Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов [PERSON] до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] 26.10.2021 року звернулась до територіального органу Пенсійного фонду за призначенням пенсії за віком згідно із ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, однак їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Під час розгляду документів, доданих до заяви, не було взято до розрахунку трудову книжку [NUMBER] від 09.01.1984 року та диплом [NUMBER] від 24.06.1983 р., через відсутність довідки про зміну прізвища (з [PERSON] на [PERSON] ).Також було зазначено, що потребує уточнення період роботи з 15.01.1991 р. по 11.08.1991 р., через те що дата наказу та дата звільнення має виправлення. В рішенні про відмову було зазначено, що дата звільнення та дата наказу має розбіжність та виправлення в період з 16.08.1991 р. по 29.12.1993 р.Тому, помилково було зазначено, що її страховий стаж становить 19 років 9 місяців 20 днів. Хоча до настання пенсійного віку вона зверталась до територіального органу Пенсійного фонду для взяття довідки про наявний страховий стаж, де було зазначено, що наявний страховий стаж в неї становить 39 років 2 місяці.Також, нею подано заяву 26.10.2021 року, а рішенням №155350010240 від 01.11.2021 їй було відмовлено у призначенні пенсії, з яким вона ознайомилась 19.01.2022 року. Через довгу та помилкову відповідь від територіального пенсійного фонду, вона неодноразово зверталась до ГУ ПФУ. Згодом вона звернулась до Урядового контактного центру, які в свою чергу швидко відреагували на її звернення.Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ було повторно переглянуті її документи, що надані разом із заявою від 26.10.2021 про призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та за результатами повторного розгляду документів рішення про відмову у призначенні пенсії № 155350010240 від 01.11.2021 було скасовано.До страхового стажу були зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] від 09.01.1984 року, та період навчання згідно диплому [NUMBER] від 24.06.1983 р.14.01.2022 року було прийнято рішення про призначення пенсії за віком з 20.11.2021, яку обчислено як працюючій особі при страховому стажі 38 років 7 місяців (враховано по 30.09.2021). У зв`язку із неправомірними рішеннями Відповідача, довгим та помилковим розглядом її заяви їй завдано моральної шкоди, які спричинили їй тяжкий психологічний шок у момент, коли вона дізналась про відмову у призначенні пенсії. Внаслідок чого вона звернулася до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради лікаря-невролога, кардіолога та сімейного лікаря. Лікарем-неврологом їй виписано рецепт ліків, які потрібні для покращення її загального стану здоров`я через неправомірне рішення Відповідача, про що сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність, а також виписку в якій прописано повний діагноз та те, що потрібно пройти курс лікування дорогими ліками для покращення загального стану. У зв`язку із неправомірним рішенням Відповідача, довгим та помилковим розглядом її заяви їй завдано моральної шкоди. Ухвалою суду від 25.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 28.03.2022 року. У підготовче засідання призначене на 28.03.2022 року сторони не з`явилися, 25.03.2022 року представник ГУПФ України в Одеській області на електронну адресу суду надав клопотання, в якому просив направити на адресу ГУПФ України в Одеській області матеріали зазначеної справи, також просив продовжити ГУ ПФУ термін на подачу відзиву на позов терміном на десять днів з моменту отримання позову, судове засідання просив провести без участі представника Управління. Розгляд справи відкладено на 18.04.2022 року. 12.04.2022 року представник ГУПФ України в Одеській області на електронну адресу суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. У підготовчому засіданні 18.04.2022 року була присутня [PERSON] , позов підтримала, надала суду пояснення щодо обставин справи. Не заперечувала проти закриття підготовчого засідання по справі та призначення її до розгляду по суті. Представник ГУПФ України в Одеській області у підготовче засідання не з`явився, 13.04.2022 року на електронну адресу суду надав клопотання, в якому зазначив, що проти позову заперечують в повному обсязі, всі доводи наведені у відзиві на позовну заяву. Також просив справу розглядати за відсутністю представника Управління. В обґрунтування відзиву зазначено, щопозивач повинен зазначити\~у чому\~полягає моральна\~шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю їй заподіяно, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.Позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням шкоди позивачу, не надано належних пояснень, доказів того, в чому полягає моральна шкода, якими доказами вона підтверджується, з яких міркувань вона виходить, визначаючи розмір моральної шкоди. Позивачем не надано жодних доказів, що б свідчили про заподіяння позивачу моральної шкоди. Також необхідно врахувати обставини, що незаконне витрачання коштів Пенсійного фонду України\~тягне за\~собою дефіцит\~бюджету Пенсійного\~фонду, що породжує соціальну напругу у суспільстві і може сприяти невиконанню державою своїх функцій по соціальному забезпеченню громадян. У зв`язку з чим, відповідач просив суд у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 18.04.2022 року підготовче засідання по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті на 04.05.2022 р. У судове засідання призначене на 04.05.2022 року була присутня позивачка, відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно. З метою повторного виклику відповідача, судове засідання відкладено на 17.05.2022 р. У судове засідання 17.05.2022 року з`явилась [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, що була вчинена неправомірним рішенням про відмову у призначенні пенсії, в розмірі 150\~000 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду не повідомили. У відповідності до ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1жовтня 2020року у справі №361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. З урахуванням положень ч.1\~ст. 223 ЦПК України, належного сповіщення сторони відповідача, а також відсутність доказів поважності причин неявки, за згоди позивача, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи с наступного. Судом встановлено, що 26.10.2021 року [PERSON] звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. 01.11.2021 року рішенням №155350010240 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішення, за результатом розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами не взято розрахунку трудову книжку [NUMBER] від 09.01.1984 року та диплом [NUMBER] від 24.06.1983 р., через відсутність довідки про зміну прізвища (з [PERSON] на [PERSON] ). Вказано що страховий стаж\~заявника становить\~19\~років 9\~місяців 20\~днів. Додатково повідомлено про потребу уточнення періоду роботи з 15.01.1991 р. по 29.12.1993 р., оскільки дата звільнення та дата наказу має розбіжність та виправлення. (а.с.11). Згідно наданих пояснень [PERSON] судом встановлено, що вона ознайомилась з рішенням №155350010240 від 01.11.2021 року, яким їй було відмовлено, лише 19.01.2022 року, на її\~чисельні звернення,\~їй надавались\~листи,\~згідно яких листом ГУ\~ПФУ в\~Одеській області\~від 22.11.2021\~р. 21993-22475/3-02/8-1500/21 на звернення [PERSON] повідомлено, що її пенсійна справа потребує додаткового вивчення та перевірки, про результати перевірки її буде повідомлено додатково.(а.с.22). У зв`язку з не згодою з таким рішенням відповідача, судом встановлено що позивачка зверталась з заявами до відповідача. Листом ГУ\~ПФУ в\~Одеській області\~від 07.12.2021\~р. 23388-224475/3-02/8-1500/21 на звернення [PERSON] повідомлено, шо ГУ ПФУ в Одеській області направлено лист від 30.11.2021 р. до ГУ ПФУ в Запорізькій області про перегляд рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням до страхового стажу періодів роботи, що зазначені у трудовій книжці від 09.01.1984 [NUMBER] .(а.с.23). Листом ГУ\~ПФУ в\~Одеській області\~від 14.01.2022\~р. 945-26398/3-02/8-1500/22 на звернення [PERSON] повідомлено, шо відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ в Запорізькій області повторно переглянуті\~звернення [PERSON] \~документи,\~які надані\~разом із\~заявою від\~26.10.2021\~р.\~про призначення\~пенсії за\~віком та\~за результатами\~повторного розгляду\~документів рішення\~про відмову\~у призначенні\~пенсії №155350010240\~від 01.11.2021\~р.\~скасовано. До страхового стажу зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки [NUMBER] , період навчання згідно диплому від 24.06.1983 [NUMBER] та прийнято рішення про призначення пенсії за віком з 20.11.2021 р., яку обчислено, як працюючій особі при страховому стажі\~38\~років 7\~місяців (враховано по 30.09.2021), середньомісячній заробітній платі 8059,20 грн., визначеній за період з 01.07.2000 по 30.09.2021, згідно даних персоніфікованого обліку та її розмір становить 4035,17 грн. та доплату за період з 20.11.2021 по 31.01.2022 в сумі 9549,90 грн., яку буде нараховано на особовий рахунок АБ «Південний» на лютий поточного року, число виплати 21. (а.с.24). Згідно довідки\~Управління застосування\~пенсійного законодавства\~відділу з\~питань перерахунків\~пенсій №13\~ГУ ПФУ\~в Одеській\~області про наявний страховий стаж [PERSON] вбачається, що дата, з якої позивачка матиме право на пенсійну виплату 20.11.2021 р. (а.с.20). Звертаючись до суду з дійсним позовом позивачка посилалась на завдання їй моральної шкоди у розмірі 150 000 грн., у зв`язку із неправомірним рішенням Відповідача від 01.11.2021р., у зв`язку з чим вона зазначала хвилювання і страждання, нервового стресу і довгим та помилковим розглядом її заяви про призначення їй пенсії за віком. Основними завданнями управління ПФУ є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом (пункт 3 зазначеного Положення). Суд вважає за необхідне зазначити, що саме з вини відповідача позивачка з 26.10.2021 р. не отримувала пенсію за віком, на яку вона має право. Згідно\~\~\~\~зі\~статтею 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Щодо вимог стягнення моральної шкоди суд прийшов до наступного. Відповідно до положень статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктами 4, 5 зазначеної Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Іншими словами, моральна шкода фізичної особи визначається через страждання. Страждання - це негативна для людини емоція, змістом якої є біль, мука, тривога, переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції. Які саме дії викликають страждання - чинне законодавство не зазначає, обмежуючись лише загальною вказівкою на їхню протиправність. Поміж тим, за практикою Європейського Суду з прав людини обставинами, які беруться до уваги як такі, що заподіюють моральну шкоду, зокрема є: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; негативний вплив на членів сім`ї; психічне напруження; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо. З наданих документів позивачкою, вбачається, що [PERSON] зверталась до лікаря загальної практики сімейного лікаря [PERSON] , яким видано медичний висновок №PCAX-XHAB-2M7E-TC5X від 03.02.2022 р. про тимчасову непрацездатність з 03.02.2022 по 09.02.2022 пацієнту [PERSON] (а.с.26). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.02.2022 р. КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради виданої [PERSON] , [INFO] , поставлено діагноз: хронічний лівосторонній попереко-крижовий корінцевий синдром, дегенеративно деструктивний синдром та вона потребує пройти курс лікування, для покращення загального стану. (а.с.25) Отже, судом встановлено, що позивачка отримала медичний висновок сімейного лікаря [PERSON] №PCAX-XHAB-2M7E-TC5X від 03.02.2022 про тимчасову непрацездатність, категорія: захворювання або травма загального характеру з 09.02.2022 по 03.02.2022. Проте належних та допустимих доказів щодо того, що вказані захворювання пов`язані з емоційним станом позивачка у зв`язку з отриманням нею 19.01.2021р. відмови у призначенні їй пенсії судом не встановлено. Також позивачка посилається у необхідності придбані лікарських препаратів, які призначені лікарем невропатологом [PERSON] (а.с.27-28). Проте суду не надано листка призначення лікарських препаратів, у зв`язку з чим не вбачається можливим і встановити необхідні витрати на їх придбання, та причинно-наслідкового зв`язку захворювання з відмовою. Відповідача. Посилання позивачки на визначення моральної шкоди у зв`язку з дорогою вартістю ліків? які їй необхідно купувати за призначенням лікаря, не знайшли свого підтвердження , оскільки відсутній діагноз захворювання, за яким є відповідне призначення лікарем певних лікарських препаратів, не має навіть їх назв та ціни. Також суд не вбачає взаємозв`язку між визначеним лікарем діагнозом у виписці та стресовим станом позивачки, тому з цих підстав суд не вбачає позов обґрунтованим. Щодо обґрунтування позивачки на тривалість розгляду її заяв, то суд встановив, що вона звернулась с заявою про призначення пенсії 16.10.2021 р., за результатами якого відповідач 01.11.2021 р. було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, тобто заява розглянута у встановлений законом строк. Таким чином суд не вбачає факту тривалого розгулу її заяви. При цьому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що у зв`язку з незаконним рішенням відповідача від 01.11.2021р, яке було відповідачем скасовано, про що свідчить їх лист від 14.01.2022р., позивачка зазнала стрес, хвилювання, глибинних душевних страждань, не розуміючи як їй в подальшому існувати без призначення пенсії, що є підставою для відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості і співмірності у розмірі 3000 грн. Згідно ЗУ «Про судовий збір» позивачка повинна була сплатити за подачу позовної заяви про відшкодування моральної шкоди від ціни позову, тобто повинна була сплатити 1500 грн. З урахуванням того, що позов задоволено частково, тому суд вважає за необхідне стягнути суму 30 грн. (2 % від задоволених позовних вимог (2% х 1500 грн.=30 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial