Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернулася до суду із позовом до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на трактор марки МТЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] . Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] і вона є його єдиним спадкоємцем. За життя спадкодавець [PERSON] набув у власність трактор марки МПЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який був придбаний ним у фізичної особи-підприємця [PERSON] і переданий у власність на підставі акту приймання-передачі трактора від 15 квітня 1994 року та накладної від 15.04.1994 року. При цьому, за життя [PERSON] не встиг отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про реєстрацію права власності на трактор на своє ім`я. Після смерті батька вона 22.03.2017 року звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.В. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, в тому числі і на вказаний вище трактор вона звернулася із усною заявою до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хвасти М.В. та отримала відмову від 15.12.2021 року, відповідно до якої нотаріус повідомила про неможливість видачі такого свідоцтва з підстав відсутності у неї технічного паспорту чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Вказує, що у відповідності до відповіді на адвокатський запит її представника ГУ Держпродспоживслужби в Закарпатській області від 22.02.2022 року за даними програми AgroTech в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів відносно трактора марки МТЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] інформація про реєстрацію вказаного трактора відсутня. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2022 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи (а.с.15-16). Позивач у підготовче судове засідання 01.06.2022 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки. При цьому, 24.05.2022 року до суду поступила заява представника позивача адвоката Михалківа Б.С., в якій просить розглянути справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника в підготовче судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце даного засідання. 10.05.2022 року від сільського голови Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Коваль-Мазюти Марії до суду поступила заява, згідно якої просить розглянути справу без їх участі за наявними в справі матеріалами, проти позовних вимог не заперечують. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3 ст.\~200\~ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В даних конкретних правовідносинах суд знаходить достатні підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні відповідно до вимог статті 200 ЦПК. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер що, підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , що видане виконавчим комітетом Невицької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, відповідний актовий запис № 02. Також встановлено, що 22.03.2017 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Згідно даних спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Вказане підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. від 15.12.2021 року індекс 115/02-14 (а.с. 7). Із копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47172232 від 22.03.2017 вбачається, що після смерті [PERSON] 22.03.2017 приватним нотаріусом Хваста М.М. була заведена спадкова справа №5/2017. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2017 року, яке видане приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, Хваста М.М. та зареєстровано в реєстрі за №1134 підтверджується, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: земельної ділянки, площею 0,1826 га, яка знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 2124884500:11:014:0009. Реєстрація видачі вказаного свідоцтво про право на спадщину підтверджується і витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48644936 від 03.08.2017. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2017 року, яке видане приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу, Хваста М.М. та зареєстровано в реєстрі за №1133 підтверджується, що спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , який помер [INFO] є його донька [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з: житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Реєстрація видачі вказаного свідоцтво про право на спадщину підтверджується і витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №48644382 від 03.08.2017. Крім того, із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №93630100 та №93635215 від 03.08.2017 вбачається, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 2124884500:11:014:0009 за адресою: [ADDRESS] належать на праві приватної приватної власності [PERSON] . Також, з відповіді приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. від 15.12.2021 року індекс 115/02-14 вбачається, що приватним нотаріусом Хваста М.М. повідомлено гр. [PERSON] про те, що свідоцтво про право на спадщину на трактор марки МТЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] видати не має можливості, у зв`язку з відсутністю технічного паспорту чи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на вказане рухоме майно та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане рухоме майно (а.с. 7). Так, згідно долученої копії акту прийому-передачі трактора МТЗ від 15 квітня 1994 р., гр. [PERSON] передає, а гр. [PERSON] приймає трактор МТЗ-80 в наступному технічному стані: двигун [NUMBER] заводський № [NUMBER] технічно справний; коробка передач потребує капітального ремонту; кабіна потребує ремонту, потребує заміни коліс (а.с. 8). Копією накладної від 15 квітня 1994 р. підтверджується що [PERSON] отримав від підприємця [PERSON] трактор «Беларусь» б/у, за ціною 330\~000 (а.с.9), а згідно копії квитанції до касового ордера №2 від 15.04.1994р. вбачається, що підприємець [PERSON] прийняв від [PERSON] 330\~000 (триста тридцять тисяч) крб. (а.с.10). Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки від 13.01.2022 року ринкова вартість трактора становить 83 953 грн. (а.с. 11). У відповідь на адвокатський запит в.о. начальника Головного управління Держспоживслужби в Закарпатській області від 22.02.2022 надано інформацію про те, що за даними програми АgroTech в Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських. Дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів відносно трактора МПЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , запитувана інформація відсутня (а.с. 13). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване судом законодавство та висновки суду: Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вимогами ст.10\~ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається з матеріалів справи після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на належне на праві приватної власності майно. Спадкодавець за життя особистого розпорядження\~на випадок\~своєї смерті\~щодо належного\~йому майна\~не зробив, тому спадкування здійснювалося за законом. На підставі статей 1216, 1217, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України зазначено, що\~\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Відповідно до частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Як передбачено у підпунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно п.23 постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право особи на спірне рухоме майно не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому таке повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ним (позивачем) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Процедура реєстрації транспортних засобів передбачена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі - Порядок № 1388). Відповідно до п. 8 Порядку № 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. При цьому, згідно з абз. 11 ч. 2 п. 8 Порядку № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Зокрема, згідно з п. 53 Рішення ЄСПЛ у справі Суханов та Ільченко проти України від 26 вересня 2014 року, першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , та прийняла спадщину, про що 03.08.2017 року приватним нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельну ділянку, які належали померлому [PERSON] . Також, з матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] при житті належав трактор марки МТЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , який він придбав 15.04.1994 року в підприємця [PERSON] . Однак, [PERSON] за життя не зареєстрував у встановленому порядку право власності на вказане рухоме майно, що позбавляє права спадкоємця оформити спадщину на таке. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла та оформила, до неї на підставі вищевикладених положень цивільного законодавства України перейшло право власності на вказаний транспортний засіб. При цьому, позивач позбавлена можливості оформити право власності на вказане рухоме майно, що в свою чергу позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований. Відтак, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на трактор марки МТЗ-80 «Білорусь», 1991 року випуску, заводський № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved