Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] кошти у розмірі 15424,28 грн. та судові витрати. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.05.2020 року о 21 год. 00 хв. у м. Одесі, по вул. Академіка Філатова 1, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний номерний знак « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] , та автомобіля «FORD», державний номерний знак « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріального збитку. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року винесеній у справі № 947/15848/20, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водій пошкодженого автомобіля «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] , 29.05.2020 року повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування шкоди. Позивач вказує, що відповідно до звіту від 22.06.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », складає 13 874 грн. 28 коп. На підставі Наказу №3.1/2728 від 17.12.2020 року, про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 13 874 грн. 28 коп. Крім того, позивачем понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди в розмірі 1 550 грн., а відтак з відповідача необхідно стягнути 15 424 грн. 28 коп. Ухвалою суду від 24 січня 2022 року провадження у справі відкрито та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином. Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.05.2020 року о 21:00 год. в м. Одеса по вул. Академіка Філатова, біля будинку №1, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , під час виконання маневру перестроювання, не надав перевагу у русі автомобілю марки «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », що рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року у справі № 947/15848/20. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач зазначає, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується інформацією з бази даних МТСБУ. Відповідно до звіту від 22.06.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », складає 13 874 грн. 28 коп. На підставі Наказу №3.1/2728 від 17.12.2020 року, про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 13 874 грн. 28 коп. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. З матеріалів справи вбачається, що договірних зобов`язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ згідно наказу № 3.1/2728 від 17.12.2020 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «FORD», державний номерний знак « [NUMBER] » у розмірі 13 874, 28 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2545885 від 18 грудня 2020 року. Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред`явило вимоги до [PERSON] , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2020 року, про відшкодування суми сплачених коштів, пов`язаних з виплатою власнику пошкодженого транспортного засобу «FORD» державний номерний знак « [NUMBER] », регламентної виплати в розмірі 15 424,28 грн. Положеннями частини 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За заявленими вимогами позивач також просить стягнути з відповідача у відшкодування понесених додаткових витрат на оплату послуг на збір документів в порядку регресу кошти у розмірі 1 550 грн. За правилами частини 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому суд враховує наступні обставини. Пунктом 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно матеріалів справи, позивачем були понесені витрати пов`язані з оплатою послуг робіт аваркома (експерта) у розмірі 1550 грн., що підтверджується рахунком № [NUMBER] від 16.07.2020 року та актом виконаних робіт № 68061 від 22.06.2020 року. Разом з тим, положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика (МТСБУ) вимагати відшкодування вартості витрат на проведення оцінки вартості по визначенню розміру шкоди, у зв`язку з тим, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на встановлення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню в порядку регресу з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування за рахунок відповідача [PERSON] витрат на визначення розміру шкоди в сумі 1550 грн. в порядку регресу, тому відмовляє в задоволенні позову в цій частині. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сплачена останнім регламентна виплата у розмірі 15 424 грн. 28 коп. Відповідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України також з відповідача на користь МТСБУ слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в дохід держави у розмірі 2 270 грн.

Outcome: partial