Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовом, вимоги за яким збільшили під час підготовчого засідання та просять визнати протиправним та скасувати рішення Знам`янської міської ради Кіровоградської області № 448 від 23 вересня 2016 року «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] )»; визнати протиправним та скасувати рішення Знам`янської міської ради Кіровоградської області № 499 від 21 жовтня 2016 року «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] )»; стягнути з Знам`янської міської ради Кіровоградської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150000,00 гривень; стягнути з Знам`янської міської ради Кіровоградської області на користь [PERSON] збитки у розмірі 118768,42 гривень; стягнути з Знам`янської міської ради Кіровоградської області на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 150000,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 25500,00 грн. за період з 02.09.2018 по 05.12.2018 які [PERSON] мала отримувати у розмірі 8500,00 за Інвестиційним договором від 21 вересня 2016 року; стягнути з Знам`янської міської ради Кіровоградської області на користь [PERSON] за період з 06.12.2018 по 11.12.2033 кошти в розмірі 1538500,00 грн. не отриманого прибутку (упущеної вигоди), які [PERSON] могла отримати щомісяця у розмірі 8500,00 грн. за звичайних умовах за Інвестиційним договором від 21 вересня 2016 року. Свої вимоги мотивували тим, що між [PERSON] як фізичною особою, та Знам`янеькою міською радою, як представником власника земель комунальної форми власності укладені наступні договори оренди землі: Вул.\~Матросова.\~45-А,\~площею 109.35\~м.кв.\~кадастровий номер\~земельної ділянки №3510600000:50:053:0009 - договір б/н 2009 року зареєстрований у Державному реєстрі земель 02.04.2009 (далі Договір 1); Вул.\~Матросова.\~45-А,\~площею 98.1\~м.кв.\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~№ 3510600000:50:053:0008 - договір б/н 2009 року зареєстрований у Державному реєстрі земель 02.04.2009 (далі Договір 2); Вул.\~Привокзальна (між\~будинками №1\~та №11)\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~№ 3510600000:50:138:0032 - договір б/н від 27.01.2009 зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.02.2009 (далі Договір 3); Вул.\~Привокзальна (між\~будинками №4\~та №12)\~кадастровий номер\~земельної ділянки\~№ 3510600000:50:153:0047 - договір б/н від 27.01.2009 зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.02.2009 (далі Договір 4). Наведені земельні ділянки віднесені до земель комерційного призначення за типом їх використання. Після укладення договорів позивач належним чином виконувала свої податкові зобов`язання та сплачувала орендну плату, навіть у більшому розмірі, ніж передбачено договорами. 01.08.2016 - 02.08.2106 [PERSON] звернулася зі своїм листом до Знам`янського міського голови з проханням розмістити на сайті Знам`янської міської ради інформацію, щодо пропозиції передати безкоштовно в суборенду Учасникам АТО та їх родинам земельну ділянку, що була в оренді у неї за Договором 4. Позивачем отримана відповідь 31.08.2016 від Знам`янського міського голови, про те, що Знам`янська міська рада заперечує проти передачі земельної ділянки в суборенду, що була у позивача в оренді. Враховуючи той факт, що земельні ділянки, що знаходилися у [PERSON] в оренді були не забудовані, а були надані їй для відповідного будівництва, позивач вирішила скористатися своїм законним правом на забудову цих земельних ділянок відповідно до договорів. 17.03.2017\~вона звернулася\~в установленому\~законодавством порядку\~із «Заявою\~про видачу\~містобудівних умов\~та обмежень»\~на орендовані\~земельні ділянки\~з кадастровими\~номерами №3510600000:50:138:0032,\~№ 3510600000:50:153:0047 відповідно до Договорів 3 та 4, до відділу архітектури та містобудування Знам`янської міської ради. Своїми листами від 31.03.2017 №57, №58 відділ архітектури та містобудування Знам`янської міської ради повідомив позивача про відмову в наданні їй містобудівних умов та обмежень на орендованих нею земельних ділянках. Підставою відмови було вилучення у позивача земельних ділянок Знам`янською міською радою, що знаходилися у позивача в оренді відповідно до договорів, та розірвання договорів відповідно до Рішення Знам`янської міської ради №448 від 23 вересня 2016 р. «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] )» та Рішення Знам`янської міської ради №499 від 21 жовтня 2016 р. «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] (між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] )». Позивач вважає, що вказані рішення Знам`янської міської ради суперечать умовам договорів оренди землі, прийняті з порушенням норм чинного законодавства і порушують її права як законного користувача земельної ділянки. Факт відмови [PERSON] у наданні містобудівних умов і обмежень підтверджує, що вона не мала можливості використовувати земельні ділянки за їх цільовим призначенням, оскільки земельні ділянки за договорами передавалися в оренду для будівництва та обслуговування соціально-побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком. Відмова у наданні містобудівних умов і обмежень призвела до неможливості забудови земельних ділянок і, як наслідок, цільового їх використання. Також позивач вказує, що в серпні 2016 року між нею та [PERSON] укладений попередній Інвестиційний договір. Умовами цього договору передбачено інвестування Інвестором коштів в будівництво на земельних ділянках згідно Договору 3 та Договору 4 та подальша нотаріальна реєстрація Інвестиційного договору. Також однією із умов Інвестиційного договору є сплата Інвестором позивачу щомісячної грошової суми в розмірі 8500,00 грн. На виконання попереднього Інвестиційного договору, 16 вересня 2016 року Інвестором сплачені кошти в розмірі 8500,00 грн. 21 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений нотаріально засвідчений Інвестиційний договір. Умовами нього Договору передбачено інвестування Інвестором коштів в будівництво на земельних ділянках згідно Договору 3 та Договору 4. Також однією із умов Інвестиційного Договору була сплата Інвестором Позивачу щомісячної грошової суми в розмірі 8500.00 грн. Починаючи жовтня 2016 року і до березня 2017 року інвестор виконував свої зобов`язання за Інвестиційним договором, та вчасно сплачував кошти згідно умов інвестиційного Договору. Про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, [PERSON] повідомила Інвестора. Після цього, вона перестала отримувати кошти від Інвестора за умовами інвестиційного договору. Таким чином, у зв`язку із вилученням земельних ділянок, розірвання договорів оренди та відмовою у наданні містобудівних умов та обмежень Інвестор відмовився сплачувати кошти передбачені Інвестиційним Договором. Відмова у наданні містобудівних умов і обмежень призвела до неможливості забудови земельних ділянок і, як наслідок, цільового їх використання, та отримання від Інвестора оплати передбаченої Інвестиційного договору, а в подальшому і неможливості отримання у власність об`єктів нерухомості, які мала право отримати за умовами Інвестиційного Договору. Таким чином протиправні дії відповідача призвели до збитків, неотриманого прибутку (упущеної вигоди), моральних страждань, та неотримання у власність об`єктів нерухомості, які мала подружжя позивачів отримати за умовами Інвестиційного Договору. Сімейним Кодексом України визначено, що дохід, майно, тощо, отримані одним із подружжя, є спільною сумісною власністю, тощо. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачам завдана моральна шкода, яка виразилася в негативних змінах у їх житті: щоденні думки про порушення прав, негативні переживання, тривога, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення сім`ї. Розмір завданої моральної шкоди позивачі оцінюють в розмірі 150000 гривень кожному. Позивач [PERSON] також просить стягнути з відповідача отримані збитки внаслідок його протиправних дій. Вимоги мотивовані тим, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі № 340/4597/20 задоволено адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області до [PERSON] про стягнення податкового боргу та стягнуто податкову заборгованість з орендної плати з фізичних осіб за 2018, 2019, 2020 p.p. в сумі 118\~768,10 грн. в т.ч. 117\~768,10 грн. основного зобов`язання та 1\~000,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та згідно повідомлення рішення за 2021 рік на суму 28123, 51 грн. за оренду землі. В дану заборгованість увійшла орендна плата за земельні ділянки згідно Договорів 3-4, які були вилучені у позивача ще в 2016 році. Таким чином відповідач не повідомив податковий орган про прийняті відповідачем оскаржувані рішення, що привело до нарахування податковим органом орендної плати за земельні ділянки, що були вилучені. Також позивач вказала на те, що загальна сума орендної плати, яку потрібно було сплатити за договорами 1-4, сплачена в більшому обсязі, ніж передбачено договорами, за весь час оренди земельних ділянок за договорами 1-4 до моменту вилучення земельних ділянок за договорами 3-4. Знам`янська міська рада надала відзив на позов, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення мотивувала тим, що позивачами пропущений встановлений законом загальний строк в три роки для звернення до суду. Так, позивачі не вказали коли вони дізналися про винесенні оскаржувані рішення, які були прийняті в 2016 роках, а з позовом вини звернулися в 2021 році, пропустивши строк звернення до суду. Просить застосувати наслідки пропуску строків позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Також вважає, що даний спір вирішується в порядку адміністративного судочинства, що також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того надала клопотання про закриття провадження у справі через неможливість розгляду справи в порядку цивільного судочинства. Також надала копію рішення суду від 05.11.2018, відповідно до якої розірваний Договір оренди землі розміром 720,0 кв.м. від 27 січня 2009 року укладений між Знам`янською міською радою та [PERSON] , який зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської області регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 23.02.2009 року за №040937100005, кадастровий номер земельної ділянки 3510600000501380032. Ухвалою суду від 25 жовтня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі в зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили 10 листопада 2021 року. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог щодо нього та просить відмовити в їх задоволенні. Заперечення мотивував тим, що враховуючи той факт, що між позивачем та Знам`янською міською радою Кіровоградської області укладені договори оренди земельних ділянок, а саме: по [ADDRESS] та [ADDRESS] ) кадастровий номер земельної ділянки № 3510600000:50:138:0032 та по [ADDRESS] та [ADDRESS] ) кадастровий номер земельної ділянки № 3510600000:50:153:0047, у серпні 2016 року між Позивачем та Інвестором [PERSON] укладений Попередній Інвестиційний Договір. Умовами цього Договору передбачено інвестування Інвестором коштів, матеріалів, тощо, в будівництво на земельних ділянках за вказаними договорами, та подальшою нотаріальною реєстрацією Інвестиційного Договору. Також однією із умов Інвестиційного Договору була сплата Інвестором [PERSON] щомісячної грошової суми в розмірі 8500,00 грн. На підтвердження взятих зобов`язань, та на виконання Попереднього Інвестиційного Договору, 16 вересня 2016 року Інвестором були сплачені кошти в розмірі 8500,00 грн., Після цього, 21 вересня 2016 року між [PERSON] та Інвестором [PERSON] укладений нотаріально засвідчений Інвестиційний Договір, зареєстрований в реєстрі за №1257. Починаючи жовтня 2016 року і до березня 2017 року Інвестор виконував свої зобов`язання за Інвестиційним Договором, підтверджуючи наміри забудови, Інвестор вчасно сплачував кошти згідно умов Інвестиційного Договору. У квітні 2017 року Інвестор [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що виключно з тим, що у [PERSON] вилучені земельні ділянки на підставі рішення Знам`янської міської ради №448 та рішення Знам`янської міської ради №499 від 21 жовтня 2016 р. «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] ), які були у [PERSON] в оренді і які були підставою для укладання між ними Інвестиційного Договору, Інвестор [PERSON] з квітня 2017 року припиняє виконання всіх своїх зобов`язань, в тому числі в частині щомісячної оплати [PERSON] коштів у розмірі 8500,00 грн. відповідно до п. 11.1. Інвестиційного Договору. У лютому 2021 року [PERSON] (Інвестор) помер. Також просить суд застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення з нього коштів за період з 01.04.2017 по 01.09.2018, так як із позовом до суду позивач звернулася лише у вересні 2021 року, тобто з порушенням трирічного строку звернення до суду із даною вимогою. Позивач за первісним позовом [PERSON] після збільшення позовних вимог просила стягнути з [PERSON] коштів в рамках строку позовної давності, а саме за період з 02.09.2018 по 05.12.2018. Крім того, відповідач по справі [PERSON] надав зустрічну позовну заяву про розірвання інвестиційного договору від 21.09.2016. Свої вимоги мотивував тим, що його батько [PERSON] уклав із [PERSON] інвестиційний договір, відповідно до умов якого інвестор здійснює інвестування в будівництво об`єкту нерухомого майна на земельних ділянках №3510600000:50:153:0047 та № 3510600000:50:138:0032, які перебувають в оренді у [PERSON] на підставі договорів оренди від 27.01.2009, зареєстрованих у державному реєстрі 23.02.2009 за № 040937100004 та за № 040937100005. Починаючи з жовтня 2016 року по березень 2017 року Інвестор виконував свої зобов`язання за інвестиційним договором, підтверджуючи наміри забудови інвестор вчасно сплачував кошти згідно договору. Однак після вилучення земельних ділянок, позивач втратила можливість використовувати їх за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування нерухомого майна. [PERSON] помер [INFO] , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є [PERSON] . Істотними умовами будь якого договору є сторони договору, умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір це, угода сторін про певні обставини. Якщо змінюються головні умови договору то договір втрачаю свою силу. Після вилучення Знам`янською міської радою у Позивача земельних ділянок за Договорами оренди, а в подальшому розірвання одного із договорів в судовому порядку, відсутня головна підстава його дотримання, в зв`язку з відсутністю самої землі в оренді у позивача. Крім того, відсутня сторона інвестиційного договору та відсутні кошти щодо інвестування в об`єкт будівництва. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, крім того доповнив, що своїми діями відповідачі по справі завдали його сім`ї моральної шкоди позбавивши доходу за очікуваним інвестиційним договором, крім того в самих договорах оренди землі передбачено відшкодування всіх видів не отриманого прибутку та упущенної вигоди, в разі одностороннього розірвання договорів оренди земельних ділянок. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити вимоги позову, надала тези промови в судових дебатах. Представник [PERSON] адвокат Федоров З.Ф. в судовому засіданні підтримав вимоги позову та просить їх задовольнити, вказавши на грубе порушення відповідачами норм Земельного Кодексу, стосовно відібрання земельних ділянок в суспільних інтересах без зазначення самих інтересів, а також шкоди яка виникла під час неможливості виконання інвестиційного договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] .. Представник відповідача Знам`янської міської ради Кіровоградської області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у зустрічний позовній заяві просить суд проводити розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та матеріали справи 2-а/389/101/19 суд вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Між [PERSON] та Знам`янською міською радою в особі її голови укладені договори оренди землі, щодо наступних земельних ділянок: [ADDRESS] , площею 109,35 м.кв., для розміщення магазину, кадастровий номер земельної ділянки №3510600000:50:053:0009 договір б/н 2009 року, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2009 за № 040937100007, строк дії договору до 01.03.2057 (далі Договір 2. Вул. Матросова, 45-А, площею 98,1 м.кв., для розміщення магазину, кадастровий номер земельної ділянки № 3510600000:50:053:0008 договір б/н 2009 року, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2009 за № 040937100008 договір укладено до 01.03.2057 (далі Договір 2) 3. Вул. Привокзальна (між будинками №1 та №11) загальною площею 720,0 кв.м для будівництва та обслуговування соціально-побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком, кадастровий номер земельної ділянки № 3510600000:50:138:0032 договір б/н від 27.01.2009, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2009 за № 040937100005, договір укладено до 01.12.2033 (далі Договір 3), 4. Вул. Привокзальна (між будинками №4 та №12)загальною площею 1260,0 кв.м. для будівництва та обслуговування соціально-побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком, кадастровий номер земельної ділянки № 3510600000:50:153:0047 договір б/н від 27.01.2009, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2009 за № 040937100004, договір укладено до 01.12.2033 (далі Договір 4). 01.08.2016 [PERSON] звернулася до Знам`янської міської ради за погодженням на надання земельної ділянки загальною площею 1260 кв.м. розташованої на [ADDRESS] в суборенду учасникам АТО безкоштовно без зміни цільового призначення. Листом від 31.08.2016 міською радою повідомлено [PERSON] про заперечення щодо передачі орендованої земельної ділянки в суборенду. 17.03.2017 [PERSON] звернулася до міської ради із заявою про видачу містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок, які перебувають в неї в оренді відповідно до договорів №3-4. На свою заяву отримала відповідь про відмову в наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок з кадастровими номерами № 3510600000:50:138:0032 та № 3510600000:50:153:0047 через вилучення в неї даних земельних ділянок відповідно до рішень міської ради від 21.10.2016 за № 499 та від 23.09.2016 за №448 відповідно. Так, згідно з рішенням Знам`янської міської ради Кіровоградської області №448 від 23.09.2016 «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] (між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ) у зв`язку з тим, що у орендаря відсутні дозвільні документи для проведення будівництва, що земельна ділянка протягом трьох років з моменту укладення договору оренди не була забудована, існує заборгованість з орендної плати, вирішено: 1. вилучити земельну ділянку у [PERSON] по [ADDRESS] та [ADDRESS] ) площею 1260 кв.м з кадастровим номером 3510500000501530047, наданої для будівництва та обслуговування соціально-побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком. 2. Розірвати договір оренди землі від 27.01.2009, укладений між Знам`янською міською радою та [PERSON] . Згідно з рішенням Знам`янської міської ради №499 від 21 жовтня 2016 «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] (між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ) у зв`язку з тим, що у орендаря відсутні дозвільні документи для проведення будівництва, що земельна ділянка протягом трьох років з моменту укладення договору оренди не була забудована, існує заборгованість з орендно плати, вирішено: 1. Вилучити земельну ділянку у гр. [PERSON] по [ADDRESS] та [ADDRESS] ) площею 720 кв.м з кадастровим номером 3510600000:50:138:0032 наданої для будівництва та обслуговування соціально- побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком. 2. розірвати договір оренди землі від 23.02.2009 року №040937100005 укладений між Знам`янською міською радою та [PERSON] . Частиною 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на судовий захист закріплено у ст. 4 ЦПК України як право на звернення до суду за захистом, згідно з яким кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Відповідно до статті 3 Земельного Кодексу України, (далі -\~ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами. Пунктом «в» статті 12 ЗК України встановлено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на їх території, зокрема, належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього кодексу. Підстави для припинення права користування земельною ділянкою передбачені статтею 141 Земельного кодексу України. Такими підставами є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. При цьому у оскаржуваних рішеннях міститься посилання на ст. 141 ЗК України, але не вказано пункт статті, на підставі якого вилучається земельна ділянка. Крім цього, ст. 143 ЗК України передбачає лише судовий порядок для примусового припинення прав на земельну ділянку, а також вичерпний перелік підстав для такого припинення, серед яких: а)\~використання земельної\~ділянки не\~за цільовим\~призначенням; б)\~неусунення допущених\~порушень законодавства\~(забруднення\~земель радіоактивними\~і хімічними\~речовинами,\~відходами,\~стічними водами,\~забруднення земель\~бактеріально-паразитичними\~і карантинно-шкідливими\~організмами,\~засмічення земель\~забороненими рослинами,\~пошкодження і\~знищення родючого\~шару ґрунту,\~об`єктів\~інженерної інфраструктури\~меліоративних систем,\~порушення встановленого\~режиму використання\~земель,\~що особливо\~охороняються,\~а також\~використання земель\~способами,\~які завдають\~шкоди здоров`ю\~населення)\~в строки,\~встановлені приписами\~органів,\~що здійснюють\~державний контроль\~за використанням\~та охороною\~земель; в)\~конфіскації земельної\~ділянки; г)\~примусового відчуження\~земельної ділянки\~з мотивів\~суспільної необхідності; ґ)\~примусового звернення\~стягнень на\~земельну ділянку\~по зобов`язаннях\~власника цієї\~земельної ділянки; ґ-1) примусового звернення стягнень на право емфітевзису, суперфіцію за зобов`язаннями особи, яка використовує земельну ділянку на такому праві. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до статті 1 Закону, яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону\~договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 31 Закону\~договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено\~законом\~або цим договором. Частиною першою\~статті 32 Закону\~передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Положеннями статей\~24,25\~Закону\~визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому\~законом\~порядку. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі, застосуванню також підлягають положення ЦК. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити та користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами п.п. 1, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно з п. 38,39 Договорів №3-4, дія договорів припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. В Договорах оренди землі №3-4 відсутні терміни забудови земельних ділянок, лише вказано цільове призначення земельних ділянок комерційне використання (п. 16 договорів), земельні ділянки передаються для обслуговування соціально-побутово-торгівельного комплексу з дитячим майданчиком (п.15 договорів). Щодо існування заборгованості по оплаті орендної плати за земельні ділянки відповідно до Договорів 3-4 станом на час винесення оспорюваних рішень, суд встановив наступне. Відповідно до п. 9 Договорів оренди землі 3-4, орендна плата вноситься орендарем у формі грошової орендної плати в гривнях із зазначенням способів внесення за земельні ділянки приватної власності, а за земельні ділянки державної або комунальної власності також із зазначенням відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку. Щомісячна орендна плата за Договором 3 складає 298,80 грн., за Договором 4 складає 522,90 грн. Відповідно до п. 10 Договорів оренди землі 3-4, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Надані суду позивачем квитанції про сплату орендної плати з квітня 2009 року по листопад 2016 року, свідчать про сплату [PERSON] орендної плати за користування земельними ділянками єдиним платежем без розмежування за яку саме земельну ділянку та відповідно до якого саме договору здійснюється оплата. Заборгованості зі сплати орендної плати станом на час винесення оскаржуваних рішень судом не встановлено. Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено законних та обґрунтованих підстав для винесення оскаржуваних рішень про розірвання договорів оренди землі та вилучення земельних ділянок із користування у [PERSON] . Наявність заборгованість зі сплати орендної плати не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, також така підстава, як земельна ділянка протягом трьох років з моменту укладення договору оренди не була забудована, не передбачена ні договором оренди, ні законодавством. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення вимог про скасування оскаржуваних рішень відповідача, які винесені незаконно всупереч законодавству та договорам оренди землі. Щодо інвестиційного договору суд визначає наступне. 21.09.2016 між [PERSON] (Замовник) та [PERSON] (Інвестор) укладений Інвестиційний договір посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Писаковською О.І., зареєстровано в реєстрі за № 1257. Пунктами 1.1 та 1.2 договору передбачено інвестування Інвестором коштів в будівництво об`єкту інвестування соціально-побутових торгівельних комплексів приблизною площею 900,00 кв.м. та 500,00 кв.м. на земельних ділянках, які знаходяться в оренді у Замовника та розташовані за адресами: земельна ділянка площею 1260,00 кв.м. місто Знам`янка вул. Привокзальна (між будинками [ADDRESS] та [ADDRESS] ); земельна ділянка площею 720,00 кв. [ADDRESS] (між будинком [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Земельні ділянки перебувають в оренді у замовника відповідно до договорів оренди землі від 27.01.2009, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2009 за № 040937100005; від 27.01.2009, зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2009 за № 040937100004. Відповідно до ст1 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Згідно з\~ст.\~9\~ЗУ «Про\~інвестиційну діяльність»\~основним правовим\~документом,\~який регулює\~взаємовідносини між\~суб`єктами\~інвестиційної діяльності,\~є договір\~(угода)\~або проспект\~цінних паперів\~(рішення\~про емісію\~цінних паперів). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Відповідно до п.7.1 договору, він набуває чинності з дня його підписання та діє до дня його остаточного виконання, але не пізніше терміну дії Договорів оренди земельних ділянок, а саме до 31.12.2033. Також однією із умов Інвестиційного договору (п.11.1) є сплата Інвестором Замовнику щомісячної грошової суми в розмірі 8500,00 грн., яку вона використовує на власний розсуд як свій прибуток. З жовтня 2016 року і до березня 2017 року інвестор виконував свої зобов`язання за Інвестиційним договором, та вчасно сплачував кошти Замовнику згідно умов Інвестиційного договору, що підтверджується копіями наданих рахунків та квитанцій про сплату коштів. Відповідно до п.11.3, 11.4 Інвестиційного договору даний договір достроково підлягає розірванню за взаємною згодою сторін або у порядку порушення однією із сторін зобов`язань по даному договору за заявою іншої сторони. Всі суперечки сторін з предмету даного договору, неврегульовані шляхом переговорів, належать розв`язанню в судовому порядку згідно чинного законодавства України. З квітня 2017 року Інвестор припинив виконання всіх своїх зобов`язань, в тому числі в частині щомісячної оплати [PERSON] коштів у розмірі 8500,00 грн. відповідно до п. 11.1. Інвестиційного Договору. Відповідач вказує причину припинення зобов`язань саме те, що у [PERSON] вилучені земельні ділянки на підставі рішення Знам`янської міської ради №448 та рішення Знам`янської міської ради №499 від 21 жовтня 2016 р. «Про вилучення земельної ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] ), які були у неї в оренді і які були підставою для укладання Інвестиційного Договору. [INFO] [PERSON] (Інвестор) помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Спадкоємці [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися 28.09.2021 до [PERSON] із нотаріально посвідченою заявою про розірвання інвестиційного договору, укладеного між нею та [PERSON] 21.09.2016. Взаємної згоди сторін на розірвання інвестиційного договору не досягнуто. Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо). Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін. Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося. Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати в реальних збитках і (або) упущеній вигоді; її розмірі, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої\~статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору\~закон\~визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення\~закону\~має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин. Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2018 в справі 389/578/18 договір оренди землі розміром 720,0 кв.м. від 27 січня 2009 року укладений між Знам`янською міською радою та [PERSON] , який зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської області регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 23.02.2009 року за №040937100005, кадастровий номер земельної ділянки 3510600000501380032 розірваний. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 06.12.2018. Натомість у відповідності до положень інвестиційного договору, земельні ділянки, на яких інвестувалося будівництво, знаходилися у замовника в користуванні, в тому числі відповідно до договору оренди від 27 січня 2009 року укладений між Знам`янською міською радою та [PERSON] , який зареєстрований у Знам`янському міськрайонному відділі Кіровоградської області регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі вчинено запис від 23.02.2009 року за №040937100005, кадастровий номер земельної ділянки 3510600000501380032 та який рішенням суду розірваний. Таким чином, замовник порушив свої договірні зобов`язання, визначені Інвестиційним договором, внаслідок чого інвестиційна привабливість інвестиційного проекту суттєво знизилась для позивача за зустрічним позовом. Враховуючи набрання рішенням суду про розірвання договору оренди земельної ділянки, яка була предметом інвестиційного договору, законної сили, що виключає істотну умову договору та можливість в повному обсязі виконання даного договору, отримання очікуваного результату та прибутку від договору на який розраховував інвестор укладаючи договір, суд вважає вимога про розірвання інвестиційного договору підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає відмовити в задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] коштів за інвестиційним договором з 02.09.2018 по 06.12.2018 враховуючи те, що в даний період рішення Знам`янської міської ради про вилучення земельних ділянок не оскаржувалися та були чинними, що виключало також виконання інвестиційного договору. Замовник втратила можливість забудови земельних ділянок, та, як наслідок, виконання в повному обсязі умов інвестиційного договору. Також суд вважає задовольнити вимоги позивача за первісним позовом про стягнення із відповідача неотриманого прибутку (упущеної вигоди), виходячи з наступного. Відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність складу цивільного правопорушення, зокрема, об`єктивної та суб`єктивної сторони (шкоди, протиправного діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вини останнього). За відсутності хоча б одного з елементів цього складу цивільно-правова відповідальність не настає. Зокрема, особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. За змістом вказаних приписів ЦК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій. Позивач також має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток Порушення цивільного права, яке потягло за собою завдання особі матеріальних збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Так, п.п.24,25 Договорів 3-4 визначено, що орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних у наслідок невиконання орендодавцем зобов`язань передбачених цим договором. Збитками вважаються: фактичні втрати, які орендар зазнав у зв`язку з невиконанням, або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив, або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи які орендар міг би реально отримати, в разі належного виконання Орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Пункт 29 вказаних Договорів передбачає один із обов`язків орендодавця - не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованою земельною ділянкою. Судом встановлено, що саме спірні рішення відповідача, якими вилучені земельні ділянки у [PERSON] та які були предметом інвестиційного договору, стали підставою для припинення виконання інвестором інвестиційного договору в частині сплати грошових коштів замовнику як прибуток, внаслідок чого [PERSON] не отримала прибуток в розмірі 8500 гривень щомісяця відповідно до п.11.1 інвестиційного договору та втратила можливість подальшого його отримання до закінчення строку дії договору. Враховуючи встановлення в судовому засіданні достатніх підстав для скасування спірних рішень та їх скасування, суд вважає [PERSON] не отримала доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене відповідачем. На підставі викладеного, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача за первісним позовом упущену вигоду за період з 06.12.2018 по 31.12.2033 із розрахунку 8500 гривень в місяць. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.\~\~При визначенні розміру відшкодування враховуються принципи розумності і справедливості. Враховуючи роз`яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій чи бездіяльності, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо). Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Згідно п.п.10-1 п.10 роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року\~при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст.56 Конституції України\~судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування або його посадової чи службової особи при здійсненні нею своїх повноважень, вона підлягає відшкодуванню за рахунок органу місцевого самоврядування. Виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку, що юридичною підставою такої відповідальності органів місцевого самоврядування є заподіяння шкоди юридичним чи фізичним особам у результаті прийняття незаконних рішень, вчинення неправомірних дій або бездіяльності при здійсненні ними виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом та іншими законами. Сімейним Кодексом України визначено, що дохід, майно, тощо, отримані одним із подружжя, є спільною сумісною власністю, тощо. Позивачі обґрунтували свої вимоги тим, що їх моральні страждання стали наслідком протиправного рішення оскаржуваних рішень відповідача та виразилися в негативних змінах у їх житті: щоденні думки про порушення прав, негативні переживання, тривога, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя та матеріального забезпечення сім`ї. Враховуючи вищевикладене, встановлення рішенням суду протиправність дій відповідача, обсяг заподіяної позивачам шкоди, тривалість її моральних страждань внаслідок порушення їх права на отримання прибутку за Договорами оренди земельних ділянок та Інвестиційного договору, а також із врахуванням засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди в розмірі по 25000 гривень на кожного. Суд вважає відмовити в задоволенні вимог [PERSON] про стягнення з відповідача отриманих збитків внаслідок його протиправних дій відповідно до рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі № 340/4597/20, яким задоволено адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області до [PERSON] про стягнення податкового боргу та стягнуто податкову заборгованість з орендної плати з фізичних осіб за 2018, 2019, 2020 p.p. в сумі 118 768.10 грн. в т.ч. 117 768.10 грн. основного зобов`язання та 1 000.00 грн. штрафних (фінансових) санкцій, та згідно повідомлення рішення за 2021 рік на суму 28123, 51 грн. за оренду землі. У судовому засіданні встановлено, що на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 у справі № 340/4597/20 подана апеляційна скарга та воно не набрало законної сили, тому дана вимога є передчасною та докази за нею не досліджувалися в судовому засіданні. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності (викладено у відзиві на позовну заяву) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України ). Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У судовому засіданні оглянуто матеріали адміністративної справи 2-а/389/101/19 за позовом [PERSON] до Знам`янська міської ради Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішень міської ради №448 від 23.09.2016, та №499 від 21.10.2016 встановлено, що вперше [PERSON] звернулася за захистом порушеного свого права 27.09.2019, відомості про отримання оскаржуваних рішень та час, коли вона дізналася про порушене право, матеріали справи не містять. Ухвалою суду від 24.09.2021 провадження у справі закрите через те, що справа не належить до розгляду в порядку адміністративного судочинства. Внаслідок чого позивачем подано позовну заяву в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд вважає, що позивачем не порушено строк позовної давності, а тому відмовляє у задоволені клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial