Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Касюк Віктор Васильович про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений кредитний договір №715/08-МК за умовами якого позивач отримав грошові кошти в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів на строк до 22 вересня 2023 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" було укладено договір іпотеки № 01/715/08-МК, посвідчений 26 вересня 2008 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., зареєстрований у реєстрі за №1738, за умовами якого в іпотеку передано належне Позивачу на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру двокімнатну, загальною площею 66,0 (шістдесят шість) кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором №715/08-МК від 25 вересня 2008 року та іпотечним договором 301/715/08-МК від 26 вересня 2008 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла». Ухвалою суду від 12 листопада 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року повернуто заявнику [PERSON] заяву про забезпечення позову. 17 листопада 2021 року позивач усунув недоліки, визначені ухвалою суду від від 12 листопада 2021 року про залишення позову без руху. Ухвалою суду від 02 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області 11 травня 2022 року закрито підготовче провадження у цій справі та призначено її до судового розгляду по суті. 29 грудня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив та просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що законодавство України про мораторій у даному випадку не розповсюджується на правовідносини іпотекодержателя та іпотекодавця, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося у позасудовому порядку на підставі іпотечного застереження. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що станом на день реєстрацію права власності на належну позивачу квартиру за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Амбрелла" діяв Закон України «Про мораторій», що, зважаючи на проживання позивача у квартирі, яка є його єдиним житлом, виключало право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач як іпотекодавець не отримував вимогу про усунення порушень, а іпотекодержатель при зверненні до нотаріуса також не подав звіт про незалежну оцінку майна. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Суд, виконуючи вимоги ст.280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2008 між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" був укладений кредитний договір №715/08-МК за умовами якого позивач отримав грошові кошти в сумі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США 00 центів на строк до 22 вересня 2023 року (а.с. 8-12). З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" було укладено договір іпотеки № 01/715/08-МК, посвідчений 26 вересня 2008 року, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Стрільчуком М.М., зареєстрований у реєстрі за №1738, за умовами якого в іпотеку передано належне позивачу на праві приватної власності нерухоме майно: квартиру двокімнатну, загальною площею 66,0 (шістдесят шість) кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18-21). Відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 березня 2015 року та реєстру кредитних договорів (додаток № 1) правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за кредитним договором №715/08-МК від 25 вересня 2008 року та іпотечним договором 301/715/08-МК від 26 вересня 2008 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 68-77). Відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 березня 2015 року та реєстру кредитних договорів (додаток № 1) правонаступником всіх прав та обов`язків ТзОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором №715/08-МК від 25 вересня 2008 року та іпотечним договором 301/715/08-МК від 26 вересня 2008 року стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» (а.см. 78-87). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Касюком Віктором Васильовичем було здійснено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майн, яким є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» (а.с. 41-43). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. На час укладення Договору іпотеки № 01/715/08-МК від 26.09.2008 чинною була редакція Закону України «Про іпотеку» від 12.05.2006. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частин 1-3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу. У пунктах 58, 59 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) зазначено, що: «закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина третя статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону». У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зроблено висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Судом встановлено, що умови Договору іпотеки № 01/715/08-МК від 26.09.2008 у підпункті 11.3.1 пункту11.3 містять застереження, яке надавало банку право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В такому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. За змістом ст. 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пунктом 40 Порядку № 1127 встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону та Порядком. Відповідно до п. 57 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно п. 61 вказаного Порядку, у редакції чинній станом на 19.07.2019 - день звернення Іпотекодержателя з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателеміпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Отже, на державного реєстратора під час вчинення такої реєстраційної дії законом покладено обов`язок не тільки формально перевірити наявність поданих документів за переліком, передбаченим пунктом 61 Порядку № 1127, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, а й, передусім, встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства. У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 23.01.2019 р в справі №306/1224/16-ц. За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач при зверненні до державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Касюка Віктора Васильовича з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» не було подано державному реєстратору копію письмової вимоги про усунення порушень, надісланої Іпотекодержателем боржникові [PERSON] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Крім того, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014, в редакції, що діяла на час реєстрації за товаритсвом права власності на квартиру (далі - Закон № 1304-VII), протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (п.1 Закону). Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч.1 ст. 263 ЦК України). Вказаний Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Пунктом 4 Закону № 1304-VII передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Закон № 1304-VII ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] , загальною площею 66 кв.м, яка є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Докази щодо наявності у позивача іншого житла, окрім вказаної квартири, яка використовується ним як постійне місце проживання, у матеріалах справи відсутні. Майно, що є предметом іпотеки, вибуло з власності іпотекодавців без їх згоди, як власників. Площа квартири не перевищує 140 кв.м. Отже, на спірну квартиру, яка не перевищує 140 кв.м, використовується як місце постійного проживання позивачем та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону № 1304-VII. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19) та в постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 661/5615/18 (провадження № 61-16864св19). За наслідками прийнятих державним реєстратором рішень про проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідним застереженням в іпотечному договорі, фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власників, незважаючи на заборону, встановлену Законом № 1304-VII. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 20.11.2019 у справі №802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), виклала правовий висновок про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди іпотекодавця. Звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону № 1304-VII. Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справах № 127/16726/17-ц (провадження № 61-39438св18) та № 607/2754/16-ц (провадження № 61-29694св18). Таким чином, на час дії Закону № 1304-VII не могло бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без згоди іпотекодавців на його відчуження. З урахуванням наведеного, рішення про перехід права власності на належне [PERSON] майно у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», було прийняте державним реєстратором всупереч вимогам ст.ст. 35, 37 Закону України «Про іпотеку», вимогам Порядку № 1127, а також приписам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», що є підставою для задоволення позову у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію індексний номер: 47938152 від 25.09.2008 прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Касюк Віктором Васильовичем . Вирішуючи позов у частині витребування нерухомого майна, спірної квартири, з чужого незаконного володіння на користь позивача [PERSON] , суд приходить до наступного. За замістом ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено ст. 16 ЦК України. Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння. Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державний реєстратор Комунального підприємства "Реєстраційна служба" Маломощаницької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Касюк Віктор Васильович про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння. У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбрелла» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved