Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

10 липня 2020 року позивачка звернулась до Овідіопольського райсуду Одеської області з вищевказаним позовом. Предметом позову є нерухоме майно, яке перебуває на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила, що процесуальні рішення суду, на підставі яких відповідач був власником нерухомого майна були скасовані, в добровільному порядку відповідач передати земельну ділянку не бажає, а тому позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння Ѕ частини земельної ділянки, загальною площею 0,05 га, кадастровий номер 5123755800:02:008:1622, що розташована за адресою: [ADDRESS] та встановити порядок виконання рішення суду. Під час судового розгляду представник позивачки позові вимоги підтримала в повному обсягу, просить справу розглянути на підставі наявних у суду матеріалів. Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву з якої видно, що позов не визнає та зазначено, що на даний час по справі за позовом [PERSON] про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння не винесено остаточного рішення, а отже подання даної позовної заяви є передчасним та позивачем не вірно обраний спосіб захисту. У даному випадку позивач повинна була звернутися до суду в рамках справи №509/739/16-ц із заявою про поворот виконання рішення суду, оскільки позивач вважає, що скасування ухвали про затвердження мирової угоди Верховним Судом позбавило відповідача правових підстав реєстрації за ним права власності, з підстав наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову. Рух справи 10 липня 2020 року відповідно до авторозподілу цивільний позов був розподілено на суддю Кириченко П.Л. 13 липня 2020 року судом першої інстанції були виявлені недоліки та позов залишено без руху. 10 серпня 2020 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в зв`язку з наступним. Обставини, які встановлені судом За нотаріально посвідченим Договором купівлі продажу від 04.02.2016 року [PERSON] набула у власність Ѕ частини земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:008:0462. Право власності позивачки на придбану 1/2 частину земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується інформаційною довідкою від 04.02.2016 року (а.с.12). Згідно наявного в матеріалах справи Договору про поділ земельної ділянки, що є у спільній частковій власності від 03.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається поділ земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:008:0462. З п. п.3, 7 Договору про поділ земельної ділянки, що є у спільній власності від 03.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:008:0462 в рівних частках належить кожній із сторін [PERSON] та [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімченко С.Л., 04.02.2016, за Р. №19; сторони домовились що: -Земельна ділянка №1(А-Б-Д-Е-А) площею 0,0500 га, належить [PERSON] ; -Земельна ділянка №2 (Б-В-Г-Д-Б) площею 0,0500 га, належить [PERSON] . Внаслідок такого поділу державним кадастровим реєстратором Відділу в Овідіопольському районі Міськрайонного управління в Овідіопольському районі та м. Чорноморську ГУ Держгеокадастру в Одеській області, проведено державну реєстрацію окремих земельних ділянок по 0,5 га кожна: з кадастровим номером - 5123755800:02:008:1622 - власник [PERSON] та з кадастровим номером - 5123755800:02:008:1621 - власник [PERSON] , що підтверджується листом Відділу №4 Управління в Одеському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, виселення, скасування записів про право власності, - затверджено мирову угоду укладену та підписану сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, за умовами якої [PERSON] набув право власності на 1/4 частину земельної ділянки, від загальної площі 0,10 га, з 1/2 частини земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:008:0462 (а.с.20) . Після укладення у цивільній справі №509/739/16-ц, мирової угоди [PERSON] та [PERSON] 12.12.2018 року склали спільну нотаріально посвідчену заяву про проведення державної реєстрації права власності в рівних частках за кожним на новостворену окрему земельну ділянку площею 0,0500 га, за адресою: [ADDRESS] , якій присвоєно новий кадастровий номер - 5123755800:02:008:1622. На підставі вищевказаної нотаріальної заяви, Ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45030856 від 14.01.2019, 10.01.2019 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та здійснено запис про реєстрацію права власності по Ѕ частині земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - на праві приватної спільної часткової власності за [PERSON] (номер запису 29834588) та [PERSON] (номер запису 29834630). Постановою Першої судової палати КЦС ВС від 20.05.2020 року Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц, скасовано, з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції. Відповідно до \~ст.4 ЦПК України\~та ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. З дослідженого судом вбачається, що право власності [PERSON] на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0500 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123755800:02:008:1622 зареєстровано, не тільки на підставі Ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у справі №509/739/16-ц, а ще й внаслідок спільної заяви [PERSON] та [PERSON] , як власника новоствореної земельної ділянки з іншим кадастровим номером. Надаючи оцінку зібраним доказам судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вчинили дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права власності на об`єкт нерухомості земельну ділянку, що визначена індивідуальними ознаками, які є річчю у розумінні\~статті 179 ЦК України\~та щодо якої можуть виникати цивільні права й обов`язки. З підстав зазначеного суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо не вірно обраного позивачкою способу захисту права, адже поворот виконання рішення\~ це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Положеннями\~ст. 444 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено порядок та підстави повороту виконання рішення, постанови. Зокрема, за ЦПК України такий механізм можна застосувати, коли рішення суду виконане, а після цього скасоване, і вищим судом винесено нове рішення, яким провадження у справі закрито, позов залишено без розгляду, відмовлено у позові повністю або задоволено позовні вимоги у меншому розмірі, а також якщо рішення після його виконання скасовано, і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді у позові відмовлено, або позовні вимоги задоволено у меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду. Таким чином, для настання повороту виконання рішення необхідні: одержання майна або грошових коштів у порядку виконання рішення суду; зміна чи скасування судового рішення і прийняття нового рішення про закриття провадження у справі; залишення позову без розгляду; повну відмову в позові; задоволення позовних вимог в меншому розмірі, а також подання стороною відповідної заяви. Станом на теперішній час справа №509/739/16-ц Одеським апеляційним судом не розглянута, остаточного рішення щодо заявленого спору не прийнято, що виключає можливість реалізувати позивачкою захист права власності в іншому порядку. Тому для забезпечення відновлення права власності [PERSON] на належну їй земельну ділянку, суд вважає можливим задовольнити заявлені позовні вимоги, адже віндикація це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Тобто спосіб, який обрала позивач для захисту своїх порушених прав власника, не змінює правової природи спору, який виник щодо захисту її права по володінню, користуванню та розпорядженню, належним їй майном.\~ Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтями\~316-320,321,328 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК України\~(висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15). Право власника згідно з ч. 1\~ст. 388 ЦК України\~на витребування майна від добросовісного набувача - пов`язане з тим, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування майна від добросовісного набувача, є вичерпним. Й однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1\~ст. 388 ЦК України). За змістом\~статті 388 ЦК України\~майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, який неодноразово був підтриманий Великою Палатою Верховного Суду. Статтями\~1212, 1213 ЦК України\~передбачено\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. За правовою позицією у Постанові від 28.11.2018 р. по справі №504/2864/13-ц\~ Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили,\~щодо\~права власності на це майно (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).\~Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. \~З огляду на вказане у разі задоволення вимоги власника про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння особи, за якою зареєстроване право власності на цю ділянку, суд витребує останню на користь власника від вказаної особи,\~а не зобов`язує таку особу повернути відповідну ділянку власникові\~(див. пункти 142-144постанови Великої Палати Верховного Суду від\~14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16). Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань. За приписами ст.ст.12,\~13 ЦПК України\~\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів наданих сторонами. Пункт 10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р №9 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсним»\~містить роз`яснення стосовно того, що рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Для відновлення права власності позивачки на належну їй земельну ділянку, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення суду за яким підлягає скасуванню запис про реєстрацію права спільної часткової власності: [PERSON] (номер запису 29834630) на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,05 га, кадастровий номер 5123755800:02:008:1622, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; та підлягає реєстрації право власності [PERSON] на витребувану на її користь Ѕ частину такої земельної ділянки (номер запису 29834630). Судові витрати. При поданні позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 840.00 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840.00 грн.

Outcome: approved