Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (далі Управління) звернулося до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на користь Управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради надміру сплачені кошти в сумі 1744,27 грн. та сплачену суму судового збору в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі заяви від 15.01.2020 та наданих документів [PERSON] для призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям, рішенням Управління від 16.01.2020 їй було призначено допомогу на період з 01.01.2020 по 30.06.2020 у розмірі 2218,00 грн. щомісяця. Відповідно до пп. 1 п. 1 постанови КМУ № 264 від 08.04.2020 [PERSON] з 01.07.2020 по 31.07.2020 продовжено виплату допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 4436,00 грн. на період карантину. Разом з тим, згідно п.2 постанови КМУ № 632 від 22.07.2020 установлено, що з 01 липня 2020 року призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. [PERSON] для отримання допомоги на дітей одиноким матерям подала до управління нову заяву та декларацію, в якій вказано, що вона не працює та доходів не отримує, а тому не мала права на призначення допомоги. У зв`язку з цим, виникла переплата допомоги отриманої відповідачем в автоматичному режимі за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 у розмірі 4436,00 грн., яку слід повернути до бюджету. Також зазначає, що частину боргу було утримано управлінням з діючої допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 2691,73 грн, залишок боргу складає 1744,27 грн. З викладених підстав, просить стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Корольовського району департаменту соціальної політики Житомирської міської ради суму надміру виплачених коштів у розмірі 1744,27 грн. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.23). Представник позивача у поданій заяві просила розгляд справи проводити без участі представника управління, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 39). Відповідач відзив на позов до суду не надала, копія ухвали про відкриття провадження від 22.11.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 24,25,27,28,29,30,35,36,37,38). Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 09.02.2022 (а.с. 33,34). У судове засідання 09.02.2022 та 30.05.2022 відповідач не з`явилася. Таким чином відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", а також відповідно до п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. № 1751 (далі Порядок №1751), допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Відповідачці допомога як одинокій матері призначена рішенням Управління від 16.01.2020 (а.с.9), згідно поданої нею заяви 15.01.2020 із усіма необхідними документами (а.с.5-6). З 01.01.2020 по 30.06.2020 вирішено виплачувати допомогу у розмірі 2218,00 грн. щомісячно на одну дитину. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №264 від 08.04.2020 «Про деякі питання надання державної соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі карантин) строк виплати державних соціальних допомог, у тому числі допомоги на дітей одиноким матерям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Згідно даної постанови [PERSON] автоматично була призначена допомога одинокій матері з 01.07.2020 на період дії карантину у розмірі 4436,00 грн., що підтверджується довідкою (а.с.10). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №632 від 22.07.2020 року «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» (далі - Постанова №632), затверджено порядок обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги та встановлено, що з 01.07.2020 призначення і виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, особам, у яких закінчився строк таких виплат у березні-червні 2020 року, здійснюється лише після подання нової заяви з необхідними документами та декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Слід зазначити, що 18.08.2020 року [PERSON] була подана заява для призначення державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.11-12). Однак позивачем встановлено, що остання не має права на автоматично продовжену допомогу одинокій матері на період карантину з 01.07.2020 у зв`язку зі змінами законодавства та згідно повідомлення №351 від 23.09.2020 їй відмовлено у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, оскільки у складі сім`ї є працездатний, що не здійснює догляду, який не працював три місяці, що передує зверненню (а.с.15). 27.01.2021 направлено відповідачці повідомлення про необхідність повернення надмірно отриманої суми допомоги у розмірі 1744,27 грн. до 25.03.2021. Також зазначено, що частково було здійснено повернення з новопризначеної державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї на суму 2691,73 грн. (а.с.16). У зв`язку з неповерненням коштів у добровільному порядку, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення державних коштів. Разом з тим, суд не погоджується з такими доводами позивача. Вбачається, що згідно з п.35-1 Порядку, допомога на дітей одиноким матерям, яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення. (Порядок доповнено пунктом 35-1 згідно з Постановою КМ № 632 від 22.07.2020 - застосовується з 1 липня 2020 року). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки державна соціальна допомога [PERSON] за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 призначена на виконання вимог Постанови КМУ №264 від 08.04.2020 щодо продовження строку виплати державних соціальних допомог на період карантину, тому згідно з п.35-1 Порядку, допомога яку призначено за умовами, що діяли до 30 червня 2020 р. (включно), виплачується до закінчення строку її призначення, а отже виплата допомоги Управлінням [PERSON] у липні 2020 року була здійснення у законному порядку та не підлягає поверненню. Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на відсутність у відповідачки права на отримання допомоги так як в декларації про доходи від 15.01.2020р., яка була подана з метою отримання виплат, вказано, що вона не працює. Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів в підтвердження наявності обставин передбачених п.35-2 Порядку, згідно якого допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо: у складі сім`ї є працездатні особи, які досягли 18-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються доходи, та не працювали, не проходили військової служби, не провадили підприємницької чи професійної незалежної діяльності, не здобували освіти за денною або дуальною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, не зареєстровані в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи (крім випадків, передбачених в абзацах одинадцятому - п`ятнадцятому цього пункту). Зокрема відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач не працювала сумарно більше ніж три місяці протягом періоду, за який враховуються доходи. Крім того, суд вважає безпідставним посилання позивача на пункт 35-2 Порядку №1751, як на підставу для стягнення виплачених коштів за липень місяць 2020 року, оскільки Порядок доповнено пунктом 35-2 згідно Постанови КМ № 632 від 22.07.2020 та застосовується з 1 липня 2020 року. Отже, на момент призначення допомоги такої вимоги законодавства не існувало, при цьому автоматично було продовжено виплату, яка призначалася на раніше визначених умовах. Пунктом 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити. З огляду на те, що позов задоволенню не підлягає, суд з урахуванням приписів ст.141 ЦПК України покладає судові витрати на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed