Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

31.01.2022р. Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою (а.с. № 3-4). В обґрунтування\~позовних вимог,\~позивач посилався\~на те,\~що 09.08.2020р.\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~марки «Ford»\~д/н\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] \~та автомобіля\~марки «Hyundai\~Santafe»\~д/н\~ [NUMBER] \~під \~керування \~водія [PERSON] ,\~внаслідок чого\~автомобілі \~отримали пошкодження\~та власнику\~автомобіля «Hyundai Santafe»\~завдано матеріальних\~збитків,\~постраждалих \~осіб немає.\~Постановою \~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~29.09.2020р.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~у справі\~№202/5171/20\~водія [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративного правопорушення\~передбаченого ст.124\~КУпАП та\~накладено на\~останнього адміністративне\~стягнення у\~вигляді штрафу\~на користь\~держави в\~сумі 340\~грн.\~На час\~ДТП цивільно-правова\~відповідальність водія\~ [PERSON] \~не була\~застрахована жодним\~чинним полісом\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів.\~Внаслідок ДТП\~власнику автомобіля\~«Hyundai\~Santafe»\~д/н\~ [NUMBER] \~завдано майнову\~шкоду,\~яка повинна\~бути відшкодована\~заподіювачем шкоди\~або відповідальною\~особою.\~18.08.2020р.\~із заявою\~про виплату\~страхового відшкодування\~до М(Т)СБУ\~звернувся представник\~власника автомобіля\~«Hyundai Santafe» - [PERSON] . Згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу за №090820, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Hyundai Santafe» складає 21 066грн. 65коп. М(Т)СБУ визначило розмір регламентної виплати потерпілій у розмірі 22 592грн. 66коп. та 05.01.2021р. відповідна сума коштів була перерахована потерпілій [PERSON] . Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», М(Т)СБУ отримало право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що відбулася з вини [PERSON] , загальна сума яких складає 22 592грн. 66коп., з яких 21 066грн. 65коп. сума сплаченого відшкодування, 1 526грн. оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 481грн. Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 22.02.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №44). Позивач про дату та час розгляду справи на 31.03.2022р. та 25.05.2022р. був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №47, 57). 29.03.2022р. та 20.05.2022р. на адресу суду надійшли клопотання представника позивача Сечки С.В. (діє на підставі довіреності - а.с.№50, 63), по тексту яких представник зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №48, 60). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 31.03.2022р. та 25.05.2022р., двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою, наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 43). Між тим, направлені відповідачу виклики повернулися на адресу суду з позначками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 59). Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 25.05.2022р., на яке відповідач також не відреагував (а.с. №58). Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень та п.4 ч. 8, ч. 11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі поспіль не з`явився, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 25.05.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09.08.2020р.\~мала місце\~дорожньо-транспортна\~пригода за\~участю автомобіля\~марки «Ford»\~д/н\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] ,\~та автомобіля\~марки «Hyundai\~Santafe»\~д/н\~ [NUMBER] ,\~внаслідок якої\~автомобілю «Hyundai Santafe» завдано матеріальних збитків, постраждалих осіб немає. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2020р. у справі №202/5171/20 водія [PERSON] визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. (а.с. №5). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже,\~в результаті\~даної ДТП\~з вини\~ \~водія [PERSON] \~ був\~ пошкоджений\~ автомобіль\~марки «Hyundai Santafe» д/н [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була забезпечена договором (страховим полісом) №193670586, страховик СК «Кредо», терміном дії з 30.03.2020р. по 29.03.2021р. (а.с. №12). \~ \~ \~ \~ На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору ОСЦПВ (а.с. №6). Згідно висновку\~експертного дослідження\~авто-товарознавця\~по визначенню\~вартості матеріального\~збитку №090820\~вартість матеріального\~збитку нанесеного\~власнику автомобіля\~«Hyundai Santafe» д/н [NUMBER] складає 21 066грн. 65коп. (а.с. №13-29). Завдана шкода особисто винуватцем ДТП [PERSON] потерпілій відшкодована не була. У зв`язку з чим представник власника пошкодженого автомобіля [PERSON] , з метою отримання страхового відшкодування, звернувся до М(Т)СБУ з відповідною заявою від 18.08.2020р., яка зареєстрована М(Т)СБУ 27.08.2020р. (а.с. №10). У зв`язку\~з настанням\~ події,\~передбаченої ст.41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~розглянувши заяву\~власника пошкодженого\~автомобіля,\~М(Т)СБУ\~ було\~прийнято рішення\~(Наказ\~№3.1/5\~від 04.01.2021р.\~-\~а.с.\~№31)\~про відшкодування\~шкоди та\~власнику автомобіля\~марки «Hyundai Santafe» д/н [NUMBER] [PERSON] виплачено грошові кошти у розмірі 22 592рн. 66коп., що підтверджується платіжними дорученнями №2 від 05.01.2021р. та №2544029 від 06.11.2020р. (а.с. №34, 35), розмір відшкодування включає: 21 066грн. 66коп. - сума сплаченого відшкодування, 1 526грн. оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п.«а» ч.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги висновок експертного дослідження авто-товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку №090820, по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу. Згідно ч.1 та 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно п.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. М(Т)СБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та здійснило регламентну виплату потерпілій особі - [PERSON] . Отже, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону після проведення виплати потерпілій особі у М(Т)СБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі понесених витрат, що складає 21 066грн. 66коп. - сума сплаченого відшкодування, 1 526грн. - оплата послуг аварійного комісара (експерта), які позивач просив стягнути з відповідача, а загалом 22 592грн. 66коп., сплата яких підтверджується платіжними дорученнями №2 від 05.01.2021р. та №2544029 від 06.11.2020р. Як зазначено в правовій позиції, яка була висловлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2188цс16 від 16.11.2016р.: «Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність». Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми у розмірі 22 592грн. 66коп., перейшло право вимоги, яке [PERSON] на підставі ст.ст. 1187, 1188 ЦК України, мала би до відповідача [PERSON] , а відтак, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог М(Т)СБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 481грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved