Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

З позовом про поділ майна, набутого під час шлюбу до суду звернулася [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також на Ѕ частину автомобілі марки Toyota Mark II д/н [NUMBER] № кузова [NUMBER] 1998 року випуску та стягнути з відповідача компенсацію у розмірі вартості часьки автомобіля 79677 гривень. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 23.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, а також відстрочено спалу судового збору. Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 992,40 гривень, сплату решти судового збору відстрочено терміном до постановлення рішення у справі. 13.05.2022 року позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивача просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи позовні вимоги тим, що зазначена квартира була придбана у період шлюбу та за спільні кошти подружжя. На даний час шлюб між сторонами розірваний, тому позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частку у спільній сумісній власності подружжя, якою є Ѕ частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що позивачем значно зменшено позовні вимоги , суд вважає, що судовий збір сплачений позивачем у розмірі 992,40 гривень, відповідно до умов чинного законодавства України, а саме закону України «Про судовий збір» є достатнім. Скориставшись своїм правом, 16.05.2022 року адвокат В.В. Василін, діючи в інтересах [PERSON] , надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що є підстави для задоволення позову в частині розділу квартири, оскільки вартість Ѕ частини автомобіля ним сплачена позивачу, про що є відповідна розписка. 16.05.2022 року, до судового засідання з боку представника позивача [PERSON] адвоката Андрєєва І.П., надійшла заява щодо можливості розгляд справи за їх відсутністю, в якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в частині розподілу квартири, щодо постановлення рішення в підготовчому засіднні зеперечень не має. Також в заяві зазначено, що позивач відмовляється від стягнення з відповідача судових витрат в тому числі на правничу допомогу. Також з боку представника відповідача [PERSON] - адвоката Василіна В.В. надійшла заява, в якій не заперечує проти постановлення рішення у підготовчому судовому засіданні, визнавши уточнені позовні вимоги, просить справу розглядати за їх відсутністю. Також в заяві зазначено, що відповідач відмовляється від стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях сторони розпорядилися на свій розсуд. Відповідно до положення ст. 200 ч.3,4 ЦПК України суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 26.04.1996 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Миколаїв, актовий запис №115, який розірваний заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 07.12.2021 року. В ході розгляду справи судом встановлено, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] , а саме 28.11.1996 року [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] , про що свідчить договір купівлі- продажу нерухомого майна № 1892 від 28.11.1996 року, зареєстрований Центральною Одеською біржею, який зареєстровано у КП «ОМБТІ та РОН» 29.11.1996 року за№894 стр.165кн95доп. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу) також вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, про що наголошує ч.2 тієї ж статті. Положення ст. 69 ч.1 СК України наголошує на те, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Згідно п.23\~Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. З огляду на вищенаведене судом достовірно встановлено, що спірне майно набуто сторонами під час шлюбу, а отже являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін. Виходячи з засад виваженості та справедливості, а також беручи до уваги факт визнання позову відповідачем, суд вважає можливим провести розподіл майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину у праві спільної сумісної власності, а саме на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,3 кв.м, в тому числі житловою площею 44,9 кв.м, що була придбана [PERSON] у період перебування у шлюбі з [PERSON] . Крім того, відповідно до ч.1\~ст.142 ЦПК України, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог у підготовчому судовому засіданні до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50%, а саме 496,20 грн., від судового збору сплаченого позивачем у розмірі 992,40 грн. при зверненні до суду з дійсним позовом. На підставі викладеного

Outcome: approved