Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Бобринецької міської ради, співвідповідача [PERSON] , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем вказаного будинку за заповітом від 29.06.2000 року, посвідченим приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2259. Вказує, що з моменту складення заповіту постійно проживала у вказаному будинку зі своєю сім`єю, здійснювала догляд за ним та вважала його своєю власністю, оскільки [PERSON] переїхала проживати в іншу місцевість. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку на прийняття спадщини. Зазначає, що не змогла у встановлений законом шестимісячний строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки лише у жовті 2021 року дізналась про смерть спадкодавця, яка проживала в іншій місцевості. Посилаючись на викладені обставини вважає, що строк прийняття спадщини пропущено з поважних причин, а тому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 10.12.2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с.10-11). Ухвалою суду від 06.01.2022 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] (а.с.31-32). Ухвалою суду від 04.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.43-44). В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Бобринецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.62), подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Бобринецької міської ради, заперечень проти задоволення заяви про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не має (а.с.56). Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2000 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Бобринецького районного нотаріального округу Білорус Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №2259, відповідно до якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , що підтверджується копією заповіту (а.с.26). [INFO] [PERSON] померла у селі Олексіївка Бобринецького району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20.10.2021 року (а.с.22). Після смерті [PERSON] Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 26.10.2021 року заведена спадкова справа №173/2021, що підтверджується її копією (а.с.18-27). З матеріалів спадкової справи вбачається, що заява про прийняття спадщини після смерті [PERSON] позивачем не подавалась. 26.10.2021 року позивач звернулась до Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с.19). Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Згідно з довідкою Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 30.09.2021 року №507, яка міститься в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з: дочкою - [PERSON] , [INFO] , зятем - [PERSON] , [INFO] ; праонукою [PERSON] , [INFO] (а.с.25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.11.2021 року, вих. №627/02-31 державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дроздова О.П. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця не зверталась, доказів постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надала, тобто спадщину після смерті [PERSON] не прийняла (а.с.5). Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні як свідок пояснила, що пропустила строк для прийняття спадщини через те, що не знала про смерть спадкодавця - [PERSON] , а дізналась по вказану обставину після похорон сина. Втратила з нею зв`язок на початку 2016 року. Крім того, через лікування сина не мала грошей для оформлення спадщини. На даний час проживає в будинку, що належить спадкодавцю. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.02.2022 року по справі № 953/15603/20 (провадження № 61-12451св21). Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув 18.04.2017 року, а до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач звернулась 26.10.2021 року, тобто пропуск позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 4 років. Таким чином, посилання позивача на необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини, адже не пов`язане з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на подання заяви про прийняття спадщини. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За вимогами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч.8 ст.83 ЦПК України). За правилами ч.3 ст.49 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Таким чином, позивач не має право змінювати підставу позову після закінчення підготовчого засідання. Позивач підстави позову до закінчення підготовчого засідання не змінював. Отже докази надані на підтвердження обставин, на яких не ґрунтується вимога позивача, відповідно є неналежними. А саме, надані позивачем документи на підтвердження хвороби, лікування та смерті її сина [PERSON] , укладення кредитних договорів судом не прийняті до розгляду, оскільки не подані у встановлений законом строк без поважних причин та не мають значення для розгляду даної справи, оскільки позов про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини заявлений з інших підстав, а саме через необізнаність позивача про факт смерті спадкодавця, а не з підстав хвороби сина чи відсутності коштів на оформлення спадщини, а тому є неналежними доказами. Отже, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивач в підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не надала належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали їй подати заяву про прийняття спадщини у визначений законодавством строк, а зазначені нею причини не визнаються судом поважними. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed