Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 21.09.2021 позивач [PERSON] звернулася до Софіївського районного суду через свого представника [PERSON] з цивільним позовом, згідно з яким просила ухвалити судове рішення про визнання за нею право власності на земельну ділянку, площею 8,3108 га, за кадастровим № 12:252:833:00:02:042:0008, що розташована на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому вищевказану земельну ділянку та яку [PERSON] заповів їй відповідно до заповіту, посвідченого 02.12.2020 секретарем Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області Руденко В.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 107. Позивачка, як спадкоємець за згаданим заповітом, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кот Л.І. з наміром прийняти у спадщину цю земельну ділянку, але нотаріус їй відмовив у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що даний заповіт складено з порушенням вимог щодо оформлення заповітів, тобто порушено Форму № 45 Посвідчувальний напис у заповіті записаному зі слів заповідача, крім того даний заповіт не відповідає вимогам ст. 1247 ЦК України, оскільки у ньому відсутні місце і час його складання, через що позивачам було рекомендовано звернутися до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності та без участі позивача. Просив задовольнити позов з вирахуванням обов`язкової частки у цій спадщині, на яку має право спадкоємець за законом [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник останнього [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи кожний з них повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомили, жодним з них відзиву до суду подано не було, клопотання про відкладення розгляду справи від них також не надходили. Під час підготовчого судового засідання, що мало місце 31.01.2022, присутні на ньому відповідачі [PERSON] , [PERSON] і представник останнього [PERSON] позов не визнавали. Підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до судового розгляду, однак у жодні з наступних засідань (24.02.2022, 18.04.2022, 16.05.2022 та 08.06.2022) останні більше не з`являлися без поважних причин. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. в судове засідання не з`явилася, втім надіслала на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, своїх заперечень проти позову [PERSON] не подала. Заяви (клопотання) сторін та процесуальні дії суду у справі Ухвалою судді від 24.09.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Також за цієї ухвалою суду витребувано у третьої особи, приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., копію спадкової справи № 155/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 31.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ДП №026002, виданого Софіївською райдержадміністрацією 13.04.2004, громадянин [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 8,3108 га, для ведення товарного сільскогосподарського виробництва, за кадастровим номером: 12:252:833:00:02:042:0008, що розташована на території Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с.24). [INFO] в с. Петропавлівка, Софіївського району Дніпропетровської області, у віці 62 років, помер [PERSON] (а.с. 8), після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому згадану земельну ділянку. Згідно заповіту, посвідченого 02 грудня 2020 року секретарем Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області Руденко В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 107, [PERSON] заповів належну йому вищевказану земельну ділянку позивачці у справі, [PERSON] , [INFO] , (а.с.9). Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 155/2020, у встановлений законом строк з заявами про прийняття спадщини звернулися діти спадкодавця, відповідачі у справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зокрема 17 грудня 2020 року та 28 січня 2021 року відповідно (а.с.33, 45), а також 22 квітня 2021 року позивачка у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом (а.с.51) З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку позивачка звернулися до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Кот Л.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус на підставі винесеної постанови від 19 серпня 2021 року відмовив їй у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що вищевказаний заповіт посвідчено секретарем Вакулівської сільської ради Руденко В.І. 02.12.2020 за р/№107 з порушенням вимог щодо оформлення та посвідчення заповітів, визначеного Формою № 45 Посвідчувальний напис на заповіті записаному зі слів заповідача. Крім того, всупереч вимогам ст. 1247 ЦК України у заповіті не зазначено місце і час його складання. З огляду на викладене, в силу вимог ст. 47 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не приймає документи, які не відповідають вимогам законодавства, тому для захисту своїх спадкових прав позивачці рекомендовано звернутися до суду. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Cтаттею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із п. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. За змістом положень ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Під час дослідження заповіту, посвідченого 02 грудня 2020 року секретарем Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області Руденко В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 107, дійсно виявлено певні порушення Форми № 45 Посвідчувальний напис на заповіті зі слів заповідача, згідно якого заповіт повинен містити запис: «Заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний ним у моїй присутності о __ годині __ хвилин. Особу його (її) встановлено, дієздатність перевірено» , тоді як у посвідченому заповіті Руденко В.І. зазначено: «заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем [PERSON] та власноручно підписаний ним у моїй присутності. Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено». З огляду на викладене, справді вбачаються певні орфографічні та лінгвістичні неточності тексту у заповіті та відсутність у ньому часу його підписання. Між тим, при складанні заповіту суд вважає, що посадовою особою, яка посвідчувала заповіт, загалом дотримано його форму, що виражає вільне волевиявлення заповідача, тоді як допущені недоліки є несуттєвими. Так, на переконання суду, технічні помилки (описки) у заповіті не впливають на його дійсність і не свідчать про порушення його форми та порядку посвідчення. Вказані висновки суду узгоджуються з позицією КЦС у складі Верховного Суду, висловленою у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 397/1396/19 та від 24 березня 2021 року у справі № 692/1164/18. Інших недоліків заповіту нотаріус при винесені постанови про відмову у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину не зазначив, а судом під час розгляду справи не установлено. Судом установлено, що заповіт наразі є чинним, матеріали спадкової справи не містять відомостей про втрату чинності цього заповіту чи його оспорювання спадкоємцями, а також про те, що заповіт складений не уповноваженою на то посадовою особою. Відповідачі та їхній представник на протязі тривалого розгляду судом цієї справи не скористалися правом на подачу відзиву чи зустрічного позову, зокрема щодо визнання заповіту недійсним. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що позивачка [PERSON] звернувшись своєчасно з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який не змінено та не скасовано, в силу положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України має право на успадкування земельної ділянки за заповітом після смерті [PERSON] . Водночас, згідно положень ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). З матеріалів справи вбачається, що повнолітній син спадкодавця [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства. За висновками Довідки до акту огляду МСЕК від 07.07.2020 останній обмежено працездатний (а.с.72,73). Відтак, з огляду на вказані обставини, а також те, що представник позивача не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивачки з урахуванням обов`язкової частки спадкового майна відповідача [PERSON] , суд, виходячи з засад доцільності та справедливості, вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] частково, визнавши за нею право власності на спірну земельну ділянку за заповітом у розмірі ѕ її частки, залишивши при цьому можливість [PERSON] успадкувати належну йому обов`язкову, половину частки земельної ділянки, яка залишилася б йому у разі спадкування її за законом (1- 50% = Ѕ - 50% = 1/4). Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останні не заявляли, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. До того ж суд не вбачає у діях відповідачів порушення прав позивачки, що призвели до втрати нею можливості успадкувати вищевказану земельну ділянку в органах нотаріату.

Outcome: partial