Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 19.10.2019 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівцькій області, за актовим записом № 2057. У вказаному шлюбі дітей немає. Подружні відносини із відповідачем не підтримує, вони втратили почуття любові та взаєморозуміння один до одного. На даний час спільно не проживають. Позивачка посилається на те, що вона із відповідачем звернулися до органу ДРАЦСу із спільною заявою про розірвання шлюбу, однак на 03.03.2022 їм було призначено повторну дату для підтвердження своїх намірів щодо розірвання шлюбу. Через воєнний стан в Україні відповідач не мав змоги приїхати та на даний час він перебуває за межами України. В зв`язку із вказаним позивачка вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] та її представнк [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу просили залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від нього не надходило.\~ Про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти про неможливість вручення адресату у зв`язку із відсутністю відповідача за адресою зареєстрованого місця проживання. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 25.05.2022 у відповідності до ч.1 ст. 281 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви позивачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є громадянкою України, а відповідач [PERSON] громадянином Арабської Республіки Єгипет. Відповідно до ст.3 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та ЗУ "Про міжнародне приватне право" Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом" 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Судом встановлено, що позивачка є громадянкою України. Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала що вони з відповідачем після реєстрації шлюбу спільно проживали в с. Погорілівка Заставнівського району Чернівецької області та в м. Києві . Як вбачається із відповіді на запит Старостинського округу №4 с. Погорилівка (а.с.15) відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, а також те, що шлюб між сторонами було укладено на території України, місце проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя було в Україні, позивачка на даний час продовжує проживати на території Україні, де має постійне зареєстроване місце проживання, суд вважає за необхідне до даних правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати право України. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19.10.2019, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2019, яке видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.6). Від спільного проживання у сторін дітей немає. Причиною розпаду сім`ї є те, що між сторонами втрачено почуття поваги, любові та взаєморозуміння один до одного. Сторони протягом тривалого часу спільно не проживають, не мають спільного бюджету та не ведуть спільного господарства. Шлюб між ними розпався та носить формальний характер. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки у зв`язку із реєстрацію шлюбу позивачка не змінювала дошлюбне прізвище, то суд не вирішує питння у відповідності до ст. 113 СК України. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved