Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви [PERSON] (надалі - Позивач) звернулась до суду 20 серпня 2021 року з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей з [PERSON] (надалі - Відповідач). В обґрунтування своєї позиції зазначає, що рішеннями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року, 22 вересня 2017 року, 25 травня 2017 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] . Зазначає, що неустойка (пеня ) заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 57929976 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] складає 8338 грн. 31 коп. Неустойка заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №50425989 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] складає 55301 грн. 44 коп. Починаючи з листопада 2016 року та до 09 травня 2017 року [PERSON] не сплачував аліменти взагалі. З травня 2017 року почав сплачувати в повному обсязі та сплачував до 01 березня 2019 року. З 01.03.2019 року - суми які значно менші ніж встановлено рішенням суду. Враховуючи, що Сімейним кодексом України передбачена відповідальність за несплату аліментів, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів по виконавчим провадженням у розмірі 55301 грн. 44 коп. та 8338 грн. 31 коп. Аргументи учасників справи Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Відповідач, повідомлений належним чинном, до судового засідання не з`явився, клопотань про відкладення слухання справи не надходило. Правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався. З матеріалами справи ознайомлений. Від представника третьої особи Південо - Східне міжрегіональне управління міністерства юстиції (місто Дніпро) Металургійний відділ державної виконавчої служби у м. Кривому Розі надійшла заява про можливість слухання справи без його участі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву, клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку відповідача (а.с.17-18). Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , повнолітню [PERSON] , [INFO] , в сумі 81979,22, пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19288,96 гривень, та витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 210,00 гривень, а всього 101478,18 гривень (а.с.19-23). Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] [INFO] на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] щомісяця у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 29.08.2016 року до 15.02.2017 року включно (а.с.26-28). По виконавчому провадженню № 50425989 у відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , та доньки [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 55301 грн. 44 коп. що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 04.03.2021 року (а.с.12-13). По виконавчому провадженню № 57929976 у відповідача [PERSON] рішення суду про сплату аліментів на користь [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8338 грн. 31 коп., що підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 11.05.2021 року (а.с.14). Стороною позивача надано розрахунок пені по виконавчому провадженні №50425989 за період з 01.03.2019 року по 31.07.2021 року, який виконаний за загальною формулою, а саме: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % та відповідно сторона Позивача вважає, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів становить -5101888,40 грн. (а.с.5-7) Також, стороною позивача надано розрахунок пені по виконавчому провадженні №57929976 за період з 29.08.2016 року по 31.07.2021 року, який виконаний за загальною формулою, а саме: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % (а.с.9) Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Законодавством визначена встановлена вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини, які він зобов`язаний сплачувати, що є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1ст.196 СК. Знаючи про прийняте судове рішення про стягнення аліментів відповідач повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Крім того, як встановлено з довідок головного державного виконавця, відповідач, сплачував кошти по аліментних платежах, але не регулярно та не в повному обсязі, а тому, відповідно знав про свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Крім того, розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Починаючи з листопада 2016 року та до 09 травня 2017 року [PERSON] не сплачував аліменти взагалі. З травня 2017 року почав сплачувати в повному обсязі та сплачував до 01 березня 2019 року. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Згідно з частинами першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) викладені такі правові висновки про порядок нарахування пені за прострочення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець встановив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, в який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, до дня, в який проведена сплата заборгованості, чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів прострочення х 1 %. За цим правилом обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Перебіг строку прострочення починається з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, суд перевіривши надані розрахунку сторін, вважає, що сторони надали невірні розрахунку виходячи із правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 3 квітня 2019 р. по справі № 333/6020/16, згідно з якою кількість днів заборгованості відраховується з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості). Разом з тим, суд вважає, що на підставі зібраних у справі доказів розрахунок пені здійснити не уявляється можливим. Так, для розрахунку суми пені стягувач мала отримати належний розрахунок державного виконавця, на виконанні якого перебуває виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів, про сплату аліментів боржником у періоді, за який стягувач визначає пеню. Тобто, визначивши всі нараховані аліменти у такому періоді, державний виконавець в таблиці мала зафіксувати всі сплачені фактично боржником суми та дату таких платежів, що створювало б картину дійсного погашення аліментів. Натомість, до позовної заяви долучено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів, складені державним виконавцем, у яких чітко визначено, що по виконавчому провадженню № 50425989 у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 55301 грн. 44 коп. на утримання сина [PERSON] , та доньки [PERSON] , а також по виконавчому провадженню № 57929976 у відповідача [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів в сумі 8338 грн. 31 коп. на утримання сина [PERSON] . Відповідач не скористався правом подання відзиву на позовну заяву та не спростував зазначені розрахунки заборгованості зі сплати аліментів. З таких обставин, суд не може самостійно здійснювати розрахунок пені, вважаючи наданий позивачем розрахунок невірним. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несплачені аліменти є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Так, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved