Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

18.05.2022 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] внаслідок систематичного вчинення психологічного, морального та фізичного домашнього насильства. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані заявниця з сином [PERSON] , [INFO] , онукою [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] . Співвласниками даної квартири є заявниця [PERSON] та донька [PERSON] , фактично за адресою проживають заявниця, онука [PERSON] та син [PERSON] . Заявниця та її онука потерпають від морального та фізичногшо насилля від сина [PERSON] , скандали починаються через онуку [PERSON] , бо коли [PERSON] знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, постійно кричить, і на заклики його з боку заявниці зупинити лайку, відповідає у нецензурній та грубій формі та погрожує фізичною розправою в бік заявниці [PERSON] . Почалося це все з 2017 року коли [PERSON] почав вживати алкогольні напої у великій кількості. Заявниця [PERSON] є інвалідом 3 групи, син [PERSON] знає про це і спеціально доводить заявницю до нервування, а саме: ходить по квартирі взутим, посуд ставить в раковину не митий, серед ночі включає гучно музику, пральню машинку, щоб створювати шум, відчиняє двері у кімнату заявниці і запитує, «Чи не здохла ти?». У 2017 році заявниця звернулася до дільничного інспектора, який передав справу на розгляд суду, який під час розгляду справи суддя сказав, що неправильно сформовані документи і сину нічого не буде. З тих пір [PERSON] вважає, що все йому минеться без покарання, лякає всіх рушницею, дозволу на яку у нього немає. Зверталася заявниці і до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , викликали для бесіди, але він не відповідав на дзвінки та не з`являвсья на прийом. Онука заявниці навчається у школі № 259, проте її батько [PERSON] жодного разу не цікавився її навчанням, уроки з онукою робить заявниця [PERSON] , батьківські збори відвідує [PERSON] , до лікаря також водить заявниця. Весь грудень 2021 року кожні два дні у заявниці разом з онукою [PERSON] було життя страху, моральний стан був сильно пригнічений, бо [PERSON] весь час кричав нецензурною лайкою. 19.12.2021 року довелося викликати поліцію, бо [PERSON] погрожував фізичною розправою, а саме відрубати голову заявниці, на підтвердження чого заніс у квартиру сокиру. На вказаний виклик приїхала поліція та склала протокол про вчинення домашнього насильства. З 20.12.2021 року заявниця разом з онукою проживала у подруги до новорічних канікул, бо дома були постійні крики, було дуже тяжко психологічно, що призвело з боку заявниці звернення до лікаря-невропатолога. На новорічні канікули заявниця разом з онукою поїхали до її сестри в м. Миронівка, Київської області. 09.01.2022 року вони повернулися до дому, проте насильство над ними продовжувалося. 12.01.2022 року під час збирання онуки [PERSON] до школи, [PERSON] не сподобалось, які наділа штани [PERSON] , і він підскочив до заявниці взявши сокиру у руки, підставив до горла [PERSON] і кричав , що відрубає голову. Після чого почав бити по голові, потім по спині, а потім виштовхав з квартири. Заявниця викликала поліцію, при прибутті поліція склала протокол про вчинення домашнього насильства. [PERSON] кидався на поліцейських, і на нього також склали протокол щодо злісної непокори законній вимозі працівника поліції. Поки онука була в школі заявниця ходила по вулиці, [PERSON] багато разів дзвонив до заявниці і погрожував. Як скінчилися уроки, заявниця разом з онукою пішли до подруги. [PERSON] дзвонив по черзі то заявниці, то доньці і погрожував, що буде застосовувати фізичне насильство коли вони повернуться додому. При повернені додому онука побачила у вікні батька, що стояв біля вікна, , від страху у дитини підкосилися ноги і вона присіла, її трусило. В котрий випадок заявниця викликала поліцію. Поліція довго вмовляла [PERSON] зайти до квартири, [PERSON] знову кидався на поліцейських битися, поліцією було складено протокол щодо злісної непокори законній вимозі працівника поліції. В той же вечір поліцейські поселили заявницю та онуку в кризову кімнату. По закінченню терміну перебування там вони переселилися в приют через соціальну службу. На нервовій почві у заявниці німіють ноги, [PERSON] завдав [PERSON] струс мозку. Заявниця зазначає, що постійно зазнає психологічного тиску з боку [PERSON] . На її адресу та на адресу членів сім`ї постійно надходять погрози вбивством, як в телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. Крім того, агресивна поведінка [PERSON] вже почала турбувати сусідів, оскільки він погрожує і сусідам. На даний час заявниця, турбуючись за своє та онуки життя, вимушена переховуватися від [PERSON] . Враховуючи викладені осбтавини, заявник вважає, що лише шляхом видачі обмежувального припису можна припинити насильницькі дії, що вчиняються заінтересованою особою відносно неї та дитини. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву за викладеними обставинами та просила про її задоволення. Представник заявниці заву підтримала та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За адресою [ADDRESS] , зареєстровані заявниця з сином [PERSON] , [INFO] , онукою [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] . Співвласниками даної квартири є заявниця [PERSON] та донька [PERSON] , фактично за адресою проживають заявниця, онука [PERSON] та син [PERSON] . Заявниця та її онука потерпають від морального та фізичногшо насилля від сина [PERSON] , скандали починаються через онуку [PERSON] , бо коли [PERSON] знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, постійно кричить, і на заклики його з боку заявниці зупинити лайку, відповідає у нецензурній та грубій формі та погрожує фізичною розправою в бік заявниці [PERSON] . Почалося це все з 2017 року коли [PERSON] почав вживати алкогольні напої у великій кількості. Заявниця [PERSON] є інвалідом 3 групи, син [PERSON] знає про це і спеціально доводить заявницю до нервування, а саме: ходить по квартирі взутим, посуд ставить в раковину не митий, серед ночі включає гучно музику, пральню машинку, щоб створювати шум, відчиняє двері у кімнату заявниці і запитує, «Чи не здохла ти?». У 2017 році заявниця звернулася до дільничного інспектора, який передав справу на розгляд суду, який під час розгляду справи суддя сказав, що неправильно сформовані документи і сину нічого не буде. З тих пір [PERSON] вважає, що все йому минеться без покарання, лякає всіх рушницею, дозволу на яку у нього немає. Зверталася заявниці і до служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , викликали для бесіди, але він не відповідав на дзвінки та не з`являвсья на прийом. Онука заявниці навчається у школі № 259, проте її батько [PERSON] жодного разу не цікавився її навчанням, уроки з онукою робить заявниця [PERSON] , батьківські збори відвідує [PERSON] , до лікаря також водить заявниця. Весь грудень 2021 року кожні два дні у заявниці разом з онукою [PERSON] було життя страху, моральний стан був сильно пригнічений, бо [PERSON] весь час кричав нецензурною лайкою. 19.12.2021 року довелося викликати поліцію, бо [PERSON] погрожував фізичною розправою, а саме відрубати голову заявниці, на підтвердження чого заніс у квартиру сокиру. На вказаний виклик приїхала поліція та склала протокол про вчинення домашнього насильства. З 20.12.2021 року заявниця разом з онукою проживала у подруги до новорічних канікул, бо дома були постійні крики, було дуже тяжко психологічно, що призвело з боку заявниці звернення до лікаря-невропатолога. На новорічні канікули заявниця разом з онукою поїхали до її сестри в м. Миронівка, Київської області. 09.01.2022 року вони повернулися до дому, проте насильство над ними продовжувалося. 12.01.2022 року під час збирання онуки [PERSON] до школи, [PERSON] не сподобалось, які наділа штани [PERSON] , і він підскочив до заявниці взявши сокиру у руки, підставив до горла [PERSON] і кричав , що відрубає голову. Після чого почав бити по голові, потім по спині, а потім виштовхав з квартири. Заявниця викликала поліцію, при прибутті поліція склала протокол про вчинення домашнього насильства. [PERSON] кидався на поліцейських, і на нього також склали протокол щодо злісної непокори законній вимозі працівника поліції. Поки онука була в школі заявниця ходила по вулиці, [PERSON] багато разів дзвонив до заявниці і погрожував. Як скінчилися уроки, заявниця разом з онукою пішли до подруги. [PERSON] дзвонив по черзі то заявниці, то доньці і погрожував, що буде застосовувати фізичне насильство коли вони повернуться додому. При повернені додому онука побачила у вікні батька, що стояв біля вікна, , від страху у дитини підкосилися ноги і вона присіла, її трусило. В котрий випадок заявниця викликала поліцію. Поліція довго вмовляла [PERSON] зайти до квартири, [PERSON] знову кидався на поліцейських битися, поліцією було складено протокол щодо злісної непокори законній вимозі працівника поліції. В той же вечір поліцейські поселили заявницю та онуку в кризову кімнату. По закінченню терміну перебування там вони переселилися в приют через соціальну службу. На нервовій почві у заявниці німіють ноги, [PERSON] завдав [PERSON] струс мозку. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Так, судом встановлено, що учасники справи є близькими родичами, разом з ними проживає малолітня дитинга, яка заявниці є онукою, а для заінтересованої особи [PERSON] донькою, проживають разом, місцем проживання дитини є місце проживання бабусі та батька. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань. Починаючи з 2017 року. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї та доньки психологічне та фізичне насильство. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують вчинення домашнього насильства відносно неповнолітньої [PERSON] , а тому суд вважає, про задоволення заяви щодо видачі обмежувального припису для захисту неповнолітньої [PERSON] . При цьому, враховуючи надані заявницею докази, суд вважає, що заявниця, як жертва домашнього насильства потребує захисту у порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підставі викладеного,

Outcome: approved