Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

29 листопада 2021 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить ухвалити рішення щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бере участі в утриманні дитини, яка проживає разом з нею та потребує постійного догляду і матеріальних витрат. Ухвалою судді від 24 грудня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 17 травня 2022 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в наданий судом строк, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань не надав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Зі змісту копії свідоцтва про народження вбачається, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , і відповідно до ст.180, 181 СК України, рівною мірою зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, вирішуючи питання щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надав суду жодного доказу того, що він за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможний надавати матеріальної допомоги на утримання своєї малолітньої дочки. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved