Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що у жовтні 2017 року банк запустив новий проект monobank, в рамках якого відкривалися поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в банку опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. Згідно розділу «Терміни та визначення» Умов мобільний додаток - сервіс банку, що дозволяє клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатку, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки MasterCard. Договір є змішаним, оскільки у ньому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунку, договору про споживчий кредит. Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг «monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом Анкети-заяви та отримання картки. Платіжна картка передається клієнтом не активованою, та активується банком при додаванні інформації з картки в мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код, який ж аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти фі правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя платіжної картки. Надання і обслуговування кредиту обумовлено розділом ІІ умов, яким визначено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнтом в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Факт згоди з встановленим лімітом є розрахунок клієнтом за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розміри та в термін, зазначені в мобільному додатку. При його несплаті, клієнт повинен сплатити штраф згідно тарифу. Згідно з тарифами пільговий період становить 62 дні, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,4 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У разі прострочення зобов`язання сплачуються відсотки в подвійному розмірі. На залишок простроченої заборгованості нараховується штраф відповідно до тарифів, але не більше 50 % від суми отриманого кредиту. У разі не усунення порушень протягом 120 календарних днів, нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяці за кожен день прострочення виконання. 01.09.2019 року відповідач підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, якою визначено, що анкета разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає Договір про надання банківських послуг. На підставі договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок 100 000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, з можливістю коригування ліміту, зі сплатою відсотків у розмірі 3,2 % на місяць на суму залишку боргу, збільшені відсотки - 6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості. Однак, умови договору позичальником порушено, загальний розмір боргу відповідача складає 10 352,79 грн., у тому числі: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 10072,80 грн., неустойка - 279,99 грн. 25.01.2022 року матеріали зареєстровано в Дніпровському районному суді м. Києва. 25.01.2022 року проведено автоматизований розподіл судової справи між суддями. 28.01.2022 року здійснено запит до Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» щодо відомостей про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані відповідача. 01.02.2022 року надійшла відповідь з Електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА». Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу по місцю реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд проводиться в заочному порядку по матеріалах справи. Клопотання по суті спору та з процесуальних питань сторонами не подавалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В суді встановлено, що відповідач 01.09.2019 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг в рамках проекту monobank. На підставі договору відкрито поточний рахунок, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Засвідчено генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом. За умовами договору на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366, за процентними ставками, зазначеними у Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розміри та в термін, зазначені в мобільному додатку. При його несплаті, клієнт повинен сплатити штраф згідно тарифу. Згідно з тарифами пільговий період становить 62 дні, пільгова відсоткова ставка - 0,00001 % річних, розмір обов`язкового щомісячного платежу - 5 % від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), базова відсоткова ставка - 3,2 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць - 6,4 % (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). У разі прострочення зобов`язання сплачуються відсотки в подвійному розмірі. На залишок простроченої заборгованості нараховується штраф відповідно до тарифів, але не більше 50 % від суми отриманого кредиту. У разі не усунення порушень протягом 120 календарних днів, нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяці за кожен день прострочення виконання. Встановлено, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, тоді як боржник свої зобов`язання порушив, кредитні кошти відповідачем не повернуто. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано: Анкета-заява, Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифи, копія паспорта відповідача та його ідентифікаційного номеру. У зв`язку порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивач просить суд стягнути з позичальника борг, який станом на 28.12.2021 року становить - 10 352,79 грн., у тому числі: залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 10 072,80 грн., неустойка - 279,99 грн. З урахуванням того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, суд дійшов обґрунтованого висновку, що з нього слід стягнути 10 072,80 грн., що є залишком заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). В частині стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання (неустойка) у розмірі 279,99 грн. суд приходить до наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку, між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг, виникли договірні правовідносини (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві позичальника процентна ставка, розмір пені, штрафи не вказано. У даному випадку, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за штрафними санкціями. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Умови і правила обслуговування фізичних осію в АТ «Універсал Банк», що розміщені на сайті банку, як невід`ємні частини спірного договору. Проте, позивачем до матеріалів справи не надано підтверджень, того, що саме ці Умови і правила розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Універсал Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту Банку не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 1.1.7.31 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ятдесят років, оскільки такі документи не містять підпису позичальника, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). З урахуванням вказаних обставин, та у зв`язку з відсутністю підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови і правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осію в АТ «Універсал Банк», та відповідно тарифи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10 072,80 грн. У іншій частині позову слід відмовити за недоведеність та необґрунтованістю позовних вимог. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір - 2 270,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 208,48 грн. судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial