені/підвищених відсотків. У зв`язку із невиконанням відповідачами даного рішення 18.12.2019 року АТ «Універсал Банк» звернувся до відповідачів з позовом про стягнення інфляційних втрат та три проценти річних за період з 24.02.2017 року по 31.10.2019 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2020 року у справі №607/29754/19 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» три відсотки річних за період з 24 лютого 2017 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 2527 доларів США. На день подання позову у справі №607/20985/21 обидва рішення Тернопільського міськрайонного суду не виконанні, у зв`язку з чим АТ Універсал Банк» просить стягнути з відповідачів три проценти річних за період з 31.10.2019 року по 20.10.2021 року в розмірі 1856,58 дол.США. Відповідач 1 [PERSON] у відзиві на позов відносно задоволення позову заперечив, та зазначив, що кредитний договір є неукладеним, а сторони такого договору не можуть мати права та вважатись зобов`язаними відповідно до умов такого договору, відсутні підстави і для застосування до правовідносин статті 625 ЦК України. Також у відзиві на позов відповідачем 1 поставлено позивачу питання у порядку ст.93 ЦПК України, а саме: 1. У якому пункті Кредитного договору №11/421-к від 16.10.2007 міститься умова щодо: детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача?; 2.Яка загальна сукупна вартість для споживача за Кредитним договором №11/421-к від 16.10.2007?; 3.У якому пункті Кредитного договору №11/421-к від 16.10.2007 зазначено реальну процентну ставка за кредитом?; 4.Яка реальна процентна ставка за кредитом за Кредитним договором №11/421-к від 16.10.2007?; 5.У якому пункті Кредитного договору №11/421-к від 16.10.2007 зазначено абсолютне значення подорожчання кредиту?; 6.Яке абсолютне значення подорожчання кредиту за Кредитним договором №11/421-к від 16.10.2007?; 7.У якому пункті Кредитного договору №11/421-к від 16.10.2007 міститься умова щодо: дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту?. Позивач не скористався правом на надання відповіді на відзив у порядку статті 179 ЦПК України, а також не подав заяву свідка. Відповідач 2 [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористалась, у судове засідання не з`явилась хоча про місце та час розгляду справи була належним чином повідомлена. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню відповідно до нижченаведеного. 16.10.2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк») було підписано Кредитний договір №11/421-к. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, за цим договором Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: вид кредиту відновлювальна кредитна лінія; ліміт кредитної лінії 25000; валюта кредиту долари США; термін кредиту 120 місяців; дата погашення кредиту 15 жовтня 2017 р.; процентна ставка 14,0%; винагорода банку 1% комісія за видачу кредиту. 13 лютого 2008 року ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Додаткову Угоду №1 до кредитного договору №11/421-к від 16 жовтня 2007 року. Відповідно до вищевказаної угоди, сторонами було викладено кредитний договір у новій редакції, як Генеральний договір про надання кредитних послуг. 13 лютого 2008 року ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Додаткову Угоду №2 до договору №11/421-к від 16 жовтня 2007 року. Відповідно до вищевказаної угоди, сторони домовились, що подальше обслуговування ліміту кредитної лінії плюс в межах ліміту та умов Генерального договору. 18 серпня 2009 року ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Додаткову Угоду до Генерального договору про надання кредитних послуг від 13 лютого 2008 року. Відповідно до вищевказаної угоди, сторони збільшили ліміт кредитування до 30000 дол.США. 27 травня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписано Додаткову угоду №1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 13 лютого 2008 року. Відповідно до вищевказаної угоди, сторони підтвердили, що позивач надав позичальнику, а позичальник отримав кредит в сумі 25000 доларів США , а також сторони підтвердили, що станом на 27.05.2014р., фактична заборгованість позичальника становить 25071,98 доларів США, з яких заборгованість минулих періодів (прострочена) становила 214,80 доларів США, та строкова заборгованість в розмірі 24857,18 доларів США (п.1.2 додаткової угоди №1 від 27.05.2014 р. Також, сторони домовились про порядок погашення строкової заборгованості за кредитом у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 до цієї додаткової угоди. Крім того, п.1.3.2.1. сторони встановили нові розміри плати за кредит, а саме за користування кредитними коштами з 27.08.2014р. по 31.10.2014 р. включно встановлюється процентна ставка в розмірі 11,5 річних , а починаючи з 01.11.2014 р. діє процентна ставка в розмірі 15,45% річних. За користування кредитними коштами понад строк або терміни погашення за графіком, починаючи з 01 грудня 2014року, п.1.3.2.2.1. цієї додаткової угоди втрачає свою чинність, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі 30,9% річних (п.1.3.2.2.2. додаткової угоди №1 до Генерального договору про надання кредитних послуг від 27.05.2014р.). 27 травня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було підписано додаткову угоду №2 до Генерального договору про надання кредитних послуг, згідно якої сторони домовились, що розмір плати за користування кредитними коштами без порушення встановлених строків погашення кредиту не може перевищувати 15,45% річних, а проценти за користування кредитними коштами понад строк 30,9%. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань , 27 травня 2014 року, між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Договір поруки №П1. Згідно умов даного Договору поруки [PERSON] зобов`язалось перед ПАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання зобов`язань [PERSON] ,що виникли з генерального договору, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1 Договору поруки), [PERSON] відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій (п.1.3. Договору поруки). Відповідальність Боржника і Поручителя є солідарною (п. 1.4. Договору поруки). Крім того, п. 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором, банк має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, які є обов`язковими до виконання. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року у справі № 607/6955/16-ц позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №11/421-к від 16 жовтня 2007року в розмірі 31 372,69 доларів США, з яких: 24 598,00 доларів СШАзаборгованість по кредиту, в т.ч. 9 881,60 доларів США - прострочена заборгованість по сумі кредиту, 4 801,52 доларів СШАсума простроченої заборгованості по відсоткам, 1 973,17 доларів СШАсума нарахованої пені/підвищених відсотків. Враховуючи, що рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року у справі № 607/6955/16-ц не було виконано 18.12.2019 року АТ «Універсал Банк» звернувся до [PERSON] , [PERSON] з позовом про стягнення інфляційних втрат та три проценти річних за період з 24.02.2017 року по 31.10.2019 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2020 року у справі №607/29754/19 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» три відсотки річних за період з 24 лютого 2017 року по 31 жовтня 2019 року в розмірі 2527 доларів США. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року у справі №607/6955/16-ц відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення від 23 лютого 2017 року у справі №607/6955/16-ц. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року у справі №607/29754/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення від 16 жовтня 2020 року у справі №607/29754/19. Вирішуючи спір про стягнення заборгованості, суд повинен встановити наявність та вид правовідносин, які виникли між сторонами, ступінь виконання сторонами своїх зобов`язань у визначених правовідносинах, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.ст. 11, 509 ЦК України одними з підстав виникнення зобов`язань є договори га інші правочини. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту. Відповідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу вимог ст.ст.6, 8, 19 Конституції України, ст.ст.12, 13 ЦПК України суд, враховуючи принцип диспозитивності, може вирішувати спір лише з підстав, які вказані позивачем у позовній заяві. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Порядок допустимості доказів визначається ч.2 ст.78 ЦПК України, яка визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У позовній заяві позивач зазначає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 лютого 2017 року у справі № 607/6955/16-ц та від 16 жовтня 2020 року у справі №607/29754/19 не виконанні, у зв`язку з чим АТ Універсал Банк» просить стягнути з відповідачів три проценти річних за період з 31.10.2019 року по 20.10.2021 року в розмірі 1856,58 дол.США. Тобто, банком відповідно до ст.13 ЦПК України визначено, як підставу застосування ст.625 ЦК України саме прострочення сплати коштів, які стягненні рішенням суду у справі №607/6955/16-ц, а не прострочення повернення кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 лютого 2022 року у справі №607/6955/16-ц поновлено [PERSON] строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення від 23 лютого 2017 року у справі №607/6955/16-ц. Отже, судом апеляційної інстанції поновлено строк протягом, якого може бути оскаржене рішення суду в апеляційному порядку. Відповідно до ст.273 ЦПК України рішення суду набирає\~законної сили\~після закінчення\~строку подання\~апеляційної скарги\~всіма учасниками\~справи,\~якщо апеляційну\~скаргу не\~було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Тобто у разі, коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого ЦПК України строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили (зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №917/1622/16 та від 24.07.2019 у справі №912/4262/16). Враховуючи, що за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, на рішення від 23.02.2017 у справі №607/6955/16-ц та рішення від 16.10.2020 у справі №607/29754/19 було відкрито апеляційні провадження, то такі рішення в силу положень ч.2 ст.273 ЦПК України не вважаються такими, що набрали законної сили. Отже, протягом періоду з 31.10.2019 року по 20.10.2021 року (за який позивач просить стягнути 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України) сума грошового зобов`язання (у редакції позовних вимог в частині стягнення 3% річних), не може вважатись простроченою, оскільки рішення суду не набрало законної сили, а отже відсутнє прострочення його виконання і, як наслідок - відсутні підстави для застосування положень ст.625 ЦК України. Суд також зазначає, що оскільки рішення у справах №607/6955/16-ц та №607/29754/19 оскарженні в апеляційному порядку і не набрали законної сили, то обставини, які встановлені такими рішеннями, не вважаються такими, що не підлягають доказуванню відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України. Істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів. При тлумаченні змісту істотних умов кредитного договору необхідно враховувати норми статей глави 71 ЦК України, а також рекомендації Листа юридичного департаменту НБУ від 18 серпня 2004 року № 18-111/3249-8378. Відповідно до зазначеного Листа, юридичний департамент НБУ з посиланням на положення ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначає, що істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір є споживчим, а тому для нього встановлено особливий порядок укладення. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18. ч. З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №754/14825/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/75532340), від 31.10.2018 року у справі №404/1339/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/79439558), від 16.01.2019 року у справі №686/25972/14-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/79298297), від 27.12.2018 року у справі №755/5454/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/78979278). Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинних на час виникнення правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або. якщо кредит видаватиметься частинами, дати і надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N168 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за N 541/13808 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» встановлено, що банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (п. 3.3 Правил). Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 11 Закону та п. 3.3 Правил Позивач був зобов`язаний зазначити в кредитному договорі загальну (сукупну) вартість кредиту розраховану згідно з вимогами підпункту а) пункту 3.3. глави 3 Правил, шляхом зазначення реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) з врахуванням чистої суми кредиту та реальних витрат Споживача по кредитному договору. Вказані умови встановлені Правилами і є обов`язковими для застосування банками при укладанні кредитних договорів з споживачами, а тому такі умови є необхідними та обов`язковими для договорів даного виду. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові від 30.03.2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснив у п. 14. що суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК) або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Судом встановлено, що в даній справі відсутня згода за всіма істотними умовами договору, а саме: відсутня згода сторін щодо сукупної вартості кредиту вирахуваної згідно з п.3.3 Правил, яка є обов`язковою в силу ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. Тобто такі умови споживчого кредиту є істотними для такого виду договору, мають бути погодженні в момент підписання кредитного договору і повинні міститись у кредитному договорі чи додатку до нього. Документ під назвою «Розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», який підписаний 27.05.2014, а отже не є складовою частиною Кредитного договору №11/421-к від 16 жовтня 2007 року. Більше того у документі під назвою «Розрахунок орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», який підписаний 27.05.2014, зазначено, що цей Додаток №1 є невід`ємною частиною вищевказаної Пам`ятки, а не кредитного договору, як того вимагає ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Вказаний додаток складено лише 27.05.2014 р., тобто через майже сім років після підписання Кредитного договору №11/421-к від 16 жовтня 2007 року. Наведене свідчить, що додаток, як письмовий доказ, створений після 16 жовтня 2007 року, і такий доказ не існував на дату, зазначену у кредитному договорі дату - 16.10.2007 року. За таких обставин Кредитний договір №11/421-к від 16 жовтня 2007 року не може вважатися укладеними, через відсутність встановлених законодавством умов, інших умов, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, необхідних для його укладення. У зв`язку із викладеним суд приходить до висновку, що законні підстави для задоволення позову АТ «Універсал Банк» відсутні.

Outcome: dismissed