Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Вельможко Анна Ігорівна, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис № 43096 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості в розмірі 80 436,87 грн. 10.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Котулою Артемом Михайловичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67846323. Окрім того, постановою виконавця від 14.12.2021, винесену в рамках вказаного виконавчого провадження, звернуто стягнення на доходи позивача. Позивач зазначає, що жодних кредитних договорів з відповідачем вона не укладала, приватний нотаріус не повідомив позивача про вчинення виконавчого напису. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь всі понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 17.01.2022 позовну заяву залишено без руху як таку, що подана з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України. У зв`язку з виконанням вимог в термін, визначений ухвалою суду від 17.01.2022, ухвалою суду від 02.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та проведення судового засідання по суті призначено на 18.04.2022. Від представника позивача - адвоката Вельможко А.І., надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити на підставі аргументів, викладених у позові, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву суду не подав. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за кредитним договором № 135044-КС-003, укладеного 13.02.2021 між [PERSON] та ТОВ «Бізнес позика». Як зазначено у виконавчому написі, строк, за який проводиться стягнення: з 27.02.2021 по 09.11.2021. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, яка підлягає стягненню з боржника, складає 80 436,87 грн. Однак, документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості суду з боку Відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. Стягувач взагалі не надсилав боржнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору. Крім того, ТОВ «Бізнес позика» звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання Позивачем вимоги про сплату боргу, тому остання була позбавлена можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами Позивача про те, що заборгованість про стягнення з неї на користь Відповідача не є безспірною. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою О.В. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 135044-КС-003 від 13.02.2021, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послався приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда О.В. у виконавчому написі № 43096 від 26.11.2021. Таким чином, станом на 26.11.2021 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача заборгованості, що виникла за кредитним договором. На підставі вищевикладеного, та приймаючи до уваги ту обставину, що Відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів Позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 43096, вчинений 26.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості в загальному розмірі 80 436,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено: копію ордера № 1070340 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Вельможко А.І.; копію розрахунку № 3 суми оплати за правову (правничу) допомогу від 30.03.2022 на загальну суму 3 000,00 грн; копію опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 30.03.2022; копію договору № 146/2021 про надання правової допомоги, укладений 23.10.2021 між [PERSON] та адвокатом Вельможко А.І.; дублікат квитанції 0.0.2502438470.1 від 31.03.2022 на загальну суму 3 000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 3 000,00 грн, що є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved