Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу наступними підставами. Між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № ПА 1711 від 17 листопада 2019 р., за умовами якого ФОП [PERSON] зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей Комплекс згідно Акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену Договором грошову суму в розмірі 27 080,00 грн. ФОП [PERSON] , дотримуючись умов Договору, належним чином виконала свої зобов`язання перед відповідачем у повному обсязі, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі товару від 17.11.2019 року та Актом приймання-передачі послуг від 22.02.2020 (Додаток № 4). У свою чергу, відповідач отримав Комплекс, будь-яких претензій щодо такого отриманого Комплексу та щодо виконання ФОП [PERSON] своїх зобов`язань за Договором не мав та не висував, про що свідчить підпис останнього в вищевказаному Акті. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості отриманого Комплексу виконав не в повному обсязі, а саме сплатив лише частину вартості Комплексу. Станом на день звернення Позивача до суду з даною позовною заявою основна сума заборгованості відповідача за Комплекс складає 8 892 грн. 15 вересня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №1 та відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором №ПА 1711 від 17 листопада 2019 р. перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] . За наявності даних обставин та з метою відновлення свого порушеного права позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 8 892,00 грн.; пеню в розмірі 802,84 коп.; 3 % річних у розмірі 186,12 грн.; судові витрати у розмірі 840,80 грн. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників. 23 лютого 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Стислий виклад позиції відповідача. У серпні на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вважає, що умови, викладені в договорі як для клієнта, є такими, що не відповідають вимогам ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» та несуть ознаки нечесної підприємницької практики у розумінні положень ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідач стверджує, що розрахунок був проведений за фактично отримані послуги та набір косметичних засобів, а тому підстав для стягнення решти грошової суми в розмірі, що передбачає договір, відсутні, оскільки на цю суму послуги не надавались. Тобто, позивач не виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а тому відповідач не має нести відповідальність за невиконання умов договору тієї частини договору, що кореспондується з обов`язком позивача. Крім того, відповідач зазначає, що подальша відмова від отримання послуг, передбачених договором, полягала у зв`язку із тим, що після вже отриманих послуг у відповідача проявились алергічні реакції. Інші заяви по суті У вересні надійшла відповідь на відзив, якою позивач вважає обставини, наведені відповідачем, надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Зокрема, у період з листопада 2019 року по лютий 2020 року (три місяці) відповідач відвідувала салон та отримувала косметологічні процедури, що свідчить про її згоду на реалізацію умов Договору. Матеріали справи не містять доказів того, що Договір було укладено під психологічним тиском. Також Відповідач не зверталась до позивача з таких підстав та не зверталась до суду з позовною заявою про визнання такого договору недійсним. Такі претензії висунуто відповідачем лише після отримання позовної заяви про стягнення заборгованості. Всупереч тверджень відповідача, позивач не стягує вартість послуг, які відповідач не отримувала, а лише вартість за фактично отримані послуги. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір №ПА 1711 від 17 листопада 2019 р., за умовами якого ФОП [PERSON] зобов`язалась надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за обличчям, а відповідач зобов`язався прийняти цей комплекс, згідно акту приймання - передачі товару та сплатити за нього визначену договором грошову суму в розмірі 27 080,00 грн. Відповідно до п. 1.2 Договору під комплексом розуміється продаж набору косметики т.м. «HIKARI» та надання косметологічних послуг. Згідно п. 1.3 Договору асортимент, кількість, комплектація, перелік складових комплексу і загальна сума Договору визначаються в переліку №1 (специфікації), що є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 2.4. Договору визначено, що зобов`язання ФОП [PERSON] по передачі комплексу вважаються виконаними в момент передачі комплексу в розпорядження відповідача, згідно акту приймання-передачі та підписання Договору. Згідно п. 5.1 Договору загальна вартість комплексу складає 27 080,00 грн. Пунктами 5.4., 5.5. Договору встановлено, що відповідач сплачує за комплекс частинами рівними платежами не пізніше 17 числа кожного місяця в сумі 2 408,00 грн. Остаточно розрахуватись за комплекс відповідач зобов`язувався не пізніше 17.09.2020 року (п. 5.6. Договору). Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2019р. ФОП [PERSON] та відповідач підписали Акт наданих послуг та Акт приймання-передачі товару до Договору. В Акті наданих послуг зафіксовано, що ФОП [PERSON] в повному об`ємі надала відповідачу необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про послуги, що забезпечило можливість свідомого і компетентного вибору відповідача. Також вказано, що послуги надані належним чином, їх вартість склала 12 856,00 грн. Згідно Акту приймання-передачі товару ФОП [PERSON] надала, а відповідач отримав товар - набір косметики т.м. «HIKARI», в кількості 1 шт., загальною вартістю 6 256,00 грн. У цьому Акті зазначено, що ФОП [PERSON] у присутності відповідача здійснено перевірку властивостей, якості, комплектності товарного виду товару. Відповідач особисто перевірив обсяг товару, що входить до комплексу по догляду, в тому числі зовнішній вигляд і претензій не має. Відповідач особисто ознайомився з властивостями товару, що входить до комплексу по догляду, Інструкцією з використання косметики до товару та отримав документи, які підтверджують якість та безпеку. ФОП [PERSON] в повному об`ємі надала відповідачу необхідну, доступну та своєчасну інформацію про товар, що забезпечило можливість свідомого і компетентного вибору відповідача. Інформація про товар надана відповідачу в супровідній документації, що додається в доступній наочній формі. Товар передано належним чином та в повному об`ємі. Претензій щодо переданого товару у відповідача немає. Загальна сума двох актів від 17.11.2019р. склала 19 112,00 грн. На виконання умов Договору відповідач частково здійснив оплату товару та послуг, а саме на суму 10 220,00 грн., що підтверджується товарним чеком №63 від 17.11.2019р. на суму 1 000,00 грн., №69 від 18.11.2019р. на суму 2 000,00 грн., №134 від 15.12.2019р. на суму 2 400,00 грн., №22 від 14.01.2020р. на суму 2 420,00 грн., №96 від 22.02.2020р. на суму 2 400,00 грн. Таким чином, несплаченою відповідачем залишалась сума 8 892,00 грн. ФОП [PERSON] було направлено письмову претензію (Додаток № 6) вих. № 2 від 10.07.2020 року, однак відповідач залишив таку претензію без відповіді та без виконання. При цьому, в претензії було зазначено, що у випадку непогашення відповідачем існуючої суми боргу в добровільному порядку, ФОП [PERSON] буде змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Доказів виконання зобов`язання зі сплати вартості товару, послуг у розмірі 8 892,00 грн. відповідач суду не надала. Крім того, пунктом 4.2.2. Договору №ПА1711 від 17.11.2019р. передбачено, що у випадку виникнення у клієнта (відповідача у справі) заборгованості перед ФОП [PERSON] щодо оплати вартості Комплексу, ФОП [PERSON] має право передавати своє право вимоги щодо сплати заборгованості третім особам, в тому числі персональні дані клієнта. 15 вересня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги №1 (Додаток № 1). Відповідно до положень цього Договору ФОП [PERSON] передала ФОП [PERSON] право вимагати від [PERSON] належне виконання усіх (у тому числі грошових) зобов`язань за договором, який було укладено між ФОП [PERSON] та [PERSON] № ПА 1711 від 17.11.2019 року. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відомостей сплати позивачу суми боргу в розмірі 8 892,00 грн. матеріали справи не містять. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у розмірі 8 892,00 грн., а тому з урахуванням наведеного вище позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 18.04.2020р. по 28.12.2020р. у сумі 802,84 грн. У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У відповідності до пунків 6.3., 6.4. Договору у випадку порушення відповідачем строків оплати, передбачених п. 5.4., 5.5. даного Договору, а також у випадку затримки клієнтом платежу в строк, що перевищує шістдесят календарних днів поспіль, чи у випадку самовільної зміни розміру платежу відповідачем, що завдасть збитків іншій стороні, ця інша сторона має право вимагати від відповідача дострокового погашення всієї несплаченої вартості комплексу по догляду й інших, пов`язаних з цим порушенням та відшкодуванням збитків. У випадку, зазначеному в п. 6.3. даного Договору, відповідач зобов`язаних достроково сплатити позивачу несплачену вартість комплексу по догляду протягом 5 робочих днів з дати отримання відповідної вимоги від позивача. Відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі 0,5 процентів від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення до дня фактичної сплати включно. Таким чином, при розрахунку розміру пені слід керуватися ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України та вказаними вище умовами Договору. Натомість приписи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» на спірні правовідносини не поширюються, оскільки суб`єктами договірних правовідносин між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Законом є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Судом здійснено перевірку розрахунку суми пені, за якою встановлено, що така сума за заявлений позивачем період складає 31,06 грн. (8 892,20 х 0,5% : 365 х 255 ) та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за вест час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку позивача розмір процентів становить 186,12 грн. Контррозрахунку суми процентів відповідач суду не надав. Розрахунок позивача відповідачем не оспорено, суд погоджується з таким розрахунком. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За викладених обставин, позов підлягає до задоволення частково, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути борг за Договором у розмірі 8 892,20 грн., пеню в розмірі 31,06 грн. та 3% річних за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 186,12 грн. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 9 880,96 грн., що становить 100 %, з яких було задоволено вимогу на загальну суму 9 109,38 грн., що становить 92,19 %. У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 775,13 грн. (840,80 х 92,19 /100 = 775,13) судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved