Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] 22.11.2021 р. звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дітей. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який 13.08.2020 року розірвано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Під час шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які на даний момент є малолітніми. Через постійні ухилення відповідача від утримання їхніх дітей\~ була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.05.2021 року ухвалено стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Проте, відповідач і надалі уникає обов`язку щодо утримання дітей та не виконує рішення суду. Протягом 2021 року ним не було здійснено жодної виплати аліментів. Крім того, розмір аліментів не покриває фактичні витрати на утримання дітей. Син [PERSON] , та донька [PERSON] навчаєюся в ЗОШ №15 м. Івано-Франківська. Упродовж останнього часу було витрачено додаткові витрати на утримання малолітніх дітей, а саме: на купівлю одягу, канцтоварів, необхідної у навчальному процесі техніки та іншого. Витрати на канцтовари та шкільне приладдя становлять 681 грн. 20 коп.; витрати на купівлю одягу для обох дітей за період з 01.06.2021 р. по 31.08.2021 р. становлять 13371 грн. 10 коп. (3859 грн. 74 коп. для [PERSON] та 9512 грн. 10 коп. для [PERSON] .) Відповідно до Листа Міністерства освіти і науки України №1/9 - 173 від 23.03.2020 року "Щодо організації освітнього процесу в закладах загальної середньої освіти під час карантину", виникла необхідність в купівлі відповідного технічного обладнання для забезпечення виконання освітньої програми дітей вартістю 2425 грн. З метою розвитку своїх творчих здібностей, донька відвідувала «Літню школу УКД» на базі ПЦ Star Team та ЗВО [PERSON] в період з 26 липня по 13 серпня 2021 року. За відвідування даного закладу були сплачені грошові кошти в сумі 4500 грн. Також донька [PERSON] відвідувала Академію розвитку інтелекту Smartum в м. Івано-Франківськ з 07.06.2021 по 18.06.2021р. вартість навчання у якій склала 3750 грн. Відвідування такого роду заходів, є якраз тою обставиною, коли дочка, навчаючись, має на меті розвинути свої здібності, пов`язані зі здобуттям професії. За таких обставин її батьки мають рівні обов`язки забезпечити їх дочці право на розвиток її здібностей, а в подальшому - здобуття освіти. Відповідач по справі є фізично здорового людиною, не має статусу особи з інвалідністю, є приватним підприємцем, має у власності рухоме і нерухоме майно, вважає, що він має можливість сплатити половину коштів які є додатковими витратами, на купівлю одягу, канцтоварів та технічного обладнання (8238 грн. 65 коп.), половину коштів витрачених на відвідування заходів для розвитку дитини, які відвідувала донька [PERSON] (4125 грн.). Просила стягнути одноразово з відповідача додаткові витрати на дітей у сумі 12 363 грн. 65 коп. Відповідач [PERSON] скористався правом подання відзиву в якому зазначив, що заперечує проти позову в повному обсязі та вважає, що зазначені вимоги не обґрунтовані жодними доказами, та не можуть бути судом задоволені, а факти та обставини викладені в цій позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України, як також і недоведені позивачкою у законний спосіб. Звертає увагу суду на судову практику відповідно до якої витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка; витрати одного із батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка; придбання планшета;\~ навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків;\~ придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя, не вважаються додатковими витратами. Вважає вимоги позивача незаконними та неправомірними, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні 18.05.2022 р. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Крім того зазначила, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей. Вона несе додаткові витрати на дітей, а саме на придбання одягу, їжі, канцелярських приладь, відвідування приватних закладів освіти. Також діти хворіють та потребують лікування. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання 18.05.2022 р. не прибув повторно., про час\~ та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. До особливих обставин, викладених у статті 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Судом встановлено, що cторони перебували у шлюбі, який 13.08.2020 року розірвано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с.16). Позивач та відповідач є батьками неповнолітніх - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), (а.с.19-20). На підставі рішення суду від 19.05.2021 р. з відповідача [PERSON] ухвалено стягувати аліменти у користь [PERSON] на утримання дітей щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн. на кожну дитинину до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 13.08.2020 р. (а.с. 17-18). Згідно копії довідок\~ № 390/391 від 16.11.2021 р., діти сторін [PERSON] та [PERSON] навчаються у ліцеї № 15 Івано-Франківської міської ради (а.с.13). На підтвердження понесених додаткових витрат позивачем надані: - довідка №03 від 23.09.2021 р. видана ФОП [PERSON] про те, що [PERSON] , з 07.06.2021-18.06.2021 р. перебувала в групі денного перебування\~ в Академії розвитку інтелекту «Smartum» та оплатила послуги в сумі 4000 грн. (а.с.6); - довідка\~ ГО «Школа розвитку сучасного мистецтва «СТАР ТІМ» видана [PERSON] про те що відвідувала Літню школу УКД у період з 26.07. по 13.08.2021 р., та здійснила оплату у розмірі 4500 грн. (а.с.7); - копії чеків про придбання одягу, взуття, канцтоварів, технічного обладнання на загальну суму 12799 грн. (а.с.8-12). У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення». Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Так, витрати одного із батьків, що були понесені на відвідування дитиною платних спортивної секції чи дитячих гуртків без спростування можливості відвідувати аналогічні заклади, які фінансуються за рахунок державного чи місцевих бюджетів не слід відносити до додаткових витрат, які викликані особливими обставинами. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, який знайшов своє відображення у постанові від 30.01.2019 року у справі № 205/4622/16-ц, де зазначено, що посилання касаційної скарги на те, що додаткові витрати були понесені не тільки на лікування дитини, але й на розвиток її здібностей, є безпідставними, оскільки відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Щодо витрат з придбання товарів, одягу та взуття, то слід вказати, що у відповідності до правового висновку, що зазначений Верховним Судом в ухвалі від 30.07.2018 року у справі №522/6424/16-ц вказано, що витрати з придбання канцелярських товарів, одягу та взуття є такими, що не відносяться до додаткових в розумінні статті 185 СК України, а входять до складу аліментних платежів, які відповідач сплачує щомісячно. А тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на придбання одягу, взуття, канцтоварів для дітей, які не є обов`язковими, а є добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, а тому також не є додатковими витратами в розумінні закону. \~ Не відносяться до додаткових витрат й наступні витрати на відвідування дитиною платного приватного закладу освіти, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №369/11745/16-ц прямо вказано, що «Встановивши, що витрати на відвідування дитиною приватного дитячого садка не викликані особливими обставинами, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат.» На заслуговують на увагу доводи сторони позивача про те, що до додаткових витрат слід відносити і витрати на придбання планшета, технічного обладнання (постанова ВС від 20.03.2019 в справі №183/1679/17), адже згідно до релевантного висновку ВС від 12.03.2020, що постановлений у справі №520/12681/17 вказано, що придбання планшета не є додатковими витратами на дитину, викликаними особливими обставинами, які можуть бути стягнуті з батьків на підставі ст. 185 СК України. Сімейний Кодекс України у ст. 181 СК України визначає необхідність саме домовленості між батьками про такі витрати. Виховання дітей передбачає спільне забезпечення батьками їх інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей є необґрунтованими та не можуть бути судом задоволені. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 184,185, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed