Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі перебуває цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що 15.12.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Згідно п. 5.1. договору, вартість робіт за договором встановлено у сумі 83000 доларів США. Відповідно до додатку № 1 договору, виконавець та замовник дійшли згоди, щодо зменшення суми зобов`язання передбаченого п. 5.1. договору до 63\~000 доларів США. 31.07.2018 після виконання всіх робіт, між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, жодних зауважень не надходило. Оскільки відповідно до умов договору, оплата відповідачем не була проведена, 18.12.2018, між сторонами було підписано акт звірки, щодо наявної поточної та загальної заборгованості. Зазначеним актом було встановлено наявність невиконаного зобов`язання відповідача на суму 46845 доларів США. Після часткового погашення заборгованості відповідачем, між сторонами було укладено наступний акт звірки взаєморозрахунків від 24.01.2019, яким було зафіксовано суму заборгованості на дату підписання такого акту в розмірі 45\~434 доларів США. В подальшому внаслідок частково виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами було укладено останній акт взаємозвірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем склала - 34\~959 доларів США. З цього часу відповідач, перестав виконувати свої зобов`язання за договором та виходити на зв`язок з позивачем, внаслідок чого і утворилася заборгованість яка становить -\~989\~968,96\~гривень,\~а також\~пеня з\~урахуванням облікових\~ставок НБУ\~у розмірі\~464\~309,85\~гривень про стягнення якої позивач просить у позовній заяві разом із сплаченим судовим збором та витратами на правову допомогу. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він зазначив що підтримує позовні вимоги та просив суд розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслав, про причини неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідача, а також шляхом надання оголошення на сайті «Судова влада». Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК. З`ясувавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Судом встановлено, що 15.12.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №1 про надання послуг по розробці бізнес-плану. Відповідно до п. 1.2.-1.3. Договору, виконавець зобов`язаний розробити бізнес-план, щодо створення та розвитку на базі ПП «Полімед», клініки по наданню діагностичних і лікувальних послуг «повного циклу». Строк виконання таких робіт було встановлено сторонами до 31.09.2018. Відповідно до п. 4.2. договору, виконавець направляє у строки передбачені п. 1.3. договору, акт приймання-передачі наданих послуг і готовий бізнес-план відповідно до п. 1.2. договору. Згідно п. 5.1. договору, вартість робіт за договором встановлено у сумі 83000 доларів США. Відповідно до додатку № 1 договору, виконавець та замовник дійшли згоди, щодо зменшення суми зобов`язання передбаченого п. 5.1. договору до 63\~000 доларів США. 31.07.2018 після виконання всіх робіт, між позивачем та відповідачем було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт, жодних зауважень не надходило. Оскільки відповідно до умов договору, оплата відповідачем не була проведена, 18.12.2018, між сторонами було підписано акт звірки, щодо наявної поточної та загальної заборгованості. Зазначеним актом було встановлено наявність невиконаного зобов`язання відповідача на суму 46845 доларів США. Після часткового погашення заборгованості відповідачем, між сторонами було укладено наступний акт звірки взаєморозрахунків від 24.01.2019, яким було зафіксовано суму заборгованості на дату підписання такого акту в розмірі 45\~434 доларів США. В подальшому внаслідок частково виконання відповідачем зобов`язань за договором, між сторонами було укладено останній акт взаємозвірки розрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем склала - 34\~959 доларів США. З цього часу відповідач, перестав виконувати свої зобов`язання за договором та виходити на зв`язок з позивачем, внаслідок чого і утворилася заборгованість яка становить - 989 968,96 гривень. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається. Крім того, пеня з урахуванням облікових ставок НБУ за період з 01.06.2019 по 31.12.2021 складає 464 309,85 грн. Приписи\~ст.549 ЦК України\~передбачають, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~визначає, що розмір пені, передбачений\~статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано\~Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 500 грн., суд приходить до наступного. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються\~згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.1\~ст.246\~ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача не було надано до суду належних та достатніх доказів надання правничої допомоги та здійснення плати за неї, то в задоволенні вказаних вимог слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 12 405,00 грн. На підставі\~викладеного,\~Конституції України,\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~ст.ст.11,23,651,1167\~ЦК України\~та

Outcome: partial