Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

18 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, а 30 травня 2022 року подав до суду уточнений позов до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DZHCG 100770518 від 13 серпня 2007 року у розмірі 45588,89 доларів США, що за курсом 26.90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 серпня 2021 року складає 1226341.14 гривень, яка складається з наступного: 11476,79 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11935,55 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3225,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18950,95 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також судові витрати. \~ \~ \~ \~В обґрунтування уточненого позову зазначено, що АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 13 серпня 2007 року уклали кредитний договір DZHCG 100770518, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався надати [PERSON] кредит у розмірі 23616 доларів США на термін до 12 серпня 2030 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит у розмірі 23616 доларів США. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] , станом на 05 серпня 2021 року має заборгованість 45588,89 доларів США, що за курсом 26.90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 серпня 2021 року складає 1226341.14 гривень, яка складається з наступного: 11476,79 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11935,55 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3225,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18950,95 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язання за договором DZHCG 100770518 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. АТ КБ «ПриавтБанк» вважає доцільним вказану заборгованість з поручителя за кредитним договором № DZHCG 100770518 від 13 серпня 2007 року, яким є [PERSON] . Ухвалою від 03 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 04 жовтня 2021 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду. 08\~лютого 2022\~року представник\~відповідача [PERSON] \~ [PERSON] \~подала відзив\~на позов,\~у якому\~зазначила,\~що [PERSON] \~заперечує проти\~всієї суми\~заборгованості за\~договором поруки\~№ DZHCG100770518/2\~від 13\~серпня 2007\~року у\~зв`язку з\~тим,\~що позивач\~просить суд\~стягнути з\~нього заборгованість\~за тілом\~кредиту,\~відсотками,\~комісією та\~пенею без\~урахування спливу\~строку позовної\~давності.\~У розрахунку\~заборгованості,\~наданому позивачем\~до суду,\~в колонці\~№ 4\~«Залишок простроченої\~заборгованості за\~наданим кредитом»\~відсутня інформація,\~коли і\~в якому\~розмірі тіло\~кредиту стало\~простроченим,\~тобто \~коли кредит\~зі стадії\~«Строковий» перейшов\~в стадію\~«Прострочений»,\~таким чином\~неможливо встановити\~момент порушення\~позичальником терміну\~внесення чергового\~платежу. Однак, можна припустити, що кредит перейшов в стадію «Прострочений» з моменту нарахування пені, тобто з 29 квітня 2009 року, що зазначено в колонці № 14 «Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків» розрахунку заборгованості. Крім того, останній платіж за кредитним договором № DZHCG100770518 від 13 серпня 2007 року був здійснений 16 березня 2016 року у розмірі 23.15 доларів США в рахунок погашення заборгованості за пенею, який перервав перебіг позовної давності, а позивач звернувся з позовною заявою до суду 18 серпня 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності. Таким чином, за кредитним договором № DZHCG100770518 від 13 серпня 2007 року і договором поруки № DZHCG100770518/2 від 13 серпня 2007 року відносно стягнення заборгованості за кредитом, процентами, комісією і пенею сплинув строк позовної давності. Крім того, [PERSON] вважає свої зобов`язання за договором поруки припиненими, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України в редакції від 14 червня 2007 року, діючої на момент укладання договору поруки № DZHCG100770518/2 від 13 серпня 2007 року, згідно якої порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З аналізу розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що 25 листопада 2008 року позивач, без згоди [PERSON] , як поручителя, підвищив відсоткову ставку з 12 % до 14,04 % за кредитним договором № DZHCG100770518 від 13 серпня 2007 року. При поданні позовної заяви до суду позивач не надав жодного доказу, який би підтвердив отримання [PERSON] письмового повідомлення про підвищення відсоткової ставки або укладання з ним додаткової угоди до договору поруки № DZHCG100770518/2 від 13 серпня 2007 року про зміну умов кредитного договору. Таким чином, позивач незаконно, без повідомлення [PERSON] , підвищив процентну ставку, внаслідок чого змінилися зобов`язання за договором поруки без згоди поручителя і значно збільшився обсяг його відповідальності. Також [PERSON] вважає вимогу про стягнення заборгованості за щомісячною комісією за надання фінансового інструменту, яка є платою за управління кредитом, незаконною, яка суперечить законодавству України. Стягнення вищезазначеної комісії як раз і є платежами,\~які споживач\~має сплатити\~на користь\~банку за\~дії,\~які банк\~здійснює на\~власну користь. Позивач нарахував розмір пені за весь період прострочення, тобто з 29 квітня 2009 року по 05 серпня 2021 року, без урахування строку спеціальної позовної давності. [PERSON] вважає, що позивач не довів розмір заборгованості за кредитним договором № DZHCG100770518 від 13 серпня 2007 року, оскільки наданий ним розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, бо не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до\~ ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», яка передбачає, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. [PERSON] звертає увагу суду на той факт, що наданий розрахунок заборгованості не містить інформації щодо часу, дати, суми, місця, ПІБ платника, призначення платежу, дебет/кредит (коли саме, яким чином та в якому розмірі вони були надані), не містить інформації щодо погашення заборгованості (ким, яким чином та в якому розмірі були надані грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом), яка повинна міститись у виписці за рахунком, а є лише одностороннім та одноособовим нарахуванням позивачем суми заборгованості за певний період. Розрахунком заборгованості не можна довести виконання умов кредитного договору № DZHCG100770518 від 13 серпня 2007 року у зв`язку з тим, що єдиним доказом внесення готівкової валюти на рахунок банку є відповідна заява на переказ готівки, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-20цс12. Позивач не надав до суду жодного належного і достовірного доказу, який би встановив наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є неналежним доказом, тому що з нього неможливо встановити, коли саме і в якому розмірі кредит перейшов в стадію «прострочений», як нараховувалися відсотки та прострочені відсотки, у зв`язку з чим неможливо повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , застосувавши позовну давність та не стягувати з останнього сплачений позивачем судовий збір. 02 травня 2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що при укладенні кредитного договору та відповідно договору поруки, було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами так і прийняті ними як обов`язкові умови договору. Із законодавчого положення "поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник", випливає обов`язок поручителя надати таке ж виконання, до якого зобов`язаний основний боржник. Таким чином, законодавець фактично поставив знак рівності між зобов`язанням боржника за основним договором та зобов`язанням поручителя за договором поруки - за змістом вони є тотожними. Враховуючи вищевикладене, порука є правочином за якою третя особа, яка не є стороною основного договору, бере на себе обов`язок поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов`язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане останнім. Таким чином, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й позичальник. Договором поруки сторони обумовили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань по Кредитному договору. Так як, в основному договорі та договорі поруки передбачена можливість зміни розміру процентної ставки і ця умова стала результатом домовленості сторін, отже, поручитель дав згоду на зміну розміру процентної ставки. Із умов кредитного договору, зокрема зі змісту п. 2.3.1 договору випливає, що сторони наперед обумовили можливість збільшення процентної ставки по договору, зокрема: п. 2.3.1 договору передбачає, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом ... По закону, який діяв на момент укладення, договору, дозволялося в односторонньому порядку змінювати умови договору, якщо це було передбачено умовами самого договору. Таким чином, сторони в момент укладення як кредитного так і договору поруки оговорили всі істотні умови, зокрема умову про збільшення розміру процентної ставки за договором, на що свою згоду дав і поручитель, поставивши власний підпис на договорі. Крім того, відповідно до п. п. 2, 3 договору поруки, поручитель підтвердив, шо зі всіма умовами договору про надання кредиту він ознайомлений. Стосовно умов договору про комісійну винагороду, винагорода за надання фінансового інструменту в розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту за своїм характером є встановленою договором платою банку за здійснення фінансової послуги - надання кредитних коштів у користування. Таким чином, п. 7.1 договору в частині винагороди (комісії) не суперечить нормам діючого законодавства. Відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень. Всі його твердження грунтуються на припущеннях та не підлягають задоволенню. Слід зауважити, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу, тому ними надана виписка по банківському рахунку, яка містить інформацію про рух коштів відповідача - всі проведені операції. Виписка є первинним бухгалтерським документом. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно умов договору строк виконання зобов`язань спливає 12 серпня 2030 року, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 11 серпня 2021 року, тобто до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги банку у повному обсязі. \~ \~ \~ \~У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача [PERSON] в уточненій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити у повному обсязі позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причину неявки до суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові та відзиву доводи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено,\~що 13\~серпня 2007\~року між\~позивачем та\~ [PERSON] \~було укладено\~ кредитний договір № DZHCG 100770518, згідно якого АТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 23616 доларів США на термін до 12 серпня 2030 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Ці обставини підтверджуються кредитним договором, загальними умовами, тарифами, графіком платежів, розрахунком сукупної вартості кредиту та процентної ставки, договором (а.с. 15-23). \~ \~ \~ \~В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № DZHCG100770518/2 від 13 серпня 2007 року (а.с. 65). Згідно з\~наданим позивачем\~розрахунком (а.с.\~6-9),\~заборгованість\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором №\~DZHCG\~100770518\~від 13\~серпня 2007\~року,\~станом на\~05\~серпня 2021\~року становить 45588,89 доларів США, що за курсом 26.90 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 серпня 2021 року складає 1226341.14 гривень, яка складається з наступного: 11476,79 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11935,55 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3225,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 18950,95 долар США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~259\~Цивільного кодексу\~України,\~позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, «за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу». Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (14-10цс18), «якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою\~статті 261 ЦК України\~починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу)». \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що кредитний договір між позивачем та [PERSON] був укладений на строк з 13 серпня 2007 року по 12 серпня 2030 року включно, останнє погашення заборгованості [PERSON] мало місце 21 серпня 2014 року (а.с. 125 оберт), однак позивач звернувся з даним позовом до суду лише 18 серпня 2021 року (а.с. 3). Доказів вчинення [PERSON] інших платежів, чи списання банком коштів в рахунок погашення заборгованості при настанні строків платежів суду не надано. Представником відповідача була подана суду заява про застосування строків позовної давності. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності, у зв`язку зі спливом трирічного строку позовної давності. Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення. З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed