Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

17 січня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах( з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25 квітня 2022 року) в розмірі 14\~299 грн. 79 коп., пені за несплату аліментів в розмірі 14\~299 грн. 79 коп., а також витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та гонорару в розмірі 1\~000 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що перебуває на утриманні матері. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпра від 24 липня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі ј з усіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з 10 квітня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду звернуто до виконання та відкрито виконавче провадження. Відповідач не оплачує розмір аліментів в розмірі визначеному рішенням суду, в результаті чого утворилась заборгованість, що згідно розрахунку державного виконавця становить 15 807 грн. 33 коп. станом на 1 січня 2022 року, однак з них ще відповідачем позивачу було перераховано на картку 1507 грн. 54 коп., тож остаточна сума заборгованості 14\~299 грн. 79 коп., які позивачка просить стягнути примусово. Крім того вказує, що слід також стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів. Ухвалою від 18 січня 2022 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 1 березня 2022 року [PERSON] подав до суду відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позову з посиланням на те, що хворіє на лімфому Неходжкіна, 3 стадія з 2016 року. Постійно проходить курси хіміотерапії, таких вже було 6, а тому не в змозі сплачувати аліменти в розмірі і в строки визначені рішенням суду. Його вини у не сплаті аліментів не має, так як несе великі витрати на лікування. Крім того, вважає, що вимога про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, може спричинити подвійне стягнення аліментів, так як розмір заборгованості визначається у межах виконавчого провадження та підлягає стягненню в межах цього ж провадження, а тому відсутні підстави для задоволення позову в повному обсязі. В судове засідання позивачка не з`явилась, однак представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2020 року шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10 квітня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до постанови державного виконавця Новокадацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 7 жовтня 2019 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/206/748/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частки доходів. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Самбурської Т.С. від 11.01.2022 (далі- розрахунку заборгованості), при примусовому виконанні виконавчого листа № 2/206/748/19 , заборгованість станом на 01.01.2022 року складає 15\~807, 33 грн. Оскільки відповідач у листопаді 2021 року частково здійснив виплату на картковий рахунок позивача у розмірі 1507,54 грн., що підтверджується банківською квитанцією, тому розмір заборгованості по сплаті аліментів при примусовому виконанні виконавчого листа станом на 01.01.2022 року став складати 14299,79 грн. Відповідно до ст.180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. За ч.1ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.1,3,4 ст.194 СК України,аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно з ч. 3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений ст.71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Так, ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Відповідно до ч. 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.71 згаданого Закону, відповідно до ч.8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Таким чином, за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) (абзац 24), підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема: від 07 жовтня 2019 року у справі № 760/22598/15-ц (провадження№61-30436св18), від 18 листопада 2019 року у справі № 293/286/17 (провадження № 61-380св17), 28 жовтня 2020 року справа № 537/4755/16-ц(провадження № 61-20760св19). Згідно матеріалам справи, сторонами не оспорюється розмір заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем у розрахунку заборгованості від 11.01.2022 року. Як зазначалось вище, суд вирішує питання про стягнення заборгованості лише у разі спору про її розмір. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за аліментами задоволенню не підлягають, оскільки сума заборгованості по аліментах не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватися державним виконавцем в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», так як рішенням суду вже стягнуто аліменти на утримання дитини і спір про розмір суми аліментів між сторонами відсутній, то заборгованість має бути стягнута державним виконавцем згідно ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», а не за рішенням суду. Отже, стягнення заборгованості, яка виникла на підставі судового рішення про стягнення аліментів, в судовому порядку законом не передбачено, вимога позивачки про її стягнення у цій справі може спричинити подвійне стягнення аліментів, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Щодо стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня)\~це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання\~сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення\~статті 196 СК України\~свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Вказаний висновок підтверджується наступним. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Згідно зі\~статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами\~ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої\~статті 9 ЦК України\~положення цього\~Кодексу\~застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення\~статті 8 СК України\~та частини першої\~статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення\~ ЦК України\~субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга\~статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою\~статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц (провадження № 61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач [PERSON] з 2016 року хворіє на лімфому Неходжкіна, 3 стадія. З вересня по грудень 2020 року пройшов 6 курсів хіміотерапії. Постійно приймає кортекостероідні гормони у великих дозах. Роботоспроможність понижена, потребує легкої праці. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач останні два роки, до дати, визначеної у розрахунку заборгованості майже щомісячно сплачував нараховані суми по аліментам. Таким чином, доводи позивача про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів на дитину є безпідставними. Заборгованість за аліментами, яка існує у відповідача, не є наслідком його винних дій, тому правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів суд не вбачає. Крім того, у зв`язку з відмовою у задоволенні вимог позивача, не можуть бути стягнені з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи у загальному розмірі 6000 грн.

Outcome: dismissed