Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просять: визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - житловим будинком по [ADDRESS] , у зв`язку із його вибуттям на постійне проживання до іншого населенного пункту, в будинок [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі договору дарування житлового будинку від 14.03.2009 р., вона - [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що в цьому будинку зареєстрований, але не проживає відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 1990 року по теперішній час. Стверджує, що їй відомо про те, що відповідач фактично проживає за іншою адресою: [ADDRESS] , де забезпечений житлом і більше не повернеться в її будинок. Звертає увагу, що на її усні неодноразові прохання по телефону про добровільне зняття з реєстрації, відповідач не бажає знятись з реєстрації в її житловому будинку [ADDRESS] . Наголошує, що всі витрати по оплаті комунальних послуг та утриманню будинку, несе вона сама, але для неї це обтяжливо, оскільки вона є особою з інвалідністю 2 групи та отримує лише пенсію по інвалідності і через формальну реєстрацію відповідача, вона не може оформити житлову субсидію. В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала заяву, в якій остання просила суд, проводити розгляд даної цивільної справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце проведення судового засідання, повідомлявся належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідачі також викликалися в суд через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України». Згідно інформації, опублікованої на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Оголошення про виклик до суду», відповідачі були повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, але у судове засідання так і не з`явилися, тому, зі згоди позивача, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд, вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. Згідно Договору дарування житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №663 від 14.03.2009 р., [PERSON] , подарував, а [PERSON] прийняла в дар житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22223162 від 20.03.2009 р., [PERSON] , являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі Договору дарування зареєстрованого в реєстрі за №663 від 14.03.2009 р.. Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання жительки с.Боршів - [PERSON] , виданого старостою Боршівського старостинського округу Перемишлянської міської ради № 78 від 15.12.2021 р., при обстеженні умов проживання останньої, було встановлено, що така проживає у власному житловому будинку. Також в будинку зареєстрований її племінник [PERSON] , 1989 р.н., який в даному житловому будинку ніколи не проживав і не проживає. Відповідно до Довідки виданої старостою Боршівського старостинського округу Перемишлянської міської ради №477 від 15.10.2021 р., [PERSON] , 1989 р.н., дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , а фактично ніколи не проживав. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина України на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно із ст.ст.71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням унаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає тривалий час, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved