Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 04.03.2021 р. о 09.25 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Subaru Outback,\~ днз [NUMBER] , рухався асфальтовим міжбудинковим проїздом від будинку № 136 «б» по вул. Коновальця, до вулиці Коновальця в м. Івано-Франківську. В цей час водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки Citroen Jumper, днз [NUMBER] , виїжджав з прилеглої до фасаду території будинку [ADDRESS] . яка вимощена бруківкою, здійснюючи поворот праворуч до вулиці Коновальця в м. Івано-Франківську. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За результатами оформлення адміністративного матеріалу поліцейськими був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 049949 відносно водія [PERSON] за ст.124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського міського суду від 24.05.2021 року водія [PERSON] визнано винуватим за ст.124 КУпАП. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду постанову суду першої інстанції скасовано, провадження в справі закрито в звязу з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. На день вчинення ДТП - 04.03.2021 року автомобіль Citroen Jumper, днз [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування № 128908157 у ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування». Позивач в червні 2021 року звертався із заявою про страхове відшкодування,\~ листом від 19.07.2021 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що на підставі наданих документів вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, не встановлена. Отже, ПрАТ «Страхова Компанія «Арсенал Страхування» вважає, що в страховика відсутній обов`язок сплатити страхове відшкодування. Просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 13033 гривень, 3% річних в розмірі 158,54 гривень,\~ 354,74 гривень інфляційних втрат, витрати на проведення авто товарознавчої експертизи транспортного засобу в розмірі 1040 гривень. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд про його задоволення. Позивач надав пояснення, що виїзджав з арки прибудинкової території, тому мав перевагу в русі, третя особа рухався по тротуару, хоча для під`їзду до торгової точки існує два заїзди. Представник відповідача в судові засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суду подано відзив, за змістом якого вказано, що протокол про адміністративне правопорушення було складено відносно позивача. Відносно водія транспортного засобу Citroen Jumper, днз [NUMBER] [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності судом не приймалась. Страховиком прийнято рішення про відмову в виплаті страхового відшкодування. Вважає, що доводи позову є безпідставними. Оскільки, для настання страхового випадку необхідна наявність встановленої вини особи, відповідальність якої застрахована за полісом №ЕР/128908157. Висновок експерта вважає необ`єктивним, оскільки питання, що були поставлені на його вирішення стосуються лише дій [PERSON] , в той ж час відсутні висновки щодо відповідності дій позивача Правилам дорожнього руху України. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення про те, що виїзджав з торгової точки, що знаходиться по [ADDRESS] , був інший проїзд, проте йому необхідно було б проїхати весь будинок по колу, для виїзду на вулицю Коновальця. Вину не визнав, вважає, що обидва водії винні в настанні дорожньо-транспортної пригоди. Надав пояснення, що на перехресті водій [PERSON] рухаючись з лівої сторони не надав йому перевагу в русі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за тих обставин, що 04 березня\~ 2021 року о 09 год. 30 хв. по вул.Коновальця,138 водій [PERSON] керуючи транспортним засобом Subaru Outback [NUMBER] \~ на майданчику магазину «Кошик Домашній» не надав перевагу в русі автомобілю\~ Citroen Jumper державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] який наближався з правого боку та вчинив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Суд визнав [PERSON] винним на підставі зібраних доказів, а саме: даними, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 049949 від 04.03.2021 року, схемою місця ДТП, письмовими та усними поясненнями самого [PERSON] , поясненням учасника ДТП-потерпілого [PERSON] , який підтвердив зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини ДТП, а також оглянутим в судовому засіданні доданим до протоколу відеозаписом. Характер пошкоджень автомобіля [PERSON] , а саме їх локація по всій довжині лівої частини кузова, вказує на те, що на момент ДТП\~ автомобіль рухався, а не стояв, що вказує на порушення водієм п.2.3б ПДР України. На підставі ст.22 КУпАП звільнено [PERSON] від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. Провадження у справі відносно [PERSON] - закрито. 24 травня 2021 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду постанову Івано-Франківського міського суду від 27 квітня 2021 року скасовано, провадження у справі закрито в зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Суд зазначає, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Тому, постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 24 травня 2021 року є преюдиційним судовим рішенням, яке набрало законної сили, та встановлює відсутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Полісом №128908157 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПРАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» забезпечено транспортний засіб марки Citroen Jumper, державний номерний знак [NUMBER] , строк дії договору з 21.04.2020 по 20.04.2021 року. Страхова сума за шкоду заподіяну майну 130000 гривень. Згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/8414-АВ від 18.08.2021 року, вартість матеріального збитку, який завдано власнику наданого на дослідження КТЗ Subaru Outbac, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок завданих йому пошкоджень отриманих від ДТП 04.03.2021 становила 13033 гривень. Згідно висновку експерта №СЕ-19/109-21/10843-ІТ від 26.1.2021 року надано наступні висновки: в заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій автомобіля марки Citroen Jumper\~ [PERSON] повинен був керуватись вимогами пунктів 2.3.б та 10.2 Правил дорожнього руху водій [PERSON] для забезпечення безпеки дорожнього руху повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, а виїжджаючи\~ з прилеглої території, повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу автомобілю марки Subaru Outback\~ реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що рухався по ній. В діях водія [PERSON] вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.2 ПДР України, які перебувають у причинно-наслідоковому зв`язку з настанням даної ДТП. Листом від 19.07.2021 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що на підставі наданих документів вина [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, не встановлена Згідно правової позиції неодноразово викладеної в постановах Верховного Суду при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності. Суд критично відноситься до заперечень представника відповідача, що вказаний висновок експерта є неналежним та недопустимим доказом, оскільки експертизу проведено однобічно не у відповідності до вимог ст. 106 ЦПК України, так як відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, вказаний висновок експерта складений за результатами проведення інженерно-транспортного дослідження містить інформацію щодо предмета доказування, виготовлений у відповідності до чинного законодавства України про проведення судових експертиз, а тому є належним та допустимим засобом доказування. Якщо представник відповідача не погоджується із висновком експерта, який наданий позивачем, то він вправі був клопотати перед судом про призначення повторної чи додаткової експертизи, але таким правом не скористався. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Так, у відповідності до п.10.2 ПДР виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає. Згідно п.11.12 ПДР встановлено, що забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1-26.3 цих Правил. Згідно п.26.3 ПДР у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними. Безпосередньо в судовому засіданні з пояснень водія [PERSON] встановлено те, що він рухався тротуаром та те, що до торгової точки був інший під`їзд. Враховуючи, що судовим рішенням встановлено преюдиційну обставину невинуватості водія [PERSON] , беручи до уваги експертний висновок, пояснення надані в судовому засіданні водієм [PERSON] та застосовуючи презумпцію вини заподіювача шкоди, суд приходить до висновку про наявність вини водія [PERSON] в вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. За змістом п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Доводи відповідача про те, що водій [PERSON] не притягався до адміністративної відповідальності судом відхиляються, оскільки\~ відсутність складу адміністравтиного правопорушення, зокрема, у разі не складення працівниками поліції на місці дорожньо-транспортної пригоди протоколу про вчинення адміністравтиного правопорушення водієм, не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно положень ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 зазначеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до положень ст. 36.1. Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved