Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Вільшанського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування: в особі виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 2009 року по 2014 рік проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] .. Від спільного проживання з відповідачем сторони мають спільну дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . З відповідача стягнуто аліменти на утримання сина за рішенням Вільшанського районного суду, розмір яких в подальшому збільшено за рішенням Вільшанського районного суду від 18.09.2019 року у цивільній справі №384/279/19. Згідно з довідкою від 20.12.2021 року вих. №21179, виданою Новоукраїнським ВДВС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання дитини станом на 01.01.2022 складає - 37529,50 грн.. Сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно з розрахунком становить - 19364,35 грн.. Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав: Сторони припинили спільне проживання у 2014 році. З того часу відповідач майже повністю припинив спілкування з сином, а починаючи з 2019 року і по даний час, відповідач жодного разу не проявляв до сина [PERSON] , своєї батьківської турботи та піклування про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавився успіхами сина у розвитку його здібностей до навчання та припинив будь-яке спілкування з дитиною. Отже, відповідач про справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться її життям, не відвідував і не відвідує сина за місцем його проживання та навчання у школі, хоча не обмежений у можливості відвідувати сина та спілкуватися з ним. Вищенаведене свідчить виключно про одне, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина. Позивач, як мати дитини [PERSON] , забезпечує сина належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та бажає щоб він у подальшому залишився проживати разом з нею, для цього у позивача є всі необхідні умови. Позивач просить стягнути з відповідача, на користь позивача, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 19364 (дев`ятнадцять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 35 коп., позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2022 року у зазначеній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 01 квітня 2022 року. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2022 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Зобов`язано орган опіки та піклування: в особі виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] .. 25.03.2022 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області надійшов висновок виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області №01-21/150/1 від 23.03.2022 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] .. Позивач та представник позивача адвокат Оніщук В.І. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав до суду клопотання в якому просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника. Просить суд критично оцінити висновок органу опіки та піклування, в особі, виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки вказаний висновок є необґрунтованим та таким, що не сприяє виконанню батьківських обов`язків відповідачем. Крім того просить суд звернути увагу на те, що відповідач жодного разу не з`являвся в судове засідання для участі у розгляді даної справи, своїх заперечень щодо позову суду не подав, продовжує ухилятися віл сплати аліментів на утримання дитини. Тому сторона позивача вважає, що така поведінка відповідача свідчить виключно про те, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дитини. Вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю та просить їх задовільнити. Щодо ухвалення по справі заочного рішення суду - не заперечує. Додав до клопотання заяву про розподіл судових витрат, в якій просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву суду не надав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує повністю, рішення - на розсуд суду. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку ст. 280 ЦПК України. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.07.2011 року, [PERSON] народився [INFO] , відповідач [PERSON] є його батьком (а.с.19). Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 06.08.2019 року справа №384/279/19, яке набрало законної сили 06.09.2019 року, збільшено розмір аліментів стягнутих за рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 11.06.2014 року в справі № 384/324/14-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.20-22). Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до довідки-розрахунок заборгованості по аліментах гр. [PERSON] , виданого Новоукраїнським відділом державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) 20.12.2021 року вих.№21179, вбачається, що заборгованість станом на 01.01.2022 року - 37529 грн. 50 коп. (за період з вересня 2019 року по грудень 2021 року) (а.с. 12). У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що сторонами оспорювалися розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, обчислені державним виконавцем. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Частиною 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується розрахунком заборгованості по аліментах, наданим Новоукраїнським відділом державної виконавчої служби у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, відповідно до якого заборгованість по аліментах виникла, починаючи з вересня 2019 року по грудень 2021 року та станом на 01.01.2022 року становить 37529 грн. 50 коп.. Визначаючи кількість прострочених днів сплати аліментів, суд виходить з того, що аліменти є щомісячними платежами, які підлягають сплаті до останнього дня кожного календарного місяця. Періодом прострочення є період з першого числа кожного наступного місяця після несплати аліментів по грудень 2021 року. Загальна сума пені за прострочення сплати аліментів становить 19364 грн. 35 коп.. При цьому позивачем вірно обраховано неустойку, проведений розрахунок перевірено судом (а.с.12). Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав. Відповідно до довідки №01 виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області 04.01.2022 року, склад сім`ї [PERSON] : син [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). У відповідності до характеристики №02 виданої виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області 04.01.2022 року, гр. [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Не працює. Виховує сина [PERSON] , [INFO]. В побуті і громадських місцях веде себе добре. Скарг в сільську раду не надходило (а.с. 23). У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.01.2022 року, родина [PERSON] проживає у власному будинку. Родина забезпечена продуктами харчування та всім необхідним для життя. В будинку належний порядок. На час обстеження виявлено, що родина благонадійна. Користується повагою односельчан. Скарг на родину не надходило. Зі слів матері батько [PERSON] з дитиною не спілкується, участі в житті сина не приймає, не цікавиться його здоров`ям та матеріальним станом. (а.с.10). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України). Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 165 СК України, визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків. Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав позивач посилалася, зокрема на те, що відповідач майже повністю припинив спілкування з сином, а починаючи з 2019 року і по даний час, відповідач жодного разу не проявляв до сина [PERSON] , своєї батьківської турботи та піклування про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавився успіхами сина у розвитку його здібностей до навчання та припинив будь-яке спілкування з дитиною. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. Згідно висновку орган опіки та піклування: в особі виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про доцільність позбавлення батьківських прав №01-21/150/1 від 23.03.2022 року, дане питання розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Вільшанської селищної ради 23.03.2022 року. Вивчивши всі документи, беручи до уваги те, що [PERSON] усвідомлює свій обов`язок та бажає і надалі брати участь у вихованні, утриманні і розвитку своєї дитини, спілкується з сином, вважаємо недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . За положенням ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У даному випадку, суд оцінивши надані докази, дійшов висновку про те, що підстави, передбачені ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Позбавлення відповідача батьківських прав недоцільним також вважає і орган опіки та піклування виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області. При цьому органом опіки і піклування виявлено, що батько дитини бажає і надалі брати участь у вихованні, утриманні і розвитку свого сина та не виявлено умисної поведінки батька щодо невиконання ним батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у частині позбавлення батьківських прав. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме, що відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина та обставини викладені у клопотанні - запереченні проти висновку органу опіки та піклування, не знайшли свого підтвердження. Позивач у заяві про розподіл судових витрат від 31.05.2021 року просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду, а саме: витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.. Відповідно до частин першої та другої ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат - в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу - є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. При цьому, суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони. Так, на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копії наступних документів: копію додаткової угоди до угоди про захист (представництво) та надання правової допомоги від 21.01.2022 року із зазначенням вартості правової допомоги у розмірі 7000 грн.; опис робіт та послуг, виконаних адвокатом; копію акту прийому-передачі виконаних робіт №1 від 31.05.2022 року; копію рахунку №07-02-ц/22 від 31.05.2022 року. Частиною другою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3500грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат за позовною вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. Частиною першою, другою ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав, залишити по фактично понесеним.

Outcome: partial