Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом [PERSON] до [PERSON] , за яким просить розірвати шлюбу, стягнути аліменти, визначити місця проживання дитини й участь батька у її вихованні. 25 квітня 2022 року ухвалою суду було роз`єднано позовні вимоги та відкрито провадження за позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 17 червня 2016 року Малиновським районним у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 928, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданий 17 червня 2016 року. Позивач обґрунтовує свої вимоги таким. 17 червня 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Малиновському районному у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис №928, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 17 червня 2016 року. Подружжя втратило взаємну повагу та співчуття, залишатися в шлюбі де є лише непорозуміння та розлад, відсутність впевненості та бажання охороняти цей шлюб. З дому батьків відповідача, де позивачка проживала разом із дитиною та відповідачем, її неодноразово виштовхували та зазначали, що тут вона не хазяйка, повинна дотримуватись правил, які встановлює чоловік та його батьки, або їхати до себе додому. Тому, позивач вважає що і для неї і насамперед для дитини буде краще перебувати у себе вдома, в здоровій обстановці, поруч із рідними людьми, які забезпечують і турботу і всебічну підтримку. Постійні сварки, свідком яких вимушено стає дитина, тяжким чином впливають на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дитині душевні страждання. Спільного господарства сторони не ведуть, у відновленні шлюбних відносин не зацікавлені. Дані обставини роблять неможливим подальше спільне проживання, примирення між сторонами неможливе, відновлення шлюбних стосунків суперечить інтересам кожного з подружжя. Від шлюбу є: малолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивач надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач 25 травня 2022 року надав до суду відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, у якій зазначив, що шлюб між позивачем та відповідачем повинен бути розірваним з наступних підстав: стосунки між сторонами погіршилися, фактичних шлюбних відносин немає, спільного господарства сторони не ведуть, але позивач із відповідачем намагалися зберегти сім`ю, жити задля сина. Неприязних стосунків не було, але кожен має різні інтереси та погляди на життя. Тому продовжувати бути у шлюбі, і створювати ідилію ніби у сторін повноцінна сім`я немає сенсу. Відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Готовий підтримувати сина в навчанні та вихованні спільно з позивачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 17 червня 2016 року Малиновським районним у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис №928, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданий 17 червня 2016 року. Сімейні відносини фактично припинені, сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство між сторонами не ведеться. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного, а також єдність цілей та мети створення та існування спільної сім`ї. Сторони є різними за характерами людьми, у них різні погляди на подружнє життя, у зв`язку з чим в родині склалися відчужені відносини. Несумісність характерів сторін призвела до припинення шлюбних відносин. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім`ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Від шлюбу є повнолітній син [PERSON] , [INFO] ; неповнолітній син [PERSON] [INFO] . При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України), суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу. Позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, а тому суд вважає витрати по оплаті судового збору компенсувати за рахунок держави. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом роз`яснюється, що повернення судового збору з Державного бюджету України здійснюється органами Казначейства у відповідності до Порядку повернення коштів, помилково або надмірну зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787. У разі\~повернення судового\~збору (крім\~помилково)\~до органу\~Казначейства платником\~(заявником)\~подається копія\~судового рішення,\~засвідчена належним\~чином. Копія судового\~рішення,\~засвідчена належним\~чином,\~подається платником\~до органу\~Казначейства разом\~з його\~заявою про\~повернення коштів\~з бюджету\~та оригіналом\~або копією\~документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі. Згідно зі ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved