Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] в грудні 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності на рухоме майно. Позов мотивовано тим, що відповідно до доручення виданого [PERSON] від 03.12.2007 року за реєстровим № 5225, [PERSON] видав довіреність, посвідчену 08.04.2008 року приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. та зареєстровану в реєстрі за № 821 щодо передачі в користування та розпорядження автомобіль марки ГАЗ 3110, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Довіреність була видана строком до 03.12.2012 року без права передоручення. Окрім довіреності позивачу було передано технічний паспорт автомобіля та ключі. Позивач зазначає, що фактичним користувачем автомобіля від моменту отримання ключів та документів аж до часу подання позовної заяви є він. Строк дії довіреності припинився 03.12.2012 року, ні [PERSON] , ні [PERSON] не подавались вимоги про повернення довіреності. Протягом строку позовної давності до 03.12.2015 року до суду з позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння не звертався. Перебіг строку набувальної давності почався з 04.12.205 року та досяг терміну п`яти років 04.12.2020 року. Зі слів позивача безперервність володіння посвідчується також страховими полісами. Вартість автомобіля ГАЗ 3110, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] складає відповідно до висновку про вартість майна оцінювача [PERSON] станом на 26 жовтня 2021 року - 37076,00 грн. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив визнати за ним право власності на автомобіль марки ГАЗ 3110, 2001 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , вартістю 37076,00 грн. в порядку набувальної давності. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, однак повідомлялися належним чином. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що в 2008 році вони отримали за довіреністю спірний транспортний засіб, яким протягом всього цього часу користувався позивач. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 08.04.2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Немирівського районного нотаріального округу Науменко В.В. та зареєстрованої в реєстрі за № 821, [PERSON] , діючий за довіреністю [PERSON] , посвідченої Парфеновим І.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу від 03.12.2007 року за № 5225 на виконання умов усного договору доручення, цією довіреністю уповноважую Богачука М.М. або [PERSON] або [PERSON] , кожний з яких діє самостійно і окремо один від одного користуватися та розпоряджатися (обміняти, здати в оренду, продати за ціною та на умовах на їх власний розсуд) належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію/технічного паспорту / ТЗ серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого у Вінницькому МРЕВ з 15.01.2002 року транспортним засобом марки ГАЗ 3110, 2001 року випуску, білого кольору, шасі (рама) [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . Довіреність видана строком до 03.12.2012 року без права передоручення повноважень іншим особам з правом виїзду за кордон. Відповідно до полісу № АР/7551253 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником спірного автомобіля є [PERSON] , строк дії з 18.04.2021 року 17.04.2022 року. Позивач вважає, що є всі законні підстави для визнання за ним права власності за набувальною давністю на авомобіль згідно вимог ст. 344 ЦК України, оскільки вона безперервно, добросовісно, відкрито володіє та на свій розсуд користується зазначеним нерухомим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК). Відповідно до частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18. У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Згідно довідки ТСУ МВС № 0541 від 20.05.2022 року № 31/2-739 видно, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб марки ГАЗ 3110, 2001 року випуску, ДНЗ [NUMBER] , дата реєстрації 15.1.2002 року зареєстрований за [PERSON] , [INFO] . Також сервісний центр повідомляє, що на вищезгаданий транспортний засіб накладено наступні арешти та/або заборони на відчуження: Центральний відділ ДВС у м. Вінниця, вих. № 31552 від 16.04.2018 року, ВП № 55892726 - стягнення на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго»; Центральний відділ ДВС у м. Вінниця, вих. № 32617 від 20.04.2018 року, ВП № 56209241 - стягнення на користь ГУ ДФС у Вінницькій області. З огляду на викладене за набувальною давністю може бути визнане право власності на рухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому рухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18. За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання за позивачем в судовому порядку права власності на спірний автомобіль за набувальною давністю.

Outcome: dismissed