Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

26.11.2019 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути сплачене страхове відшкодування в розмірі 7340,14 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2015 між [PERSON] та ПАТ «HACK «ОРАНТА» укладений договір № АІ/8582344 (поліс ОСЦПВВНТЗ), предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власників (водіїв) наземного транспортного засобу «Subaru Forester» д.р.н. [NUMBER] . Зазначає, що 07.11.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Forester» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля «Subaru Forester» д.р.н. [NUMBER] , [PERSON] вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, тобто вчинення ним правопорушень передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Вказує, що До ПАТ HACK «ОРАНТА» звернувся власник пошкодженого авто «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] . ПАТ «HACK «ОРАНТА» згідно ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 11.11.2016 року, на підставі страхового акту № ОЦВ-16-9387/1 від 23.10.2017 було сплачено особі потерпілій в ДТП страхове відшкодування в сумі 7340,14 грн. Посилається на те, що із постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016 вбачається, що [PERSON] самовільно залишив місце пригоди. Вказує, що на підставі ст.38.1 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. 19.01.2018 ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернулась до боржника з регресною вимогою № 09-06-08/488, яку він отримав особисто згідно поштового повідомлення про вручення. 05.12.2018 боржнику було направлено досудове попередження № 09-06- 08/8966. Відповіді від боржника не надійшло , кошти не сплачено. З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов. 26.11.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Дніпровського районного суду м. Києва Марфіній Н.В. 28.11.2019 ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Марфіної Н.В. зазначену цивільну справу передано на розгляд Солом`янського районного суду м. Києва. 13.01.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.11.2016 по вул. Локомотивна, 8 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю транспортного засобу «Subaru Forester» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] 07.11.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Forester» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016, винним у скоєнні ДТП, що сталася 06.11.2016, було визнано [PERSON] . Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача відповідно до полісу № АІ/8582344 була застрахована у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта». Судом встановлено, що 07.11.2016 власник пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] [PERSON] звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Відповідно до ремонтної калькуляції № [NUMBER] від 11.11.2016, на підставі страхового акту № ОЦВ-16-9387/1 від 23.10.2017 та реєстру безготівкових термінових переказів від суб`єкта господарювання № 175 від 24.10.2017 було сплачено особі потерпілій в ДТП [PERSON] страхове відшкодування в сумі 7340,14 грн. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Як вбачається з матеріалів справи, постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.12.2016 було визнано [PERSON] винним також у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а саме: [PERSON] , керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» д.р.н. [NUMBER] , був причетним до дорожньо-транспортної пригоди, однак не зупинив транспортний засіб та залишив місце пригоди, чим порушив п.2.10 (а) ПДР України. Відповідно до абз. "в" п.п.38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 7340,14 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1921,00 грн.

Outcome: approved