Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

12.01.2022 позивач [PERSON] звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 80 390,00 грн. невиплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09.08.2021 у с. Прибужани відбулося ДТП за участі автомобіля «Мерседес Бенц Е220» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипедиста [PERSON] в результаті якої, останній помер. Будучи членом сім`ї покійного, позивач звернувся до страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля, з метою отримання відшкодування, проте йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю вини водія застрахованого транспортного засобу. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду. Ухвалою судді від 19.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 15.02.2022 до суду надійшов відзив від представника відповідача у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки водій [PERSON] згідно висновку експерта був позбавлений можливості уникнути зіткнення, а тому мала місце непереборна сила, що є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування шкоди згідно ст. 1187 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, хоча про час та місце слухання був повідомлений належним чином. З огляду на це, а також наявність відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника відповідача. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 09.08.2021близько 14:30 год. по вул. Миру, 54 у с. Прибужани Львівського району Львівської області відбулося ДТП за участі автомобіля «Мерседес Бенц Е220» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипеда сірого кольору під керуванням велосипедиста [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вказане доводиться витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №12021140000000745 та не заперечується сторонами. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] , а згідно довідки про причину його смерті, такою є множинні тілесні ушкодження при зіткненні з авто. Відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30.09.2021 кримінальне провадження №12021140000000745 від 09.08.2021 за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова слідчого мотивована тим, що згідно висновків експертиз, причиною настання ДТП була суперечність дій велосипедиста [PERSON] правилам дорожнього руху, а водій [PERSON] був позбавлений можливості уникнути зіткнення. Як видно з полісу №204313393, цивільна відповідальність водія транспортного засобу «Мерседес Бенц Е220» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ Україна». Термін дії полісу з 06.06.2021 по 05.06.2022 (а.с. 41). Також судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином покійного [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про його народження від 18.06.1988. Відповідно до товарних чеків від 08.09.2021 та 09.09.2021 поніс витрати на поховання батька у загальній сумі 8390 грн. (а.с. 13-14). Заявою від 08.09.2021 представник позивача звернувся до ПАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 8390 грн. витрат на поховання та 72 000 грн. моральної шкоди. У відповідь на таку заяву, представник ПАТ СК «ПЗУ Україна» листом від 13.12.2021 повідомив, що оскільки кримінальне провадження відносно водія [PERSON] закрито за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, то відсутні підстави для виплати страхового відшкодування. Відтак, спір між сторонами виник щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки при обставинах, коли ДТП яка настала внаслідок порушення правил дорожнього руху не водієм транспортного засобу, цивільна відповідальність якого застрахована. Відповідач вважає, що така шкода не підлягає відшкодуванню, оскільки шкода завдана внаслідок непереборної сили - Вирішуючи такий спір суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. З фактичних обставин справи видно, що смерть велосипедиста [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Мерседес Бенц Е220» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , а тому, суд вважає, що між шкодою, яка завдана позивачу та дією джерела підвищеної небезпеки є причинно-наслідковий зв`язок. Враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини. Посилання відповідача щодо існування обставин непереборної сили суд відхиляє. Так, під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події, тобто ті, які мають зовнішній характер. Це зокрема підтверджується законодавчим підходом , який викладено у пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України. Як видно з обставин справи, будь-якої надзвичайної або невідворотної події не було, а мало місце порушення правил дорожнього руху одним з його учасників, що очевидно не може бути віднесено до поняття «непереборна сила». Посилання представника відповідача на той факт, що відповідно до висновку експерта та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у водія [PERSON] була відсутня технічна можливість уникнути ДТП, суд оцінює як обставину, яка виключає наявність складу кримінального правопорушення у діях водія [PERSON] , проте не вказує на відсутність у нього обов`язку відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. Водночас, як видно з встановлених судом обставин справи, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 27.3. цього закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. А статтею 27.4. цього закону визначено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата у місячному розмірі станом на 1 січня становить 6000 грн. З оцінених судом доказів встановлено та не заперечується учасниками справи, що загальний розмір витрат на поховання [PERSON] складає 8390 грн., що є в межах 12 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку. Також, суд вважає, що завдана моральна шкода, яка заподіяна позивачу, як сину покійного [PERSON] та полягає у сильних душевних хвилюваннях і вимушених життєвих змінах хоч і виходить за межі ліміту відповідальності страховика, проте стягненню підлягає у межах визначених законом, а саме 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 72 000,00 грн. Відтак, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення повністю. Щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на користь держави, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то враховуючи клопотання представника позивача, суд призначає судове засідання для вирішення даного питання, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved