Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

У січні 2021 року позивач Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі" звернулося до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 5 756,08 грн., з яких 4 559,59 грн. вартості спожитої електричної енергії та 1 196,49 грн. - 3% річних та інфляційної складової. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач (правонаступник ПАТ «Київенерго»), а відтак, відповідач повинен виконувати норми Правил користування електричної енергії для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 № 1357 та Закону України «Про електроенергетику». За результатами аналізу платежів з`ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов`язання зі сплати заборгованості, внаслідок чого заборгованість станом на 01.04.2021 за спожиту електричну енергію становить 4 559,59 грн. Позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, яка станом на 01.12.2021 не сплачена, а також 3 % річних у сумі 1 196,49 грн. у зв`язку з порушенням відповідачем строків виконання грошового зобов`язання. Також позивач стягнути витрати на надання правничої допомоги у розмірі 2 000 грн. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є користувачем послуг, що надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно з даними Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО». При цьому, Товариство є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Згідно з п. 1 Правил користування електричною енергією для населення (чинних до 26.06.2018), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.п. 19, 21 Правил користування електричною енергією для населення (чинних до 26.06.2018), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Пунктом 20 Правил користування електричною енергією для населення (чинних до 26.06.2018), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357, передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. № 1357 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 502 від 20.06.2018 (набрала чинності 26.06.2018). Відповідно до п. 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За умовами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Як встановлено вище, відповідач користується послугами позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку, який міститься в матеріалах справи, станом на 01.04.2021 борг відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію, становить 4 559,59 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач неналежним чином виконував умови договору про користування електричною енергією, тому позивач має право відповідно до ст. 509 ЦК України вимагати від іншої сторони за договором виконання зобов`язання з оплати поставленої електроенергії. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення вартості облікованої електричної енергії, 3% річних та інфляційної складової є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується витрат на правову допомогу, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи належать крім інших витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. В матеріалах справи міститься договір № 308-20 про надання правової допомоги від 15.04.2020 року, додаткова угода №2 до договору про надання правової допомоги від 15.04.2020 року, додаткова угода №3 до договору про надання правової допомоги від 15.04.2020 року, відповідного до якого сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога та складає 2 000 грн. Відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору, що сплачений при подачі позову до суду в розмірі 2 270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved