Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення [PERSON] 23-річного віку - у зв`язку з тим, яка обставина настане першою. В обгрунтування позову зазначає, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.10.2006р. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . На даний час син є повнолітнім та з 14.09.2020 року є студентом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» теплоенергетичного факультету. Навчається на денній формі, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Вартість навчання складає 25 900,00 грн. за один начальний рік, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 103 600,00 грн. Також вказує, що вона є працевлаштована, отримує заробітну плату в розмірі 5 300,00 грн. щомісяця, за один навчальний рік сплатила необхідну суму. При цьому позивач вважає, що відповідач також повинен брати участь у житті спільного сина та матеріально йому допомагати, забезпечувати належний рівень навчання. Хоча відповідач не працевлаштований, однак він виїжджає на заробітки до Канади, а, отже, може утримувати спільну дитину. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.05.2021р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, за яким просить визначити щомісячний розмір аліментів на дитину в сумі 1 000,00 грн. та зазначає, що від свого обов`язку утримувати сина ніколи не ухилявся і навіть після досягнення ним повноліття по можливості перераховував кошти на його банківську картку, окрім того купував та пересилав сину одяг, гаджети. При визначенні розміру аліментів просить врахувати, що на його утриманні знаходяться дві неповнолітні доньки, які народилися від другого шлюбу з [PERSON] , а також повнолітній син [PERSON] , який ніде не працює і проживає разом з ним. Також відповідач звертає увагу, що він не працює, стабільного доходу не має, а, отже, не має повноцінної фінансової можливості надавати сину [PERSON] матеріальну допомогу. Розгляд справи відповідач просив провести за його відсутності. Позивач надала до матеріалів справи відповідь на відзив, за яким підтримала позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що відповідачем не наведено належної аргументації та заперечень проти позовних вимог та не надано жодних доказів на спростування тверджень позивача. Щодо посилань відповідача на добровільну допомогу сину, то зазначила, що такі платежі вчиняються відповідачем у незначних розмірах, які не надають належного матеріального забезпечення дитини, не носять системний характер, а дитина, у свою чергу, потребує матеріальної підтримки постійно. Третя особа письмових пояснень щодо позову чи відзиву до матеріалів справи не надала. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. Позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24.10.2006р. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. На даний час син позивача та відповідача [PERSON] досягнув повноліття і є студентом теплоенергетичного факультету КПІ ім. Ігоря Сікорського, денної форми навчання за договором і закінчує університет 30.06.2024р. Згідно Договору про надання платної освітньої послуги №1500/20-138 від 22.09.2020р. загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 103 600,00 грн. Вартість освітньої послуги за кожен наступний рік навчання складається із вартості попереднього року навчання, збільшеної на рівень інфляції за попередній календарний рік. Вартість освітньої послуги навчання становить 2020 - 2021 навчальний рік - 25 900,00 грн. Замовник вносить плату щосеместрово. Позивачка згідно довідки від 29.01.2021р. №2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Здоров`я України. Медичні видання» є працюючою особою, має посаду менеджера з логістики, доходи за період січень - грудень 2020р. склали 63 600,00 грн. У зв`язку з навчанням, як вказує позивач, спільна з відповідачем дитина потребує матеріальної допомоги, а відповідач, на її думку, може надавати таку допомогу. Відповідач просить визначити щомісячний розмір аліментів у сумі 1 000,00 грн., звертаючи увагу на відсутність у нього надавати повноцінну матеріальну допомогу, та враховуючи наявність на його утриманні двох неповнолітніх доньок від другого шлюбу, а також повнолітнього сина дружини, який не працює та проживає разом з ним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У ч. 2 цієї ж статті зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 Сімейного кодексу України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не бере участі в утриманні дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При вирішенні спору, суд враховує наступні обставини, а саме, те, що син позивача та відповідача є повнолітньою особою, навчається, потребує матеріальної допомоги, відповідач, у свою чергу, є особою працездатного віку, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Щодо іншої дитини [PERSON] , то матеріалами справи не підтверджується, що відповідач є батьком цієї дитини, належних доказів цьому відповідачем не надано суду. Предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів повнолітнього сина, який продовжує навчання, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. При цьому, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання сина в розмірі 3 500,00 грн. Згідно зі статтею 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається, позов [PERSON] був направлений до суду поштою 22.04.2021р. Таким чином, аліменти слід призначити з 22.04.2021р. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial