Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, у якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 1000000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, як учасник бойових дій, звернувся до відповідача із запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Тернополя вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку. Відповідач відповіді на запит не надав. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2022 по справі №500/4561/21 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 скасовано у частині, яка стосується відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом від 29.06.2021 та визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит про інформацію. Ухвалено у названій частині постанову, якою визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит [PERSON] від 29.06.2021; визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яка полягає у не створені запитуваної публічної інформації та не надання її за запитом [PERSON] від 29.06.2021. Позивач вважає, що внаслідок таких протиправних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, приниженні честі та гідності. Внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, сім`єю та родичами. Завдана шкода спричинила негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи. Для відновлення стану душевної рівноваги йому довелося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля та відстоювати свої права у суді протягом тривалого часу, що також викликало в нього виснаження, психічне напруження, розчарування у діяльності органів державної влади. Ухвалою судді від 02.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 15.02.2022 на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач Виконавчий комітет Тернопільської міської ради заперечує проти задоволення вимог позивача, виходячи з того, що позивачем не надано суду доказів настання внаслідок протиправних дій відповідача по наданню неповної відповіді на його запит про отримання публічної інформації, негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про його душевні страждання та моральну шкоду. Сам лише факт порушення прав позивача не є безумовною та достатньою підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки порушення прав людини з боку суб`єкта владних повноважень завжди викликає негативні емоції, але які не завжди досягають рівня страждання або приниження, чим може бути заподіяна моральна шкода, що і потребує доведення ряду обставин. Позивач штучно створює передумови для звернення з позовами до органів влади та місцевого самоврядування про відшкодування моральної шкоди, що вбачається із наявності у Державному реєстрі судових рішень понад восьми десятків подібних справ за заявами інших осіб, серед числа яких є позивач. З аналогічними запитами про наявність вільних земельних ділянок [PERSON] та інші особи зверталися до органів місцевого самоврядування по всій території України. Тому, з огляду на те, що позивач готує велику кількість процесуальних документів (в т. ч. запитів, звернень, позовних заяв, відзивів, заперечень, апеляційних та касаційних скарг), постійно контролює строки виконання документів, він перебуває у працездатному стані, з стійкою психоемоційною напругою, сконцентрованістю, уважністю до деталей. Також, заявлений до стягнення позивачем розмір моральної шкоди в сумі 1000000,00 грн. не підтверджується жодним доказом та спрямований на безпідставне збагачення позивача, в той час, як в тексті позову [PERSON] обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 39000,00 грн. Ухвалою суду від 19.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечив. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст.\~247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно посвідчення серії [NUMBER] виданого 17.04.2019 [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. 20.01.2022 Восьмим апеляційним адміністративним судом розглянуто апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі №500/4561/21 за адміністративним позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради про визнання дії та бездіяльності протиправними. В ході розгляду справи встановлено, що 29.06.2021 позивач звернувся до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради із запитом про надання публічної інформації про наявність на території м. Тернопіль вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель i споруд з місцями (орієнтирами) розташування станом на 29.06.2021 та на час розгляду запиту. 21.07.2021 позивачем отримано лист-відповідь від Тернопільської міської ради за вихідним №15199-Ф від 16.07.2020, в якій зазначалось: «Матеріали затверджених міською радою містобудівних документацій оприлюдненні на офіційному веб-сайті Тернопільської міської радив розділі «Містобудівна документація». Позивач вважає, таку відповідь Тернопільської міської ради протиправною, оскільки оприлюднення інформації розпорядником не звільняє від обов`язку надати публічну інформацію па запит. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 позовні вимоги задоволено частково. Зобов`язано Виконавчий комітет Тернопільської міської ради повторно розглянути запит [PERSON] від 29.06.2021 та надати йому відповідь на нього. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. За результатами розгляду апеляційної скарги позивача Восьмим апеляційним адміністративним судом ухвалено: «Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 500/4561/21 скасувати у частині, яка стосується відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом від 29.06.2020 р. та визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`яти денного строку надання інформації на запит про інформацію. Ухвалити у названій частині постанову, якою: визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо недотримання встановленого законом п`яти денного строку надання інформації на запит [PERSON] від 29.06.2020р.; визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яка полягає у не створені запитуваної публічної інформації та не надання її за запитом [PERSON] від 29.06.2020р. У решті рішення суду, яке стосується відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо неповідомлення [PERSON] про направлення запиту від 29.06.2021року до Тернопільської міської ради та про визнання протиправною бездіяльності Тернопільської міської ради щодо не надання публічної інформації за запитом від 29.06.2020 р.- залишити без змін.» Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. При вирішенні спору про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому, кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади та органом місцевого самоврядування, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Спричинення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій відповідача, а саме не надання відповіді на запит, йому були спричиненні душевні страждання, була принижена його честь та гідність, були порушені його нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, сім`єю та родичами, виникли негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи. Для відновлення стану душевної рівноваги йому довелося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля та відстоювати свої права у суді протягом тривалого часу, що також викликало в нього виснаження, психічне напруження, розчарування у діяльності органів державної влади. При цьому, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. ст.\~1173, 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи їх посадової або службової особи, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування йому шкоди у розумінні статей 1167, 1173, 1174 ЦК України, що позивачем зроблено не було. Сам факт визнання бездіяльності відповідача протиправною не може бути єдиною та безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки доведенню підлягають не лише факт порушення, але і факт завдання такими діями чи бездіяльністю моральної шкоди. Суд вважає доведеним той факт, що бездіяльність відповідача викликала негативні емоції позивача, проте ці негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду, оскільки у даному випадку мало місце одноразове, нетривале порушення, яке в подальшому було усунено. Таким чином, позивачем, у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача. З огляду на викладене, враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи мотиви протиправних дій відповідача, їх інтенсивність, тривалість, психологічні наслідки та стан здоров`я позивача, суд дійшов висновку, що такі негативні емоції не досягли рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду, а відтак у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до п. 58 Рішення ЄСПЛ по справі «Серявін та інші проти України» (Заява №4909/04) від 10 лютого 2010 року визначено, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Так як у задоволенні позову позивача, якого звільнено від сплати судового збору, відмовлено, а відповідач судових витрат не поніс, відповідно до статті 141 ЦПК України, розподіл судових витрат не здійснюється.

Outcome: dismissed