Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить: - визнати квартиру [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] 85200 грн. за борговою розпискою від 01.09.2017 року. Позов обґрунтовано тим, що 07.02.2004 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2018 року. На час утворення сім`ї відповідач по справі вже була власником квартири [ADDRESS] та сім`я з 2004 по 2017 рік проживала у зазначеній квартирі. Позивач зазначив, що квартира була в стані часів Радянського Союзу - без будь-якого ремонту, за період часу з 2008 по 2013 роки був зроблений капітальний ремонт, частину якого [PERSON] зробив особистою працею, а інша частина ремонту була зроблена разом з найманими працівниками і основні затрати на купівлю будівельних матеріалів, на оплату праці найманих працівників поніс особисто він. Також [PERSON] зазначив, що на момент утворення сім`ї відповідач була студенткою та закінчила навчання у 2005 році, він працював автомеханіком. [INFO] у сторін народився син та [PERSON] перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами а згодом у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також зазначив, що відповідач з 2007 по 2008 рік працювала медсестрею, а він з 23.02.2006 року по теперішній час зареєстрований підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів. Обгрунтовуючи позов [PERSON] посилається на ч. 1 ст. 62 СК України, яка передбачає визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, якщо майно за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Позивач зазначив, що 19.07.2017 року він купив за власні кошти суміжну квартиру [ADDRESS] . Квартира була без ремонту для чого 01.09.2017 року були позичені кошти у [PERSON] в сумі 170400,00 грн., тому просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 18.10.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 26.02.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому вона заперечує позовні вимоги та зазначає, що ремонт в квартирі дійсно проводився, але у 2010 році та гроші на проведення ремонту в сумі 4000,00 доларів США надала її матір, яка може це підтвердити в якості свідка. Щодо стягнення 1/2 частини боргу зазначає, що зобов`язання згідно розписки від 01.09.2017 не було укладено в інтересах сім`ї, вона нічого не знала про отримані кошти та не давала своєї згоди на укладення цього правочину, тому відсутні підстави для поділу боргових зобов`язань (а.с.66-68). Ухвалою суду від 22.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі (а.с. 97-98). 24.09.2020 року цивільна справа повернулась до суду із супровідним експертної установи про залишення ухвали без виконання у зв`язку з непогодженням терміну виконання експертизи Ухвалою суду від 25.09.2020 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 24.12.2020 клопотання представника позивача задоволено, призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі (а.с. 120). Ухвалою суду від 25.01.2021 відновлено провадження у справі у зв`язку з необхідністю погодження строку виконання та оплати експертизи та виконання клопотання експертів (а.с. 123). Ухвалою суду від 04.02.2021 зупинено провадження у справі, доручено проведення експертизи (а.с. 140). Ухвалою від 26.07.2021 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 01.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позов в частині визнання квартири [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Щодо вимоги про стягнути з [PERSON] 85200 грн. за борговою розпискою від 01.09.2017 року позивачем подано заяву про відмову від позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, вказав на недоведеність позовних вимог. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, щодо вимог позовної заяви про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя встановив наступне. Статтею 263ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину р№ 2-691, 23.06.2003 виданого першою Житомирською державною нотаріальною конторою належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.09.2019 року (а.с. 7-8). 07.02.2004 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з копії свідоцтва про одруження (а.с. 9). За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 10, 11). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно до ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, а також майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Так, спірна квартира перейшла у власність відповідача [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину до реєстрації шлюбу з позивачем [PERSON] , отже вона є її особистою власністю. Відповідно до ст. 62 СК України, на яку посилався позивач [PERSON] як на підставу своїх вимог, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі застосування статті 62 СК України, сторона, яка вважає, що набула право власності на майно, збільшивши його вартість, має довести розмір вкладень та їх відповідність тій частці від майна, на яку вона претендує. Для застосування передбачених ст. 62 СК правил, збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів (зокрема, тенденцій до загального подорожчання конкретного майна) і суттєвою ознакою повинно бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об`єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначена на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкту. В процесі розгляду справи за клопотанням позивача судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені питання щодо визначення ринкової вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] станом на 07 лютого 2004 року та ринкової вартість нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Визначення істотного збільшення вартості квартири в результаті виконаних будівельних робіт з ремонту квартири [ADDRESS] ; визначення переліку та об`єму фактично виконаних будівельних робіт (поліпшень, проведення переобладнання тощо) з ремонту квартири [ADDRESS] ; визначення вартості фактично виконаних робіт з ремонту квартири [ADDRESS] та ринкової вартості будівельних матеріалів використаних при виконанні робіт з ремонту квартири [ADDRESS] . Згідно до висновку експерта від 23.07.2021 року № 298/07-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи: дійсна (ринкова) вартість двокімнатної квартири [ADDRESS] в цінах на дату проведення дослідження становить: в стані до проведених ремонтно-будівельних робіт (до поліпшень) - 726 100 гривень 00 копійок; в існуючому стані на дату проведення дослідження (з урахуванням поліпшень) - 981 300 гривень 00 копійок, вартість на яку збільшилась досліджувана квартира в зв`язку із проведеними ремонтно- будівельними роботами (вартість поліпшень) становить - 255 200 гривень 00 копійок. Експерт зауважив, що отримана вартість відображає зміну квартири в цілому в результаті виконаних поліпшень в ринкових умовах. При цьому дана вартість не відображає витрат, які були здійснені для здійснення даних поліпшень. Виходячи із обсягу наданих на дослідження матеріалів та результатів натурного обстеження, встановлено наступне: встановити технічний стан квартири та рівень опорядження її внутрішніх поверхонь до проведення ремонтно-будівельних робіт не є технічно можливим за результатами натурного обстеження на дату дослідження; у зв`язку з незадоволенням клопотання експертів та ненаданням на дослідження звітної та виконавчої документації, встановити повних перелік, обсяги та вартість ремонтно-будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] , в т.ч. вартість будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, не вбачається технічно можливим; наявність внутрішньоквартирних систем інженерних мереж та опоряджень поверхонь, про які заначено в листі [PERSON] , частково підтверджуються результатами проведеного візуально-інструментального огляду; інша частина будівельних робіт, про які заначено в листі [PERSON] відносяться до супутніх та прихованих, факт виконання яких можливо перевірити лише під час їх виконання. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів. Згідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач жодними належними доказами не підтвердив розміру трудових і грошових затрат, зроблених ним для поліпшення квартири, у зв`язку із чим не можливо визначити розмір частки у спірному майні, на яку може претендувати позивач. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що основні затрати на купівлю будівельних матеріалів, на оплату праці найманих працівників поніс особисто він, однак доказів на підтвердження даних обставин суду надано не було. Разом з цим позивач зазначає, що з 2007 року по 2008 рік відповідач працювала медсестрею маніпуляційного кабінету КУ «Центральна районна лікарня» Житомирської районної ради, а з 2008 року працевлаштувалась в БПП «Фаворит-Люкс», тобто мала дохід. Таким чином в матеріалах справи відсутні докази, що кошти на проведення ремонту квартири були особистими коштами позивача. Враховуючи викладене, суд відмовляє у заколенні позову в цій частині. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів за борговою розпискою, то 08.06.2022 року позивачем [PERSON] подано заяву про відмову від позову в частині позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] 85200 грн. за борговою розпискою від 01.09.2017 року та ухвалою суду від 08.06.2022 року закрито провадження в цій частині. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Outcome: dismissed