Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 12 жовтня 2021 року позивач [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , законний представник якого, [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Шумської міської ради з вимогою про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 2. Позов обґрунтований тим, що 05 березня 2012 року між позивачем та [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язання за Договором безпроцентної позики, укладено Іпотечний договір. Предметом іпотеки була трикімнатна квартира з господарсько-побутовими будівлями, що розташована за адресою [ADDRESS] . Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] , третьої особи [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] , згідно рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 09.08.2017 року у справі №609/457/17, в розмірі 209590,82 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 121,93 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 серпня 2019 року рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року залишено без змін. 12.09.2019 року Шумським районним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №609/1672/17 про звернення стягнення на предмет іпотеки-трикімнатну квартиру з господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 121,93 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 209590,82 грн. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 березня 2021 року, ухвалу Шумського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2021 року про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без змін. 12.04.2021 року позивачем отримано лист-пропозицію начальника Шумського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №4278 від 07.04.2021 року стосовно залишення за ціною третіх торгів нереалізованого майна боржника, яке не реалізовано шляхом проведення електронних торгів ДП «Сетам», а саме трикімнатної квартири загальною площею 121,93 кв.м., крім того, 23.04.2021 року було затверджено «Акт державного виконавця про залишення за собою нерухомого майна (предмета іпотеки) стягувачем-іпотекодержателем з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги не відбулися». На підставі акта від 23.04.2021 року приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В. 23.07.2021 року видано свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, а також зареєстровано право власності на спірну трикімнатну квартиру, загальною площею 121,93 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] за позивачем. Позивач у позові вказує, що у вищезазначеній квартирі на даний час зареєстрований колишній власник квартири [PERSON] , її донька [PERSON] , син [PERSON] , які не є членами сім`ї позивача, та які не вжили заходів щодо зміни їх місця реєстрації, окрім того, у квартирі протягом тривалого часу останні не проживають, що встановлено актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 28.09.2021 року. Звертає увагу на те, що діти [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі після 12.03.2012 року - дати укладання Іпотечного договору. Вважає, що з моменту припинення у [PERSON] права власності на квартиру у неї одночасно припинилася і правомочність користування даним житловим приміщенням, а у позивача, як нового власника квартири, з`явились всі правомочності володіння, користування та розпорядження цим майном. Припинення у [PERSON] права власності на квартиру мало наслідком припинення права користування цим житлом у членів її сім`ї, зокрема, дочки [PERSON] 2000 р.н. та сина [PERSON] , 2015 р.н., оскільки право користування житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло. Зазначає, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні належному позивачу на праві власності майном, шляхом відмови в добровільному порядку знятись з реєстрації у зазначеній квартирі, чим створюють додаткове фінансове навантаження зі сплати комунальних послуг та позбавляють позивача можливості подати документи для оформлення субсидії. В свою чергу позивач, як новий власник житлового приміщення, не може вільно розпоряджатись своїм майном через формальну реєстрацію у даному житловому приміщенні сторонніх людей, які не є членами його сім`ї, та які не мають більше жодного відношення до даної квартири. Просить позов задовольнити. Визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням розташованого за адресою: [ADDRESS] . Стягнути із відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2724 грн. В попередніх судових засіданнях представник позивача [PERSON] , адвокат Дубовий А.М. позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Шумської міської ради Тернопільської області у попередніх судових засіданнях не заперечувала щодо задоволення позовних вимог Відповідачі (законний представник малолітнього [PERSON] ) [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема шляхом надіслання судових повісток на адресу вказаних у позовній заяві так і на адресу за місцем їх реєстрації, а також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Шумського районного суду Тернопільської області. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явились у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву, а представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 09 листопада 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідачів підготовчий розгляд справи відкладено на 01 грудня 2021 року, у зв`язку із неявкою відповідачів підготовчий розгляд справи відкладено на 16 грудня 2021 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] , адвоката Дубового А.М. про проведення підготовчого судового засідання у режимі відеоконференції. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2021 року справу призначено до судового розгляду на 18 січня 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідачів судовий розгляд справи відкладено на 14 лютого 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідачів судовий розгляд справи відкладено на 02 березня 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідачів судовий розгляд справи відкладено на 28 березня 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідачів судовий розгляд справи відкладено на 28 квітня 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідачів судовий розгляд справи відкладено на 18 травня 2022 року. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 6. Судом було встановлено, що 05 березня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики строком на 6 місяців, згідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 192000,00 грн. (в еквіваленті 24000 дол. США). 7. 05 березня 2012 року в рахунок забезпечення зобов`язання за вищезазначеним договором позики, було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки була трикімнатна квартира з господарсько-побутовими будівлями, розташована за адресою: [ADDRESS] . 8. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] , третьої особи [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] , згідно рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 09 серпня 2017 року у справі №609/457/17, в розмірі 209590,82 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 121,93 кв.м, що складається із житлової площі 49,33 кв.м., веранди 4,76 кв.м., підвалу 6,71 кв.м., кухні - підвалу 13,4 кв.м, підвалу 29,13 кв.м., підвалу 5,27 кв.м., прихожої 13,33 кв.м., Б - хліву - цегла 13,75, Б1 - хліву - дерево 7,0 кв.м., за початковою ціною реалізації предмета іпотеки, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчих дій, шляхом реалізації зазначеного предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах виконавчого провадження. 