Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів в розмірі по 3000 грн щомісячно на утримання дітей: дочки [PERSON] та сина [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у шлюбі з відповідачем народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду від 17.03.2020 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти мешкають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак працює на сезонних роботах, є працездатним, за станом здоров`я може працювати та сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Між тим свої обов`язки щодо виховання та утримання дітей він не виконує, а вона самостійно не має змоги забезпечити дітей всім необхідним. З огляду на викладене, позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього на її користь аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні представник позивачки вимоги позову підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей, однак у меншому розмірі, ніж просить позивачка. Зазначив, що в даний час не працює і немає стабільного доходу. Просив стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Більшу суму сплачувати не в змозі у зв`язку з відсутністю постійної роботи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком народжених у шлюбі з позивачкою дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Діти є неповнолітніми та проживають з матір`ю. В добровільному порядку питання щодо утримання неповнолітніх дітей позивачка та відповідач не вирішили. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту ст. 180 Сімейного кодексу України видно, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд, визначаючи розмір аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки та платника аліментів. Виходячи з наведених представником позивачки доводів, висловлених відповідачем заперечень, беручи до уваги досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial