Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] (позивачка) подала до суду позовну заяву до Жидачівської міської ради (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , в якій просить: визнати рішення Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області №100 «Про оформлення права власності на житлові будинки» від 1980 року, за реєстровим №117, згідно якого головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] була зазначена [PERSON] незаконним та скасувати його; визнати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] від 1988 року, яке видане на [PERSON] , 1928 року народження, яка померла [INFO] -незаконним та скасувати його. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що вона народилася і проживала у [ADDRESS] разом з батьками. Із 30-го року даний житловий будинок належав до колгоспного двору, був наданий її матері, як працівнику колгоспу. А згодом у 1969 році після смерті дружини головою колгоспного двору став батько [PERSON] . На час смерті батька вона була зареєстрована і проживала разом з ним у зазначеному житловому будинку. Після смерті батька вона звернулася до Жидачівської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. [PERSON] - дружина батька померла [INFO] і після її смерті вона залишилася останнім членом колгоспного двору. Вона звернулася до суду з позовом про визнання вправа власності на майно колгоспного двору. У даній справі представником Млиниської сільської ради подано відзив на позовну заяву, до якого долучено свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 1988 року, яке видано на підставі рішення Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області, згідно якого головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] була зазначена [PERSON] . У свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Такий документ як свідоцтво про право власності на колгоспний двір не може бути прийнятий як такий, що посвідчує право власності померлої [PERSON] на житловий будинок, оскільки для визначення кола співвласників житлового будинку після припинення колгоспних дворів потрібно встановлювати низку юридичних фактів, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Вказаний вище житловий будинок побудований членами її сім`ї у 1930 році і належав колгоспному двору, головою якого був її батько. З свідоцтва про право власності від 1988 року на особисте домоволодіння вбачається, що домоволодіння складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є її батько [PERSON] та його дружина [PERSON] . На час оформлення даного свідоцтва (1988 року) та на час смерті батька, вона була зареєстрована і проживала разом з батьком [PERSON] у спірному будинковолодінні. Відповідач подав відзив на позов (а.с.44-45), в обґрунтування якого покликаючись на те, що на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Строк подачі позову [PERSON] порушено, нею не додано заяви і не зазначено причини пропуску подання позову. Крім цього, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовується з 01.07.1990, право власності на майно, яке належить колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років після цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Позивачка згідно паспорта виданого в 1997 році, остання реєстрація місця проживання: [ADDRESS] від 23.02.1988, тому відповідно на момент скасування поняття «колгоспний двір» станом на 15.04.1991 не могла числитися і не числилася членом колгоспного двору. Третя особа [PERSON] подала пояснення на позов (а.с.61-62), в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки будинок належав [PERSON] , який жив в шлюбі з [PERSON] . Остання після його смерті успадкувала його майно. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги заперечують у повному обсязі. Третя особа у судове засідання повторно не з`явилася, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення розгляду справи не подала, однак скористалася правом на подання пояснення. Заяви, клопотання учасників справи. Позивачкою подано заяву про поновлення строків на оскарження (а.с.22-23), заяву про звільнення від сплати судових витрат (а.с.24-25), клопотання про об`єднання однорідних позовних заяв (а.с.26-27), заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху (а.с.32), заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.50). Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за його відсутності та заперечення заявлених вимог (а.с.52). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 04.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків (а.с.28-29). Ухвалою від 13.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.37-38). Ухвалою підготовчого засідання від 09.12.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті (а.с.53-54). Ухвалою судового засідання від 12.04.2022 відкладено розгляд справи (а.с.67). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/1577/21 третю особу [PERSON] (а.с.55, 66, 69). Ухвалою від 24.05.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.72). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження від 20.08.2015, [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Довідкою ВК Млиниської сільської встановлено, що до дня смерті і на день смерті батька [PERSON] , що наступила 17.01.1986 [PERSON] була постійно прописана і проживала з ним в с. Млиниська Жидачівського району Львівської області (а.с.9). Згідно з свідоцтвами про смерть від 20.08.2015, 14.07.2017, [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] (а.с.10, 12). Рішенням виконавчого комітету Жидачівської районної Ради народних депутатів від 15.09.1988 №300 вирішено оформити право власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки в [ADDRESS] .Покрівці Гніздичівської селищної ради народних депутатів згідно з додатком до рішення та видати власникам будинків свідоцтва про право власності. Стрийському МБТІ у відповідності з п.7 інструкції МКГ УРСР від 31.01.1966 провести реєстрацію будинків наведених у рішенні. У додатку до цього рішення під номером 32 значиться [PERSON] навпроти якої міститься позначка «колгоспна» (а.с.47-49). Свідоцтвом про право власності на жилий будинок від 30.09.1988 встановлено, що цілий житловий будинок з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення Жидачівської районної ради від 15.09.1988. Записаний у реєстрову книгу №1 за № 117 від 05.10.1988 (а.с.19, 71). Відповідно до довідки ВК Млиниської сільської ради Жидачівського району Львівської області №593 від 09.08.2017, по [ADDRESS] рахується господарство, яке належало колгоспному двору, головою якого був [PERSON] , який помер [INFO] . [PERSON] проживав і був прописаний в [ADDRESS] до дня смерті і на день смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Млиниської сільської ради посвідчувався заповіт №22 від 15.08.1980 в користь дружини [PERSON] . [PERSON] була зареєстрована і проживала разом з батьком [PERSON] у житловому будинку за вище вказаною адресою до дня смерті і на день смерті батька. За відомостями виконкому та згідно відомостей будинкової книги зазначеного житлового будинку на момент скасування поняття «колгоспний двір» станом на 1990 рік у житловому будинку [ADDRESS] були прописані і проживали [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] - [PERSON] на даний час проживає в м. Стебник (а.с.11) Відповідно до технічного паспорту від 22.08.2017, по [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-1» та сарай «Б» (а.с.14-15). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.16). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60874296, від імені [PERSON] зареєстрований заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за №54027227 (а.с.17). Постановою завідувача Жидачівського ДНК від 10.07.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.18). Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з незаконністю, на думку позивачки, ухваленого рішення Жидачівської районної ради народних депутатів Львівської області, на підставі якого видано свідоцтво про право власності на жилий будинок. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), а також норми Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації, затвердженої Наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15 липня 1985 №380 (далі - Інструкція) (які діяли на час виникнення спірних правовідносин). Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами статті 120 ЦК УРСР встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. (стаття 123 ЦК УРСР). Приписами статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з положеннями пункту 2.3. Інструкції, у сільській місцевості, а також у разі включення у міську (селищну) межу сільських населених пунктів або перетворення їх у місто (селище) підставою для реєстрації, що відбувається в порядку цієї Інструкції, є подвірні списки, витяги з них, довідки виконкомів районних чи сільських Рад народних депутатів, а також інші документи, що підтверджують право власності на будови, зазначені в п.п. 2.1 та 2.2 цієї Інструкції. За змістом пункту 3.4. Інструкції, Бюро технічної інвентаризації виходячи із зібраних матеріалів, а також матеріалів, що подаються заявником, складає мотивований висновок про те, чи належить житловий будинок (приміщення) заявнику та надсилає його виконкому місцевого Ради народних депутатів. Рішення про оформлення права власності на житловий будинок (приміщення) приймає виконком районної (міської, районної у місті) Ради народних депутатів. Виконком селищної, сільської Ради народних депутатів приймає з цього питання лише рішення, що містять оцінку зібраних доказів та його відношення до проблеми. Після ухвалення виконкомом рішення про оформлення права власності на житловий будинок (приміщення), органи комунального господарства, а де їх немає - виконком районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів видає власнику свідоцтво про право особистої власності на будинок у встановленій формі. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Рішенням Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від 15.09.1988 №300 вирішено оформити право власності окремих громадянам та колгоспних дворів, зокрема у с. Млиниська Млиниської сільської ради народних депутатів за [PERSON] . На підставі цього рішення видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988, яким встановлено, що цілий житловий будинок з приналежними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Надаючи оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що позивачка просить визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від №100 «Про оформлення права власності на житлові будинки» від 1980 року, за реєстровим №117, згідно якого головою колгоспного двору житлового будинку [ADDRESS] була зазначена [PERSON] незаконним та скасувати його. Водночас, дослідженими судом наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів, на підставі якого видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988, є саме рішення №300 від 15.09.1988, тому вважає таку невідповідність опискою і розглядає рішення Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від №300 від 15.09.1988 як таке, що позивачка просить визнати незаконним та скасувати. Суд зазначає, що позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу, який би породжував підстави для висновку про незаконність рішення Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від 15.09.1988 №300 та виданого на його підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988. Більше того, з огляду на порядок ухвалення відповідних рішень, встановлений дійсними на той час підзаконними нормативно-правовими актами, суд зауважує, що оскаржуване рішення ухвалено компетентним органом - виконавчим комітетом Жидачівської районної ради народних депутатів, у межах наданих йому повноважень. Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988 видано на підставі цього рішення, що також відповідає встановленим на час його видачі приписами нормативно-правових актів. За наведених обставин, суд не вбачає підстав вважати рішення Виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів від 15.09.1988 №300 і свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.09.1988 незаконними та такими, що підлягають скасуванню, відтак доходить переконання про необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. З огляду на те, що сплив позовної давності може бути застосований за заявою сторони у спорі тільки до обґрунтованих позовних вимог, а суд у цій справі дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому відсутні підстави для оцінки судом обґрунтованості та підставності заяви відповідача про застосування до позовних вимог наслідків спливу строків позовної давності. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати підлягають залишенню за позивачкою. На підставі статей 120, 121, 123 Цивільного кодексу Української РСР, статей 21, 393 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed