Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

02.11.2021 року до суду звернувся позивач, [PERSON] , з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до відповідача Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровська державна нотаріальне контора. 05.11.2021 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 21.12.2021 року. 02.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 21.12 .2021 року розгляд справи відкладений до 03.03.2022 року, в зв`язку з неявкою позивача в судове засідання. 11.01.2022 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, якою замінений відповідач, Верхньодніпровська міська рада Дніпропетровської області на Вільногірську міську раду Дніпропетровської області. 03.03.2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений до 25.05.2022 року. 25.05.2022 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 25.05.2022 року. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно положень ст. 247 ЦПК України. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: [INFO] померла його мати, [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] На день смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку та земельних ділянок , розташованих по [ADDRESS] . [PERSON] , залишила на його ім`я заповіт, посвідчений 24.07.2008 року [PERSON] , секретарем Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 45. 29.10.2021 року він звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно. Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 29.10.2021 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що й стало причиною звернення до суду. В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, представник Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Верхньодніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована в по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі із житлового будинку та земельних ділянок, розташованих [ADDRESS] . За життя [PERSON] , склала заповіт посвідчений 24.07.2008 року [PERSON] , секретарем Дмитрівської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 45 на ім`я позивача, яким все своє майно, а також вищевказане майно залишила позивачеві, що підтверджується копією заповіту. 29.10.2021 року позивач звернувся до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно. Однак, постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори від 29.10.2021 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса. З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення її його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме визнання причин пропуску подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. За нормами\~ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України\~право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що пропустив строк для прийняття спадщини в зв`язку з тим, що помилково вважав, що при наявності заповіту, складеного на його ім`я він автоматично приймає спадщину. Таким чином на думку суду позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Крім того будь-які інші спадкоємці, в тому числі і орган місцевого самоврядування на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , не претендують, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Судом також встановлено, що інші спадкоємці, із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , до державного нотаріуса не звертались, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 209/2021, відкритої після смерті [PERSON] . В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Також судом встановлено, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , закінчився 10 жовтня 2021 року. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в листопаді 2021 року, а до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в 29 жовтня 2022 року. Таким чином між закінченням строку для прийняття спадщини і зверненням позивача до суду та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини пройшов незначний період часу Відповідно до правової позиції ВС/КЦС, викладеній у справі № 681/203/17 від 17.10.2018 року зазначається, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про визначення додаткового строку про прийняття спадщини є підставою для задоволення позовних вимог. За наведених вище обставин, на думку суду причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем суд вважає поважними та суд вважає за потрібне визначити позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачу тривалістю в шість місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Понесені позивачем витрати по сплату судового збору суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

Outcome: approved