Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

В лютому 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2013 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] , змінивши їх розмір з 1100 грн. до ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В обґрунтування вимог вказувала, що з часу присудження аліментів витрати на дитину збільшились, вона не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, свого підсобного господарства не має, а відповідач, крім сплати аліментів, не бере участі у вихованні дитини, матеріально їй та дитині не допомагає, хоча працює офіційно і має можливість таку допомогу надавати. Відповідач, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 25 квітня 2022 року строк, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Відповідно до даних рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 05 грудня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі по 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-6). Згідно зіст.180\~СК\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 1 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька,яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст. 5 ЦПК України). З урахуванням викладеного, на думку суду, є підстави вважати, що із часу ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилися мінімальні життєві стандарти, тобто закон визначив мінімальний розмір аліментів на одну дитину у більшому розмірі. У позивачки об`єктивно зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із ростом цін, збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З врахуванням викладеного, зважаючи на задовільний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів на підтвердження погіршення такого ним суду надано не було, відсутність у відповідача інших утриманців, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну технічну допомогу, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною 2\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5\~ст. 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6\~ст. 137 ЦПК\~обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п.\~4\~ст.\~62\~ЦПК України\~повноваження адвоката\~як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Згідно ст.\~26\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» адвокатська\~діяльність здійснюється\~на підставі\~договору про\~надання правової\~допомоги. \~Документами,\~що посвідчують\~повноваження адвоката\~на надання\~правової допомоги,\~можуть бути: \~1)\~договір про\~надання правової\~допомоги; \~2)\~довіреність; \~3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи позивач разом з позовною заявою надала лише попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 800 грн., який підписаний позивачем та адвокатом Казарцем А.Г., та квитанцію про сплату [PERSON] 450 грн. Однак, жодних документів, на підтвердження факту, що [PERSON] має свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, що позивач уклала з ним, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги, що [PERSON] мав довіреність чи ордер на представництво інтересів позивача суду надано не було. Не було надано суду і детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved