Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що йому, на підставі угоди про поступку прав і обов`язків за Договором №1-3-4/1 від 31.07.2018 року «Про асоційовану участь у житлово-будівельному кооперативі», серія та номер: б/н, виданий 12.04.2019 року, укладеного між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський» [PERSON] та [PERSON] , належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 25.02.2020 року між позивачем, як Орендодавцем, та відповідачем [PERSON] , як Орендарем, був укладений договір оренди належної позивачу квартири. Відповідно Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) в користування передані такі предмети домашнього вжитку і обстановки: 1) 2-спальне ліжко - передане без покривала, 2) диван, 3) крісло, 4) тумба - 2 шт., 5) стіл і 2 стільця у комплекті, 6) шафа-купе, 7) 3 стільця, 8) сушилка, 9) 2 килима, 10) килимок у с/в, 11) побутова електротехніка та посуд: телевізор Samsung, холодильник Samsung, варильна Rosh, СВЧ Samsung, пральна машина Indesit, бойлер Gorenje, пральна дошка, праска Philips, роутер, 2 каструлі Lessner, набір посуду на 6 персон, кондиціонер, електрочайник. Після закінчення строку користування квартирою та повернення її Орендодавцеві, під час огляду квартири були виявлені недоліки та пошкодження, а саме: у результаті необережного поводження з електроконвекторами виявлені підпали на гардинах, вартість гардин до підпалу згідно з накладною-замовленням від 25.12.2019 року становила 12258,00 грн.; пошкодження стін над ліжком та біля стільця у вітальні, про що є записи, які дописані 19.03.2021 року внизу Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) та на зворотній стороні. Однак, відповідачка свою провину не визнала та повідомила, що нічого відшкодовувати не буде. Як вказує позивач, після безпідставної відмови [PERSON] відшкодувати завдану нею шкоду, ним було здійснено відповідно до ст.19 ЦК України самозахист цивільних прав, а саме було застосоване притримання видачі майна боржника та заподіювача шкоди [PERSON] , яке знаходилось у належній позивачу квартирі. Станом на 05.04.2021 рік вартість відшкодування збитку (прямих збитків) становить 8000,00 грн., що підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку, який виник внаслідок пошкодження декоративного оздоблення стін житлової кімнати №5, складеним ПП «Експертна Група Класика», опис пошкодження: на поверхні штучні пошкодження, сліди забруднення, тріщини. У загальному розмірі матеріальна шкода становить 20258,00 грн. (12258,00 грн. + 8000,00 грн.). Позивач зазначає, що відповідачка не виявила намірів у добровільному порядку відшкодовувати завдану з її вини матеріальну шкоду, почала переховуватися. Таким чином, йому було завдано істотну моральну шкоду внаслідок переживань через протиправні дії відповідачки, яку він оцінює у розмірі 5000,00 грн.. Моральна шкода, заподіяна відповідачем полягає у душевному болю та стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з ушкодженнями в житловій кімнаті та пов`язаними з цим наслідками. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20258,00 грн., моральну шкоду у розмірі\~5000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн.. Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив, у якому значила, що вона мешкала у квартирі, яку орендувала у позивача, у період з 25 лютого 2020 року по 19 березня 2021 року. У грудні 2020 року, у зв`язку з похолоданням, [PERSON] ввімкнула опалення, що жодними правилами або Договором не було заборонено. У період з 26.02.2020 року по 14.03.2021 рік відповідач була відсутня у країні, її прибиральниця вимкнула опалення на цей час. Однак, позивач [PERSON] 08.02.2021 року ввімкнув опалення, та 28.02.2021 року повідомив [PERSON] про пошкодження штор через ввімкнуті для опалення батареї. Фактично пошкодження штори відбулося у зв`язку з тим, що Орендодавець не передбачив тепловитримку штор відносно включених батарей, та не піклувався про протипожежні заходи у приміщенні, яке здавав в оренду. Крім цього, відповідач зазначила, що пошкодження стін відбулось у результаті встановлення відповідачем картини на спеціальну застібку для рамок і картин, однак позивач вирішив зняти картину 08.02.2021 року та необережно її демонтував від стіни, чим пошкодив стіну. Так, 28.02.2021 року, коли вона була відсутня в країні, позивач вислав фото пошкодженої ним стіни, але відповідач все одно сплатила за дане пошкодження 3000,00 грн.. Усі вказані пошкодження відбувались, коли відповідачки не було у квартирі та вона тимчасово не проживала, а позивач мав вільний доступ до помешкання. Договір оренди квартири від 25.02.2020 не передбачає обов`язку нести відповідальність за форсмажори орендодавця. Орендар не могла передбачити пошкодження речей, оскільки вона самостійно не здійснювала ремонт, не мала обов`язку перевірки квартири на відповідність всім протипожежним вимогам, за які відповідає власник квартири. Пункт 16 Договору оренди передбачає відповідальність Орендатора лише за умови його власної вини, але власної вини Орендатора в тому, що були пошкоджені штори від опалення, немає, оскільки такий матеріал штор та розташування предметів було обране саме Орендодавцем. Пунктом 17 Договору зазначено, що саме Орендодавець за власний рахунок та власними силами усуває наслідки аварій та пошкоджень комунікацій, які вчинені без вини Орендаря. Вина відповідача у вказаних пошкодженнях відсутня та позивачем не доведена, оскільки пошкодження виникли в ході звичайного користування Орендатором квартирою та не залежали від нього. Посилаючись на вказані обставини, відповідач просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, а вина відповідача у заподіянні матеріальної шкоди не доведена. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, у задоволенні позовних вимог просила відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі угоди про поступку прав і обов`язків за Договором №1-3-4/1 від 31.07.2018 року «Про асоційовану участь у житлово-будівельному кооперативі», серія та номер: б/н, виданий 12.04.2019 року, укладеного між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Чкаловський» [PERSON] та [PERSON] , належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.27 зворот). 25.02.2020 року між [PERSON] , як Орендодавцем, та відповідачкою [PERSON] , як Орендарем, укладений договір оренди належної позивачу квартири (а.а.11). Згідно зі\~ст.810 ЦК України\~за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч.1\~ст.812 ЦК України). Відповідно Додатку №2 до договору найму (оренди) житла від 25.02.2020 року (Акт прийому-передачі квартири) в користування передані такі предмети домашнього вжитку і обстановки: 1) 2-спальне ліжко - передане без покривала, 2) диван, 3) крісло, 4) тумба - 2 шт., 5) стіл і 2 стільця у комплекті, 6) шафа-купе, 7) 3 стільця, 8) сушилка, 9) 2 килима, 10) килимок у с/в, 11) побутова електротехніка та посуд: телевізор Samsung, холодильник Samsung, варильна Rosh, СВЧ Samsung, пральна машина Indesit, бойлер Gorenje, пральна дошка, праска Philips, роутер, 2 каструлі Lessner, набір посуду на 6 персон, кондиціонер, електрочайник (а.с.12). Позивач зазначає, що після закінчення строку користування квартирою та повернення її Орендодавцеві, під час огляду квартири були виявлені недоліки та пошкодження, а саме: у результаті необережного поводження з електроконвекторами, виявлені підпали на гардинах та пошкодження стін над ліжком та біля стільця у вітальні. Відповідно до\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частинами першою та другою\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2\~ст. 1166 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Позивач стверджує, що зазнав майнових збитків у результаті винних дій відповідача, зокрема, у результаті необережного поводження з електроконвекторами відбулися пошкодження на гардинах, однак, як встановлено судом, відповідач [PERSON] у період з 25.02.2020 року по 14.03.2021 рік перебувала за межами країни та не проживала у квартирі у вказаний період, що підтверджується роздруківкою посадкових талонів (а.с.56). Суд погоджується із посиланням відповідачки, що встановлюючи у квартирі гардини, позивач не ознайомився із характеристиками тканини та не переконався у витримці виробу до підвищеної температури від увімкненого для опалення конвектору, у зв`язку із чим відбулося пошкодження. Таким чином, на думку суду, посилання позивача про пошкодження гардин у зв`язку із умисним підпалом відповідачем, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. Стосовно пошкодження стіни у квартирі, суд вважає значити наступне. Як вбачається із скріншотів із месенжеру, пошкодження стін були спричинені через кріплення та демонтаж картин. Позивач мав безперешкодний доступ до квартири та періодично навідувався із метою перевірки житла, що також підтверджено представником позивача у судовому засіданні. Із переписки сторін з`ясовано, що позивач самостійно зняв картину із стіни та зазначив, що самотужки придбає кріплення та повісить картину (а.с. 63), що не спростовано стороною позивача. Задля уникнення конфліктної ситуації відповідачем [PERSON] було безготівково перераховано позивачу кошти у сумі 3000,00 грн. у рахунок відшкодування шкоди за пошкодження стіни, що підтверджується перепискою сторін та копією дублікату квитанції від 25.02.2021 року (а.с.61). Вказаний факт не є доказом визнання відповідачем вини у заподіянні шкоди майну позивача. Суд звертає увагу на те, що відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає. Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач. Позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони. Однак, відповідно до вимог\~ст. 77-81 ЦПК України\~позивачем не доведено належними та допустимими доказами таких обов`язкових елементів складу правопорушення, за яке настає відповідальність у вигляді відшкодування збитків, як шкідливий результат саме поведінки відповідача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина відповідача у заподіянні шкоди. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у переживаннях з приводу пошкодження кімнати, суд приходить до наступного. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша\~статті 1167 ЦК України\~встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. У пункті 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Всупереч ч.1\~ст.81 ЦПК України\~стороною позивача не було надано доказів у розумінні ст.\~ст. 76-80 ЦПК України, а письмові матеріали справи не містять доказів наявності причинно - наслідкового зв`язку між пошкодженнями та протиправною поведінкою заподіювача, його вини. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування моральної шкоди. З огляду на вказане, суд вважає відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені в ході розгляду справи в суді першої інстанції, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed