Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області (далі-гімназія) та просить визнати незаконним та скасувати наказ директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області №130-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи Інни Рак». В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона працює асистентом вчителя в гімназії. У жовтні 2021 року вона отримала наказ від 25.10.2021року № 226-од «Про можливе відсторонення працівників закладу освіти від роботи», в якому наявне лише посилання на деякі нормативно-правові акти України, проте, у ньому не ставилося перед працівниками обов`язку вакцинуватися проти хвороби COVID-19 чи надати директору школи сертифікати про вакцинацію проти COV1D-19. У жовтні 2021 року відповідач, грубо порушуючи її конституційне право на працю, постійно незаконно вимагав на роботі медичну інформацію щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також почав обмежувати права щодо повноцінної роботи. 05 листопада 2021 року її відповідачем під розписку було вручено для ознайомлення оскаржуваний наказ директора гімназії №130-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи», який вважає не обґрунтованим та таким, що суперечить п.п. 2, 4, розділу 8, глави II наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях» від 18.06.2015 №1000/5, іншим матеріальних та процесуальних норм чинного законодавства України, а саме: ст.43, 60 Конституції України, ст.2 КЗпП, ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст.9 ч.1 Закону України «Основи Законодавства України про охорону здоров`я». Також, вказує на те, що ні в трудовому договорі, ні в її посадовій інструкції, ні в будь-якому іншому документі, що підписані між нею та відповідачем такого зобов`язання з її боку немає, так само, як і непередбачено повноваження відповідача на відсторонення її від роботи з підстав відсутності вищезгаданого щеплення. Вважає,\~що обов`язок\~вакцинуватися від\~COVID-19 може бути\~встановлений,\~як і\~підстава та\~порядок відсторонення\~від роботи\~за відсутність\~вакцинації від\~COVID-19 виключно законом. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1,3,6,8,19,64 Конституції України. Для цього в українському законодавстві й діє ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя» від 24 лютого 1994 року №4004 та Інструкція про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, яка затверджена Наказом МОЗ України 14.04.1995 року №66. Сам наказ МОЗ України від 04.10.2021року № 2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Вважає, що, фактично обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 вищевказаним наказом для певних професій, виробництв та організацій не визначена, а затверджено лише зазначений вище Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Вказала, що ч.1 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" визначено, що лише профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Тобто, фактично з прийняттям відповідного наказу правове регулювання та визначення тих профілактичних щеплень, які є обов`язковими, не змінилось, а відтак відсторонення працівника, який і входить до переліку вищевказаного наказу є незаконним, оскільки саме до компетенції МОЗ України входить повноваження визначати Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що відповідно і зобов`язує МОЗ самостійно визначати відповідні хвороби та інфекції. Також вказала, що згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» санітарно-епідеміологічний\~нагляд здійснюють\~санітарно-карантинні\~підрозділи відповідних\~органів державної\~санітарно-епідеміологічної\~служби.\~Тому вважає,\~що наявність чи відсутність у працівників сертифіката, що підтверджує вакцинацію від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 мають право перевіряти виключно уповноважені посадові особи державної санітарно - епідеміологічної служби України. Частиною 1 ст.7 Закону України Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя» передбачено, що підприємства, установи і організації зобов`язані, зокрема і усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомого з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Тому вважає, що директор школи не має права з власної ініціативи видавати наказ про відсторонення працівника від виконання ним посадових обов`язків. Видання наказу про відсторонення працівника від виконання ним посадових обов`язків допускається лише за наявності у директора школи письмового подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби України. Проте, у наказі про відсторонення її від виконання посадових обов`язків нічого не говориться про подання відповідних посадових осіб державної санітарно-епідемілоїічної служби України. Тому вважає, що відповідач порушив ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя». Крім того вказала, що з оскаржуваного наказу видно, що він був підписаний 5 листопада 2021 року. Проте, наказ МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 року №2153 набрав чинності лише 8 листопада 2021 року. Тому вважає, що вищевказаний наказ МОЗ, на який посилається відповідач у своєму наказі №130-к ще не був чинним, тому і посилання відповідача на нього було незаконним в розумінні ст.58 Конституції України, яка вказує на те, що «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення». Також позивачка зазначила, що вона є багатодітною матір`ю та перебуває на третьому місяці вагітності. ЇЇ чоловік не мас постійних заробітків. Їх сім`я ледь зводить кінці з кінцями через це незаконне відсторонення її від роботи. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. 10 березня 2022 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вважає позов не обґрунтованим, посилаючись на те, що позивач перебуває у трудових відносинах із НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці, Гусятинського району, Тернопільської області. Наказом директора гімназії від 25 жовтня 2021 року № 226-од позивачку повідомлено про можливе відсторонення від роботи та ознайомлено її із вказаним наказом під особистий підпис. 28 жовтня 2021 року листом за № 01-36/193 позивачку повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 та ознайомлено останню із вказаним повідомленням. Проте, в період з 28 жовтня 2021 року до 08 листопада 2021 року, позивачка не надала до гімназії документу, який би підтверджував наявність профілактичного щеплення від COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання для проведення відповідного щеплення. Тому, наказом директора гімназії від 05 листопада 2021 року №130-к, асистента вчителя [PERSON] з 08 листопада 2021 року відсторонено від роботи на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати та ознайомлено її із вказаним наказом. 05 листопада 2021 року директором гімназії видав наказ за № 242-од «Про заміну асистента вчителя [PERSON] » з 08 листопада 2021 року. Вважає, що так як позивач є асистентом вчителя закладу середньої освіти, не пройшла обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19, не має протипоказань до вакцинації, відповідач зобов`язаний був, відповідно до чинного законодавства України відсторонити позивачку від роботи. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 04 жовтня 2021 року за №2153, вважає, що рішення відповідача про відсторонення позивача від роботи є обґрунтованим, містить належні посилання на норми чинного законодавства України, що дають підстави для відсторонення позивача від роботи, а тому просили позовну заяву залишити без задоволення. 23 лютого 2022 року позивачка подала до суду звідповідь на відзив, згідно якого просила позов задовольнити, а також зазначила, що представник відповідача у своєму відзиві не спростувала важливих тверджень та доказів, зазначених у позовній заяві. Крім того зазначає, що абсолютно не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що 28 жовтня 2021 року листом №01-36/193 їй було повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19. Із «повідомленням» відповідача вона була ознайомлена насправді не 28.10.2021 року, а 02.11.2021 року, що чітко видно з копії повідомлення, яку надав суду сам відповідач. Просить суд звернути увагу на ту обставину, що фактично з повідомленням від 28 жовтня 2021 року №01-36/194 вона була ознайомлена 02.11.21 року - за 2 дні до підписання наказу про її відсторонення. Відповідач взагалі не пояснює у відзиві, при яких обставинах в копії повідомлення від 28 жовтня 2021 року № 01-36/193 з`явився запис «не надала», який вона вперше побачила в додатках до відзиву. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 30.05 2022 року позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Також вказала, що на дату відсторонення її від роботи вона була вагітною, проте документа на підтвердження вказаного стану директору гімназії не подавала. Адміністрація гімназії в неї не вимагала надати пояснювальну записку з вищевказаного приводу, а лише директором повідомлено, що відділ освіти зобов`язав працівників закладів освіти вакцинуватися від COVID-19. Проте, вона у відповідь директору гімназії повідомила, що вона не бажає вакцинуватися, оскільки вакцинація від COVID-19 це право, а не обов`язок. На усне запитання директора, чи вона вакцинувалася, вона відповіла-ні, і при цьому, вона не повідомила, що вона вагітна, оскільки на той час не знала про свою вагітність. Вона не\~повідомила директора\~гімназії ні\~ в\~усній,\~ні в\~письмовій формі\~про можливі\~наявні протипоказання\~до проведення\~ вакцинації\~проти COVID-19\~та не\~надала медичного\~висновку про\~наявність протипоказань\~до вакцинації\~проти нього,\~і про\~вищевказане її\~ніхто не\~запитував.\~Вважає оскаржуваний\~наказ директора\~гімназії не\~ мотивованим\~та не\~чинним з\~вищенаведеного та\~в позовній\~заяві підстав. У судове засідання 03.06.2022 року позивачка не з`явилася, проте, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак, 03.03.2022 року надіслав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій також просила відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши відзив на позов, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 01 вересня 2021 року працює на посаді асистента вчителя в інклюзивному класі навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана [PERSON] ( а.с.33,34). Відповідно до наказу директора гімназії від 25 жовтня 2021 року № 226-од «Про можливе відсторонення працівників закладу освіти від роботи» вирішено : ознайомити працівників гімназії з Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням; попередити про можливе відсторонення від роботи працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень та надати медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19. Позивачку з вказаним наказом ознайомлено, що підтверджується наявним підписом [PERSON] у ньому (а.с.30,31). 28 жовтня 2021 року директором вищевказаної гімназії підписано повідомлення для [PERSON] за №01-36/193 «Про обов`язкове щеплення проти COVID-19», у якому зазначено, що з 08 листопада 2021 року на період дії карантину, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників закладів освіти та запропоновано її до 05 листопада 2021 року надати документи, які підтверджують наявність профілактичного щеплення від COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011р. №595, у разі ненадання яких її з 08.11.2021 року буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Із вказаним повідомленням [PERSON] ознайомилася 02 листопада 2021 року (а.с.54,67). Наказом директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці, Гусятинського району Тернопільської області №130-К від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи Інни Рак», останню як асистента вчителя відсторонено з 08 листопада 2021 року у зв`язку із ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не більше ніж до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України без збереження заробітної плати. Однак, вказаний наказ не викладений у спосіб, визначений чинним трудовим законодавством України, а саме ст.46 КЗпП України, оскільки у ньому не вказано від чого відсторонити [PERSON] .. Тобто, як вбачається із копії оскаржуваного наказу у ньому не вказано «відсторонити від роботи». (а.с.32, 66) \~ \~ \~ \~Крім того,\~правовою підставою винесення\~зазначеного наказу\~в ньому\~зазначено лише\~наказ МОЗ\~України «Про\~затвердження Переліку\~професій,\~виробництв та\~організацій,\~працівники яких\~підлягають обов`язковим\~профілактичним щепленням»\~від 04\~жовтня 2021 року №2153. Згідно з наказом №18-к гімназії від 01.03.2022 року «Про допуск до роботи Інни Рак»» [PERSON] асистента вчителя допущено до роботи з 01.03.2022 року до завершення воєнного стану в Україні (а.с.71). Статтею 10 (пункти «а», «б») Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. В силу вимог ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання. Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам. Частинами 1, 3 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі Перелік № 2153). Вказаний наказ набрав чинності 08 листопада 2021 року. Відповідно до п.3 вказаного Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники, зокрема і - закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, то за загальним правилом такому працівникові заробітна плата в період відсторонення не виплачується, якщо інше не встановлено законодавством. Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19, яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що: - на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України "Про оплату праці" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу"; - відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; - строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. \~ \~ \~ \~ Відсторонюючи\~працівника від\~роботи,\~роботодавець повинен\~діяти на\~підставі,\~у межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~законом,\~а тому\~в наказі\~про відсторонення\~зазначаються підстави\~та строки\~такого відсторонення. Керівник зобов`язаний ознайомити працівника з наказом про відстороненню від роботи. У разі коли працівник відмовляється ознайомитися зі змістом наказу або проставити свій підпис на наказі, керівник має скласти акт про відмову працівника ознайомитися з документом. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Судом встановлено, що на день винесення оскаржуваного наказу (05.11.2021 року) наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням не набрав чинності, оскільки відповідно до п.4 вказаного наказу він набрав чинності через один місяць, з дня його офіційного опублікування, а це 08 листопада 2021 року. Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набрання законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Відтак, наказ Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04 жовтня 2021 року, який станом на 05.11.2021року не набрав чинності, не міг врегульовувати трудові відносини між сторонами, не зумовлював обов`язку відповідача та не надавав йому права відстороняти [PERSON] від роботи. Всупереч зазначеному, оскаржуваний наказ відповідач видав саме 05.11.2021року. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що наказ директора навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1-гімназія» м.Копичинці Гусятинського району Тернопільської області №130-к від 05.11.2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] », у якому як підставу відсторонення [PERSON] від роботи зазначено наказ Міністерства охорони здоров`я України №2153 від 04.10.2021р., якого по суті не існувало, оскільки він не набрав чинності, та вказаний у ньому перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, станом на 05.11. 2021року не діяв, не може вважатись законним та підлягає скасуванню. Інші доводи позивачки, які зазначені в позовній заяві та підтримані в судовому засіданні, суть яких зводиться до того, що: відсторонення від роботи має відбуватись у порядку, визначеному законодавством; при відстороненні не враховано відсутність серед переліку обов`язкових щеплень щеплення проти COVID-19 у Календарі профілактичних щеплень в Україні; обмеження права позивача на працю відбулось у неконституційний спосіб; відмова позивачки від вакцинації не зафіксована в порядку, визначеному законом; вимога відповідача надати конфіденційну інформацію про стан її здоров`я є незаконною, суд вважає такими, що не мають правового значення для вирішення спору, оскільки судом встановлено, що підстави винесення оскаржуваного наказу були відсутні. Відсторонення позивачки відбулось без належних на те правових підстав, зокрема, відсутності у оскаржуваному наказі формулювання про відсторонення позивачки саме від роботи та відсутності станом на 05.11.2021 року Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, який не був чинним на момент винесення оскаржуваного наказу. Твердження позивачки про те, що посилання в оскаржуваному наказі на п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236, зі змісту якої вбачається, що керівникам слід забезпечити відсторонення від роботи працівників, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком за наказом МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до ст.46 КЗпП України, ч. 2 ст.12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, не може будь-яким чином змінити процедуру відсторонення, визначену п.5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», оскільки дана Постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативним актом, і не може змінювати правове регулювання визначене Законом, суд вважає безпідставним, оскільки вони спростовуються тим ж оскаржуваним наказом від 05.11.2021 року, зі змісту якого вбачається, що вказане посилання відсутнє в оскаржуваному наказі директора гімназії. Враховуючи вищенаведені вимоги закону, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про порушення відповідачем прав позивачки, які підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі наведеного, ст. 46 КЗпП України, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»

Outcome: approved