Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» де просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований у реєстрі за №68101, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 27471,99 грн, також прохав стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В обґрунтуванні позовної заяви вказав, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №68101, про стягнення з нього, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості у розмірі 27471,99 грн. За вказаним виконавчим написом 05.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67026639 з примусового виконання означеного виконавчого напису, а 23.10.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства та не підлягає виконанню так, як про намір стягнення з нього, як боржника, коштів його не повідомляли, як і не повідомляли про зміну кредитора, а сам кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був нотаріально посвідчений, також відсутні документи на підтвердження безспірності суми яка стягується, а ще порушені строки позовної давності, тому вважає що нотаріусом не дотримано умов вчинення виконавчого напису, що є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про вжиття заходів забезпечення вищевказаного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 28.05.2021 року за №68101 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 23.02.2022 року суд своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також 23.02.2022 року суд задовольнив заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та до вирішення по суті цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» за участі третіх осіб: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зупинив стягнення з [PERSON] , яке проводиться у виконавчому провадженні №67026639 з примусового виконання вказаного виконавчого напису від 28.05.2021 року №68101, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. В судове засідання позивач не з`явився. Від представника позивача - адвоката Максименко А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач - ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» до суду свого представника не направив, про час день та місце розгляду справи належним чином був повідомлений, правом на подання відзиву не скористався, будь-яких клопотань чи заяв до суду не направив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про час місце та день розгляду справи належним чином повідомлявся. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Т.В. в судове засідання не з`явилася, будь-яких клопотань, заяв до суду не направила, хоча про час місце та день розгляду справи належним чином була повідомлена. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце день і час розгляду справи повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву не подав та з урахуванням клопотання представника позивача, суд вирішив на підставі ст. ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №68101, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованості, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФАГОР», код ЄДРПОУ 40202955 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18/05/2018-3 від 18.05.2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ПЛЕЯДА», код ЄДРПОУ 40210636 відступлено право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги (Договору Факторингу) №3 від 22.05.2016 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр», код ЄДРПОУ 39140702 на підставі Договору відступлення права вимоги № 1104 від 11.04.2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №200461278 від 18.02.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 18.02.2016 року по 01.06.2020 року. Стягнуто 27471,99 грн з яких: 11398,67 грн - заборгованість за тілом кредиту; 14323,32 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 900 грн. - заборгованість за нарахованою пенею; Також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису. 05.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67026639 з примусового виконання виконавчого напису вчиненого 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №68101. 23.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника. Згідно копії заяви ТОВ «Фінансова компанія «Авансар» про примусове виконання рішення направленої до приватного виконавця Гуріної Т.В., до заяви додано оригінал виконавчого документу №68101 від 28.05.2021 року, оригінал кредитного договору № 200461287 від 18.02.2016 року, копію довіреності від 13.07.2021 року. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс17з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п.2.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п.3.1. Порядку №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.3.2. Порядку №296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору №200461278 від 18.02.2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-Розрахунковий Центр» та [PERSON] за яким кредитором надано кредит позичальнику у сумі 12436,55 грн. зі сплатою відсотків за користування з кінцевим терміном повернення кредиту 18.02.2019 року. Даний кредитний договір укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально. Відповідно до п. 2 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом "2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями". Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 відмовлено. Оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 28.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не посвідчений нотаріально, та виписки з рахунку боржника. Суд зазначає, що по-при те, що матеріали справи не містять інших документів крім копії кредитного договору на підставі якого було вчинено виконавчий напис у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати їм оцінку на предмет правомірності вимог стягувача, однак вчинення виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим, свідчить про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. З викладених обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, згідно положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача. При цьому, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору тож, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу. Частина 8 ст. 141 ЦПК України визначає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Матеріалами справи підтверджено розмір фактично понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved