Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 11 вересня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №68. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що підставами для розірвання шлюбу сторін у справі є різні погляди на сімейні відносини, відсутнє взаєморозуміння , подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. У підготовче засідання позивачка [PERSON] не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, строк для примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Строк для примирення просить не надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований 11 вересня 2020 року Тетіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 68, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання в шлюбі сторони мають малолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивачки та відповідача наявні різні погляди на сімейні відносини, відсутні взаєморозуміння і взаємоповага. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приймаючи до уваги наполягання позивачки на розірванні шлюбу та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне шлюб на підставі ст. 112 СК України розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння, поваги та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено, позивачкою понесені судові витрати у виді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 54 від 21.02.2022 року. Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 992 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved