Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни, головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивував тим, що 20 червня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною посвідчено договір про сплату аліментів на дітей, зареєстрований за № 1425, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця кожному з дітей. 12 травня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1040, яким запропоновано стягнути з позивача на користь [PERSON] заборгованість за договором про сплату аліментів на дітей від 20 червня 2018 року у розмірі 29 000,00 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, у спірному виконавчому написі не зазначено на кого саме стягується заборгованість зі сплати аліментів: сина, доньку чи на обох, не зазначено період заборгованості. У зв`язку з чим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1040, стягнути судові витрати. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни (вул. Пушкінська, 9, м. Київ) належним чином завірені матеріали щодо вчинення виконавчого напису від 12 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1040. 09 вересня 2021 року ухвалою суду заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову задоволено повністю: зупинити стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни від 12 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1040. 12 жовтня 2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів задоволено повністю: витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро) належним чином завіреної інформації щодо відкритих рахунків на ім`я [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із зазначенням номеру рахунку, дати відкриття та дати закриття; належним чином завірену виписку про рух коштів за відкритими рахунками на ім`я [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Витребувати у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро) належним чином завіреної інформації щодо номерів банківських карток, виданих на ім`я [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , із зазначенням дати та підстави їх видачі. Крім того, 12 жовтня 2021 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача та третіх осіб про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 20 червня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною посвідчено договір про сплату аліментів на дітей, зареєстрований за № 1425, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався сплачувати аліменти на утримання дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 000,00 грн. щомісяця кожному з дітей (а.с. 11-12). 12 травня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1040, яким запропоновано стягнути з позивача на користь [PERSON] заборгованість за договором про сплату аліментів на дітей від 20 червня 2018 року у розмірі 29 000,00 грн. (а.с. 22). Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 травня 2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 1040. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, у спірному виконавчому написі не зазначено, на кого саме стягується заборгованість зі сплати аліментів: сина, доньку чи на обох, не зазначено період заборгованості. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнала повністю, оскільки Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, не передбачено обов`язку стягувача направляти повідомлення та/або вимогу про сплату боржнику у випадку одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором про сплату аліментів на дітей та позивач не повідомив відповідача про зміну місця свого проживання. Крім того, оскільки спірним виконавчим написом було передбачено обов`язок позивача сплати аліментів на визначені рахунки дітей, тому документами, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють виконання зобов`язання є виписки з рахунків дітей. Треті особи не скористалися процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-154 св18. Дослідивши належним чином завірені матеріали щодо вчинення виконавчого напису від 12 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1040 судом встановлено, що відповідачем приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису було надано виписку з особового по картці/рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] (а.с. 139-149). Зі змісту договору про сплату аліментів на дітей від 20 червня 2018 року вбачається, що аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 07 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на відкриті на ім`я дітей рахунки: [PERSON] рахунок № [NUMBER] , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк»; [PERSON] рахунок № [NUMBER] , відкритий в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк». Як вбачається з матеріалів справи позивачем на виконання умов договору про сплату аліментів на дітей від 20 червня 2018 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталією Володимирівною, зареєстрований за № 1425, виконувались аліментні зобов`язання, передбачені даним договором, шляхом перерахування коштів на рахунки дітей позивача, що підтверджується квитанціями (а.с. 48-56). Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів направлення та отримання позивачем вимоги щодо сплати аліментів, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Отже, судом встановлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису порушив вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталії Володимирівни, головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. 28 липня 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Чучковських» укладено договір № 37 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до умов якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених даним Договором (а.с. 67). Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує додатковою угодою № 1 до договору № 37 про надання професійної правничої допомоги від 28 липня 2021 року (а.с. 169), актом-рахунком № 1 від 20 грудня 2021 року на суму 20 000,00 грн. (а.с. 170), квитанцією № 9889 від 17 грудня 2021 року на суму 20 000,00 грн. (а.с. 160). Представник відповідача скористалася своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та зазначила, що вважає розмір витрат на правничу допомогу завищеним, адже розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а сума заборгованості за спірним написом становить 29 000,00 грн. Крім того, позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Твердження представника відповідача про ненадання позивачем належних та допустимих доказів розміру понесених витрат на правничу допомогу спростовуються договором про надання правничої допомоги, актом актом-рахунком № 1 від 20 грудня 2021 року на суму 20 000,00 грн. та квитанцією № 9889 від 17 грудня 2021 року. Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved