Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Адвокат Ткаченко О.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позові посилався на те, що під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, їх малолітні діти залишилися проживати разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. При цьому відповідач матеріальної допомоги дітям не надає. Відповідач [PERSON] матеріально забезпечений, так як є фізичною особою-підприємцем та займається різними видами діяльності. Стан здоров`я відповідача задовільний, на його утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей немає. На підставі вищевикладеного, просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, зокрема на [PERSON] у розмірі 2618грн., [PERSON] - у розмірі 2618грн., [PERSON] - у розмірі 2100грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. Окрім цього, просив стягнути з відповідача судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Розгляд справи відбувався у відсутність позивачки [PERSON] та її представника - адвоката Ткаченко О.Ю. Від адвоката Ткаченко О.Ю. на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність його довірительки. Позов підтримав та просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що докази про понесення судових витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення, розміщене на сайті суду. Про причини своєї неявки не повідомив та відзиву на позов, жодних заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивачки не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 листопада 2009 року перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с.8). У шлюбі сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які після припинення фактичних шлюбних відносин проживають разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.11-12). Оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та дітям належним чином матеріально не допомагає, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та займається різними видами діяльності. Зі змісту позовної заяви вбачається, що стан здоров`я відповідача задовільний, на його утриманні непрацездатних осіб та неповнолітніх дітей немає. Так, згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1,2 ст.184 СК України). При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2022 (дати подання позову до суду) і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду, від сплати якого позивачка звільнена (відповідно до кількості вимог щодо кожної дитини окремо).

Outcome: approved