Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

28 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі виконавчого напису нотаріуса № 28052 від 27 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, з [PERSON] стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованість в розмірі 13\~134,23 грн, а 16 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченком Андрієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження № 60906681 та проводяться виконавчі дії. Позивач вважає, що такі дії щодо нього є незаконними та протиправними, адже жодного договору з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» він ніколи не укладав, боргу перед ним не має. Таким чином, посилаючись на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчиняючи його, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону, у зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі. Також, 30 грудня 2021 судом постановлено ухвалу про забезпечення позову. Ухвалою суду від 22 квітня 2022 року витребувано докази, отримані судом 27 квітня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явився, 19 травня 2022 подав до суду заяву, в якій просить цивільну справу розглянути у судовому засіданні без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно, належним чином. Від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. 24 січня 2022 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 02 жовтня 2013 року між [PERSON] (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (Банк) укладено Кредитний договір № R53100468527B, на підставі якого позичальником надано позивачу кредитні кошти у сумі 10 000 грн на строк до 02 жовтня 2016 року /а.с.65-66/. 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28052, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , який є Боржником за Кредитним договором № R53100468527B від 02 жовтня 2013 року, укладеним ним із ПАТ «ВТБ Банк», право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», на підставі Договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-КА, укладеного 02 жовтня 2019 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість на загальну суму 11\~794,74 грн /а.с.69/. 18 грудня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка А.С. відкрито виконавче провадження № 60906681 про примусове виконання виконавчого напису № 28052, виданого 27 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. /а.с.63/, а постановою від 14 січня 2020 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] /а.с.56/. Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» зі змінами та доповненнями (далі - Перелік документів), для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20 червня 2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року відмовлено. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29 листопада 2001 року. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29 листопада 2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: - оригінал нотаріально посвідченої угоди; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір не було нотаріально посвідчено, що виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Також відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню обґрунтовані та підлягають задоволенню. При цьому, інші доводи позивача, як-то посилання на те, що позивач кредитний договір не укладав, не перебуває в будь-яких відносинах з відповідачем суд не приймає до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження цього (рішення суду про визнання недійсним договору, вироку суду в кримінальній справі, інше) матеріали справи не містять, позивач клопотання про призначення експертизи в позові та під час судового розгляду не заявляв. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позову, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved