Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У січні 2022 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який було зареєстровано 19 серпня 2003 року. В шлюбі є діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зараз вона звернулась з позовом про розірвання шлюбу. Відповідач ухиляється від обов`язку по утриманні дітей. Просить стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Возилів Бучацького району Тернопільської області, в користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 6000 гривень щомісячно на двох, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідачем [PERSON] була подана заява про визнання позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про відкликання заяви про визнання позову, в якій зазначається, що зважаючи на те, що [PERSON] визнає позов частково та погоджується на сплату аліментів в розмірі 3000,00 гривень на двох дітей (по 1500 грн. на кожну дитину), просить суд при розгляді справи №608/155/22 не враховувати підписану заяву про визнання позову. Також представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала заяву про часткове визнання відповідачем позовних вимог, в якій зазначається, що згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року встановлений мінімальний прожитковий мінімум у розмірі - 2100 гривень на місяць. Відповідач визнає позов частково та погоджується на сплату аліментів в розмірі 3000,00 гривень на двох дітей (по 1500 гривень на кожну дитину) з огляду на таке. Відповідач офіційно не працевлаштований, а періодично перебуває за кордоном на заробітках, що і є його єдиним джерелом доходів. [PERSON] має нерегулярний та мінливий дохід, а тому можливим є лише призначення аліментів шляхом стягнення їх в твердій грошовій сумі щомісяця. Стягнення аліментів у розмірі 6000 гривень не дозволить [PERSON] вчасно та в повному розмірі сплачувати їх та ускладнить його матеріальне становище, що в подальшому може призвести до неможливості сплачувати аліментів. Через відсутність коштів у відповідача може виникнути заборгованість по сплаті аліментів та можуть бути застосовані санкції у вигляді обмеження у праві виїзду за межі України, які позбавить його можливості заробляти та відповідно сплачувати аліменти. З огляду на те, що робота за кордоном, є єдиною можливістю [PERSON] заробити кошти, вважають, що 3000.00 гривень є оптимальною сумою коштів, яка в майбутньому не призведе до заборгованості по сплаті аліментів. Станом на 31 січня 2022 року згідно з відомостями, що містяться в Реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не зареєстровано будь-якого нерухомого майна. Доказів, які б підтверджували зворотнє немає. Крім цього, у відповідача відсутнє будь-яке рухоме майно, що додатково підтверджує його скрутне матеріальне становище. Підтвердженням того, що відповідач немає можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі є той факт, що у відповідача на утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами, а також на те, що він фінансово допомагає своїй матері, яка є інвалідом З групи. Разом з тим, вважають за необхідне зазначити, що відповідач не тільки бере участь в матеріальному забезпеченні своїх батьків, які є пенсіонерами та не працюють, а й бере участь в матеріальному забезпеченні та утриманні дітей, а саме сплатив аліменти в розмірі 3000,00 гривень, що підтверджує квитанція від 14.03.2022. Вважають, що 3000,00 гривень є оптимальною сумою коштів, яка в майбутньому не призведе до заборгованості по сплаті аліментів. В той час як розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивач є завищеним та не дасть змогу забезпечувати себе та фінансово допомагати батькам. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, викладених в ній. Суду пояснила, що самостійно не може утримувати двох дітей, тому звернулася з позовом про стягнення аліментів. Коли вона подавала до суду позовну заяву то відповідач погоджувався з її вимогами і підтвердив це поданою ним заявою. Звідки появилась заява про часткове визнання позову невідомо. За ту суму, яку нібито пропонує відповідач дітей не прогодуєш. Посилання представника відповідача на утримання батьків не відповідає дійсності,оскільки у відповідача є сестра ,яка проживає з батьками, а він проживає і працює за кордоном.Вважає,що відповідач може сплачувати таку суму на утримання дітей. Представник відповідача є його родичкою і діє по вказівці його матері,що суперечить етичним нормам. Відповідач [PERSON] позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно. Суду пояснив, що він з батьками не проживає, з ними проживає його молодша сестра, він їм допомагає матеріально періодично. При наявностів нього коштів буде добровільно надавати більшу суму. Суд, вислухавши позивачку, відповідача, його представника, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Особа позивачки [PERSON] стверджується згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 23.12.2003 Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19 серпня 2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківського району Тернопільської області. Шлюб між сторонами розірвано. В шлюбі у сторін є діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що вбачається з їхніх свідоцтв про народження, де батьками записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Як батько дитини, відповідач зобов`язаний брати участь в утриманні дітей, проте цього обов`язку не виконує. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Квитанція про надання дітям 3000 гривень долучена ним до справи після подання позовної заяви. Позивачці одній важко утримувати дітей, забезпечувати їм належні умови для проживання, виховання, навчання, розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2022 року встановлений мінімальний прожитковий мінімум у розмірі - 2100 гривень на місяць. Також при визначенні розміру стягнення аліментів суд вважає за доцільне врахувати розмір середньомісячної заробітної плати штатних працівників по районах у 2021 році. Середня заробітна плата визначається територіальними органами Державного комітету статистики України, що діє на підставі Закону України «Про державну статистику». Зокрема розмір середньомісячної заробітної плати для штатних працівників Чортківського району за 4 квартал 2021 року становить 11918 гривень. Представник відповідача вказує, що її довіритель фінансово допомагає батькам, проте ці твердження суд не бере до уваги, оскільки він не зареєстрований з батьками. [PERSON] перебуває за кордоном, що вказує на те, що його батьки не потребують стороннього догляду. Ним не надано документів, що на його утриманні перебуває мати, та що ним надавалась фінансова допомога батькам. Представником відповідача долучено довідку про те, що мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , має третю групу інвалідності, що дає підставі припускати отримання пенсії в зв`язку з інвалідністю. Будь-які довідки про фінансове становище батьків не долучені. Сам відповідач в судовому засіданні ствердив. що з батьками проживає сестра, а він не допомогає батьками тільки інколи на прохання сестри. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що слід призначити стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень щомісячно на двох дітей, а саме по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину, починаючи з часу звернення до суду до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992,40 гривень судового збору.

Outcome: partial