Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2020. Шлюб зареєстрований Центральним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №464. Від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На теперішній час позивач та відповідач не мешкають разом. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, а саме добровільно не надає матеріальної допомоги на її утримання та на утримання доньки. хоча має таку можливість. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на неї, як дружину з якою проживає дитина, та на дитину, оскільки є працездатним та не має інших неповнолітніх дітей. Позивач не може працювати, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі не явки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи без фіксації судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбних відносинах, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 10 жовтня 2020 року Центральним районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №464. Відповідно до Свідоцтва про народження, Серії [NUMBER] від 04.05.2022 року виданого Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №355, підтверджено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі\~за вибором того з батьків\~або інших законних представників дитини,\~разом з яким проживає дитина. В цей же час, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду\~за позовом одержувача аліментів. При визначенні\~розміру аліментів,\~згідно зі\~ст.\~182\~СК України,\~враховується 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що відповідач здатен надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дочки. При визначені розміру аліментів суд враховує, що позивачкою не надано жодних доказів стосовно розміру доходів відповідача та його витрат, які б свідчили про здатність останнього надавати допомогу на утримання дитини в заявленому позивачкою розмірі. З урахуванням зазначеного, враховуючи спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини, встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини, в розмірі ј частини доходів з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання позивача, як дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з наступного. Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Положеннями\~статті 84\~СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зазначене право дружина має і в разі розірвання шлюбу. Положеннями частини четвертої\~ст.84\~СК України регламентовано, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, проте матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. У\~Сімейному кодексі\~України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. За положеннями з ч. 1 статті\~12, ч. 1 статті\~81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст. 77 ЦПК України). Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про реальний розмір доходів відповідача. Відповідач є молодою людиною працездатного віку, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що він фінансово неспроможний у зв`язку з чим не може надавати допомогу позивачу з якою має дитину, не надав. Частиною 1\~статті 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Наведеними доказами підтверджується, що позивачка має право на утримання від відповідача, а останній може надавати їй матеріальну допомогу, оскільки зворотного відповідачем не доведено. Суд враховує відсутність доказів фінансової неспроможності відповідача надавати допомогу дружині, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає можливим задовольнити вимоги частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення їх донькою трьох років. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн. На підставі\~викладеного ,\~

Outcome: partial