Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 04 травня 2020 року у розмірі 10\~000 доларів США. В обгрунтування позову позивач вказав, що 04 травня 2020 року відповідач отримав від нього в борг 10 000 доларів США та зобов`язався повернути вказані кошти до 01 грудня 2020 року. На підтвердження факту одержання вказаних коштів та обов`язку щодо їх повернення відповідач власноручно написав письмову розписку. Однак, у визначений строк відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув та на його неодноразові прохання про повернення боргу не реагує. Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов. Від відповідача відзиву на позов не надходило. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2022 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання на 10 травня 2022 року. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача адвокат Гаврищук В.В. подав заяву про проведення розгляду справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надав, тому, згідно з ч. 4 статті 223, статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача та його представника, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 04 травня 2020 року [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 10\~000 доларів США, які зобов`язався повернути не пізніше 01 грудня 2020 року, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 04 травня 2020 року. Таким чином, відповідно до статті 1046 ЦК України сторони уклали договори позики. Зокрема, як слідує з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідач, в порушення умов договору, взяті на себе зобов`язання не виконав та не повернув позивачу позичені грошові кошти у встановлений строк. Оригінал розписки, яка знаходиться у позивача, була надану суду для огляду та її копія долучена до матеріалів справи за №607/4539/22. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу вимог статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~з положенням статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (частина перша\~статті 625 ЦК України). Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до положень частини другої статті 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до вимог частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений у зобов`язанні строк. Встановлено, що борг позивачу відповідачем не повернуто, що підтверджується фактом наявності у позивача оригіналу розписки від 04 травня 2020 року. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми боргу за договором позики від 04 травня 2020 року у розмірі 10\~000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення становить 292\~549 грн. Крім того, на підставі вимог ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2925,50 грн за подання позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved