Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Короткий зміст позовних вимог. 10.01.2022 року Монастириським районним судом Тернопільської області з Підгаєцького районного суду Тернопільської області в порядку п.2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України отримано матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 30.07.2016 року в Підгаєцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №26. За час перебування в шлюбі в подружжя дітей не має. В позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, одруження виявилось невдалим оскільки протягом 2018-2019 років відношення з відповідачем поступово погіршувалися в результаті чого між ними зникли довіра та взаєморозуміння. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання з грудня 2019 року остаточно припинено, а тому переконаний, що сенсу підтримувати сімейні відносини немає та вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. ІІ. Процесуальні рішення в справі. Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 12.01.2022 року позовну заяву прийнято до свого провадження та розпочато її розгляд спочатку зі стадії відкриття провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 19.01.2022 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області внесено виправлення в текст резолютивної частини ухвали №605/11/21 від 12.01.2022 року. Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Савченко Д.О. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 08..02.2022 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області заяву [PERSON] про надання їй строку для примирення задоволено частково та надано строк на примирення в 2 (два) місяці. 08.04.2022 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. ІІІ. Позиції сторін. У зв`язку з неможливістю подальшого спільного проживання в шлюбі позивач [PERSON] просить укладений 30.07.2016 року в Підгаєцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області між ним та [PERSON] шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача адвокат Савченко Д.О. в судовому засіданні, яке проходило в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням представником позивача власних технічних засобів, позовні вимоги підтримав повністю та настоював на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що сторони по справі більше двох років разом не проживають, миритися позивач з відповідачем категорично відмовляється. Окрім зазначеного пояснив, що відповідач навмисно затягує розгляд справи постійно направляючи до суду заяви про відкладення її розгляду використовуючи шлюб у своїх власних інтересах, що може негативно вплинути на права та обов`язки позивача в майбутньому, а тому просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, проте відповідач направила суду заяву про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану посилаючись на роз`яснення Вищої Ради правосуддя. Відповідно до приписів ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою. Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що особи, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно п.5 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження. Верховним судом в «Особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан» роз`яснено, що відповідно до ст. 26 Закону України\~«Про правовий режим воєнного стану»\~правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних. \~ \~ \~ \~З аналізу вищевказаного вбачається, що суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження може відкласти розгляд справи тільки з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин, проте такої заяви відповідачем подано не було. Також, суд не бере твердження відповідача, що обстановка в Україні загрожує її безпеці так як воєнні дії на території розміщення Монастириського районного суду Тернопільської області не ведуться, суд працює в штатному режимі і не припинив здійснювати судочинство. Відповідач та представник відповідача мали можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду навіть з використанням власних технічних засобів у відповідності до ст. 212 ЦПК України, проте даною можливістю не скористалися. Натомість два рази відповідачу надавався термін на примирення: ухвала Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 року строком 4 (чотири) місяці та ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.02.2022 року строком 2 (два) місяці, після яких з наданих представником позивача пояснень, сторони не примирились, проте відповідач неодноразово подавала заяви про відкладення розгляду справи, що судом розцінюється як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи та спричиняє невиправдані затримки у провадженні. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. В зв`язку з наведеним суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~судового засідання у відсутності відповідача та представника відповідача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що 30.07.2016 року в в Підгаєцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №26, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування в шлюбі в подружжя дітей не має. Суд вживав заходи до примирення подружжя. Так, за час розгляду справи в судах, відповідачу надавався термін на примирення: ухвала Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 01.03.2021 року строком на 4 (чотири) місяці та ухвала Монастириського районного суду Тернопільської області від 08.02.2022 року строком на 2 (два) місяці, після яких сторони не примирились. З`ясувавши\~фактичні взаємовідносини\~між сторонами\~і дійсні\~причини позову\~про розірвання\~шлюбу,\~суд встановив,\~що сторони по справі спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, шлюб носить формальний характер, позивач настоює на розірванні шлюбу, миритися не бажає, а тому перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. V. Джерела права й акти їх застосування. У відповідності до ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Документальне існування шлюбу між сторонами по справі не відповідає поняттю «сім`ї», як соціального інституту сучасного суспільства. \~\~ \~ \~ \~ \~Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У п. 10 постанови Пленум Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України) Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та миритися не бажає, хоча відповідач і заперечує проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~ Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. VІ. Висновки за результатами розгляду справи. \~ \~ \~ \~ \~Суд, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить його інтересам, а також те, що за час розгляду справи примирення між позивачем і відповідачем не відбулося, а суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечитиме інтересам позивача. \~\~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved