Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 17 серпня 1997 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 64. Від шлюбних відносин в них відповідачем народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати біля відповідача [PERSON] , оскільки мати має намір виїхати на працевлаштування за кордон. Зазначив, що подружні відносини між нею та відповідачем припинені, основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довір`я один до одного. Вказала, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а так як вона та її чоловік [PERSON] не мають наміру зберегти шлюб, тому причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Зазначила, що розірвання шлюбу відповідає її дійсній волі і після розірвання шлюбу, вона вважає, що не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Підтримуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати в справі, розгляд справи просила проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи просила проводити у її відсутності, не заперечувала щодо того, щоб їхній неповнолітній син [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишився проживати біля батька [PERSON] , оскільки вона має намір виїхати на працевлаштування за кордон. Після реєстрації розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував щодо того, щоб їхній неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишився проживати біля нього. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши заяви\~сторін,\~письмові докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 17 серпня 1997 року у Клішковецькій сільській раді Хотинського району Чернівецької області, за актовим записом № 64, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 серпня 1997 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою, та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання неповнолітнього сина після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме, до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подав до суду заяву, в якій не заперечував проти того, щоб неповнолітній син проживав разом з ним. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] слід залишити проживати з відповідачем. Враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved