Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, уточнивши який, просять визнати право власності: - за [PERSON] на 4/6 частки житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого рідного брата [PERSON] ; - за [PERSON] на 1/6 частки житлового будинку [ADDRESS] як члена колгоспного двору; - за [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку [ADDRESS] як члена колгоспного двору. Позов аргументують тим, що вказаний житловий будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в будинку проживали: [PERSON] - голова колгоспного двору (помер [INFO] ) та члени колгоспного двору: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] . Виходячи з принципу рівності часток, кожному із зареєстрованих у вказаному домоволодінні на праві спільної власності станом на 15.04.1991 належало по 1/6 частці нерухомого майна. [INFO] померла [PERSON] , пiсля смерті якої відкрилася спадщина на 1/6 частку спадкового будинку, яку фактично прийняла її дочка [PERSON] шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем, внаслідок чого її частка у праві власності збільшилася до 2/6часток. [INFO] померла [PERSON] , пiсля смерті якої відкрилася спадщина на 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , які фактично прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] по 1/6 частці кожен і частка кожного з них становила по 2/6 часток. [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого спадщину на 2/6 частки спадкового будинку фактично прийняв його син [PERSON] і його частка збільшилася до 4/6 часток. Після померлого [INFO] [PERSON] спадщину на 4/6 часток житлового будинку [ADDRESS] як єдиний спадкоємець за законом першої черги шляхом подання заяви прийняла [PERSON] , про що приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Голік Л.В. заведена спадкова справа. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Голік Л.В. від 01.12.2021 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, оскільки не надано правовстановлюючого документу на нього і реєстрація права власності на будинок до цього часу не проводилася. Таким чином, [PERSON] має право на 5/6 (4/6+1/6) частки в вищевказаному домоволодiннi, з яких на 4/6 частку - в порядку спадкування за законом пiсля померлого [INFO] рідного брата [PERSON] та на 1/6 частку - як за членом колишнього колгоспного двору. [PERSON] має право на 1/6 частку у зазначеному домоволодiннi, як член колишнього колгоспного двору. Ухвалою від 14.01.2022 цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом на 18.02.2022. Ухвалою суду від 18.02.2022 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті 29.03.2022. З 08.03.2022 змінено підсудність судових справ Ніжинського міськрайонного суду розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22. З 05.05.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Ніжинського міськрайонного суду розпорядженням Голови Верховного Суду від 04.05.2022 №27/0/9-22. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання 16.05.2022 не з`явилися, в позові просять розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача - Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності та прийняття рішення згідно чинного законодавства. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Згідно довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області №946/03-29 від 06.10.2021, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , проживали: [PERSON] - голова колгоспного двору (помер [INFO] ) та члени колгоспного двору: [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] . Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями статтей 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки голова та члени двору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/6 частці кожна. [INFO] [PERSON] померла, про що Талалаївською сільською радою Ніжинського району зроблено відповідний актовий запис за № 45, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області №03-29/964 від 18.10.2021, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані зять - [PERSON] , дочка - [PERSON] , внуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , правнук - [PERSON] (а.с.26). Як вбачається з відповіді державного нотаріального архіву Чернігівської області №303/01-17 від 18.01.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Таким чином, спадщину за законом на 1/6 частку спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом на підставі ст.529, 548, 549 ЦК УРСР прийняла її дочка - [PERSON] [PERSON] [INFO] померла, про що виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 53, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області №03-29/965 від 18.10.2021, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вищевказаною адресою проживали та були зареєстровані: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с.25). Відповідно до відповіді Другої чернігівської державної нотаріальної контори №28/01-16 від 18.01.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Таким чином, спадщину за законом на 2/6 частки спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємці за законом на підставі ст. 1261, 1268 ЦК України прийняли її чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] по 1/6 частці кожен. [PERSON] [INFO] помер, про що виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 36, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.11). Згідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області №03-29/966 від 18.10.2021, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою проживав та був зареєстрований син - [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з відповіді Другої чернігівської державної нотаріальної контори №26/01-16 від 18.01.2022 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Таким чином, спадщину за законом на 2/6 частки спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом на підставі ст. 1261, 1268 ЦК України прийняв його син - [PERSON] , набувши 4/6 частки спірного будинку. [PERSON] [INFO] помер, про що виконкомом Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 01, підтвердженням чого є копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області №03-29/945 від 06.10.2021, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . На день смерті за вищевказаною адресою проживав та був зареєстрований один. (а.с.24). У копіях матеріалів спадкової справи №103/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Голік Л.В., міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини та копії свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки та грошові вклади [PERSON] . Отже, спадщину за законом на 4/6 частки спадкового будинку після смерті [PERSON] , як спадкоємець за законом на підставі ст.1261, 1269 ЦК України прийняла його рідна сестра - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Голік Л.В. від 01.12.2021 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відповідно до інформаційної довідки, виданої комунальним підприємством «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №03071 від 19.10.2021, яка міститься в матеріалах спадкової справи, право власності на спадковий будинок не зареєстровано, при цьому спадкоємець померлого - [PERSON] не надала нотаріусу документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, повідомивши, що такий документ відсутній (а.с.21). Таким чином, попри наявність у позивачів часток у праві власності на домоволодіння, такі права за наданими документами нотаріусом не визнаються, і вони позбавлені можливості провести його державну реєстрацію. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, що має місце по відношенню до спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом, тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини(ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] [PERSON] та 29-30 грудня 2015 року [PERSON] застосовуються положення ЦК України, відповідного до ст. 1216, 1217 якого спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд доходить висновку про наявність підстав для визнання за позивачами права власності по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , як за колишніми членами колгоспного двору, і за [PERSON] - на 4/6 частки вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] рідного брата [PERSON]

Outcome: approved