9. На підставі акта від 23 квітня 2021 року приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В. 23 липня 2021 року видано свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, яким підтверджено належність на праві власності майна, що складається з трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 121,93 кв.м. - [PERSON] . 10. 23 липня 2021 року приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В. за [PERSON] зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 121,93 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267190999 від 23.07.2021 року. 11. Листом відділу державної реєстрації Шумської міської ради №13.03.-01./31 від 13.08.2021 року наданого на запит [PERSON] , повідомляється, що згідно Реєстру територіальної громади, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані: 1. [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 18.04.2018 р.; 2. [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 10.04.2018 р.; 3. [PERSON] , [INFO] , дата реєстрації 11.08.2018 р.; 12. 28.09.2021 року комісією Шмської міської ради було проведено обстеження квартири в [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 28.09.2021 року встановлено, що у вищезазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] , 1977 р.н., її донька [PERSON] , 2000 р.н., син [PERSON] , 2015 р.н., які протягом року у квартирі не проживають. ІV. Оцінка Суду. 13. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 14. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. 15. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 16. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 17. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 18. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 19. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 20. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. 21. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. 22. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 23. Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «обов`язком власника у негаторному позові не є доказування неправомірності дії відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки» (рішення від 23 грудня 2015 року, справа №6-30278ск15). 24. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 25. У постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 125/2625/17 (провадження № 61-4819св19) зроблено висновок, зокрема, щодо застосування статті 391 ЦК України та вказано: «зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав». Аналогічні правові висновки міститься і в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16 та від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-13113цс16 (753/481/15-ц). Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. 26. Ст. 1 Протоколу №1 Конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. 27. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. 28. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, як дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. 29. За змістом статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. 30. Відповідно до положень статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (ч.1); член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції. Також необхідно досліджувати питання дотримання балансу між захистом права власності та захистом права колишнього члена сім`ї власника на користування будинком. [ADDRESS] . Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого іпотекою, визначені положеннями ЦК України та Законом України «Про іпотеку». 32. За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. 33. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. 34. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. 35. Згідно ч. 1 статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У рішення по справі №6-158цс14 від 05.11.2014. Верховний Суд України виклав свою правову позицію, зазначивши, що право членів сім`ї власника користуватися житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням такого права особи втрачається й право користування у членів його сім`ї. 36. Відповідно до положень статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. 37. Так, матеріалами справи підтверджується факт того, що [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON] 2015 р.н., донькою [PERSON] , 2000 р.н., зареєстрована за адресою [ADDRESS] . 38. За змістом частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. 39. Відповідно до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, а тому факт її не проживання у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування ним. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку малолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання. 40. Відповідно до абз. 6 ст. 3 Закону України від «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. 41. Відповідно до положень статті 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. 42. Відповідно до положень статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. 43. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. 44. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. 45. До вказаних правовідносин слід застосовувати положення, передбачені статтями 383, 391 ЦК України, оскільки [PERSON] та її діти не були та не є членом сім`ї [PERSON] , а тому на неї та на її малолітню дитину [PERSON] , доньку [PERSON] не поширюються права, які передбачені для членів сім`ї власника будинку. 46. За умовами ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 47. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 48. Згідно з положенням ч.1-ч.3 ст. 12 та ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 49. За умовами ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. 50. У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 51. Судом встановлено, що на підставі акта від 23 квітня 2021 року приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В. 23 липня 2021 року видано свідоцтво про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу, яким підтверджено належність на праві власності майна, що складається з трьохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 121,93 кв.м. - [PERSON] 23 липня 2021 року приватним нотаріусом Кременецького нотаріального округу Михайловою Г.В. за [PERSON] зареєстровано право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 121,93 кв.м., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 267190999 від 23.07.2021 року. Судом приймається до уваги той факт, що спірна квартира на даний час знаходиться у власності позивача [PERSON] а відповідачі займають спірне приміщення без достатніх правових підстав. Окрім того, з наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та її донька [PERSON] , малолітній син [PERSON] не проживають у спірній квартирі вже протягом року. Відповідачі не є членами сім`ї нового власника квартири, не проживають в квартирі більше одного року, а реєстрація їхнього місця проживання в квартирі позивача обмежує його права власника та створює додаткове фінансове навантаження зі сплаті комунальних послуг. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, як власника квартири порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами 52. Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно квитанції № 33608 від 08.10.2021 р. позивачем сплачено 2724 грн. 00 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved