Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Кулібаба М.І., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1026815 від 11 січня 2022 року, в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача[PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 грудня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 1207. В обґрунтування позову зазначив, що між позивачем [PERSON] та відповідачем[PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано 25 грудня 2015 рокуЦентральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №1207. Від шлюбу мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , про що 28.06.2017 року видано свідоцтво про народження, реєстраційний № [NUMBER] , який фактично проживає з позивачем та перебуває на його повному фінансовому та матеріальному забезпечені. Вказав, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Крім того, втрачено почуття любові один до одного, вони не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, окрім того, не мають спільного бюджету та спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім`ї суперечить їх інтересам та інтересам їхнього сина. Представник позивача також зазначив, що шлюб позивача з відповідачем фактично припинив своє існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим є необхідність в юридичному оформленні розлучення. Ухвалою суду від 26 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача [PERSON] - адвокат Кулібаба М.І. в судове засідання засобами електронної пошти подав заяву, яка зареєстрована судом 12 квітня 2022 року за вх. №1790 про розгляд справи без його, як представника позивача, участі, також вказав, що позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу та наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки, разом з копіями відповідних документів із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, а саме: [ADDRESS] , а також направлення судової повістки про виклик в судове засідання на електронну адресу відповідача: [INFO] , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов відповідач до суду не подавала. Судом, при цьому, відзначається, що відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на викладене вище, та, виходячи з вимог ч.3 ст.13 ЦПК України, за якою учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, приймаючи також до уваги, що відповідач [PERSON] , будучи обізнаною щодо цивільної справи за позовом позивача [PERSON] про розірвання шлюбу, за яким (позовом) вона є відповідачем, відзиву на позовну заяву, а так само будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень з приводу поданого позивачем позову про розірвання шлюбу, а також доказів на підтвердження своїх заперечень не подавала, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності в судовому засіданні учасників справи, повідомлених судом в порядку вимог ст.128 ЦПК України, та на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони зареєстрували шлюб25 грудня 2015 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1207 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого додано позивачем до позовної заяви, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, намірів відновлювати їх не мають. Крім того, судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину -малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження за реєстраційним номером [NUMBER] , виданого 28 червня 2017 року в Реджайні, Саскачеван, Канада. За вказаних вище обставин та підстав позову, зазначених позивачем причин для розірвання шлюбу з відповідачем, серед яких позивач зазначив відсутність між ними взаєморозуміння, відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, втрату почуття любові один до одного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя, збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, і, зокрема, позивача, яким пред`явлено позов до суду про розірвання шлюбу з відповідачем. При цьому, судом відзначається, що наполягання позивача на розірванні шлюбу з відповідачем є його волевиявленням, а будь-яке примушування до шлюбу, до проживання його разом з відповідачем, не передбачено Законом і, зокрема, ст. 56 СК України, за змістом якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Крім того, судом відзначається, що добровільність шлюбу, - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При цьому, судом під час судового розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності обставин, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, за яких позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, припинення сторонами шлюбно-сімейних відносин, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, при цьому, суд вважає, що позивач не може бути примушений до шлюбу з відповідачем проти його волі, виходячи при цьому також з відсутності у взаєминах сторін морально-правової основи шлюбу, до якої належать почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, взаєморозуміння, довіри, підтримки та піклування, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу та шлюбно-сімейних відносин суперечить інтересам подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їх малолітньої дитини, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved