Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 18.09.2015 року він перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені у з 25.03.2022 року, спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку із відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння, через що були втрачені почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Спір про поділ майна та місце проживання дитини наразі відсутній. Дитина після розірвання шлюбу залишається із матір`ю. Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час судового засідання повідомлена вчасно та належним чином, на електронну пошту суду надійшла заява від [PERSON] в якій вона визнає позовні вимоги та просить розглянути справу без її участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 18.09.2015 року, шлюб зареєстровано Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 249, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 09.08.2018 року (а.с.4). Від шлюбу подружжя неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Шлюбні відносини припинені з 25.03.2022 року, спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку із відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння, через що були втрачені почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спір про поділ майна та місце проживання дитини наразі відсутній. Відповідно до ч.1 ст.\~24\~Сімейного Кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 \~Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст.\~56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим та не доцільним, продовжувати шлюбні відносини, а відповідач визнає позовні вимоги, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що сторони на примирення не згодні, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved