Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

30 липня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вищезазначена позовна заява, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2019 року передана до провадження судді Кондратенко О.О. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса Петріцької Альони Павлівни та приватного нотаріуса Пентюк Світлани Василівни. На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-1107 від 29 жовтня 2020 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження суддею Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєвим А.І. Позивач просить суд: 1. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу майнових прав № Ж/2с-к318/1 від 17.12.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Литий камінь» і [PERSON] , а саме скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) на нерухоме майно, - квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв. (індексний номер рішення 30814188 від 05.08.2016р. 22:27:20) та запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на однокімнату квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв., яке було зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою Альоною Павлівною 05 серпня 2016 року у 19 годин 52 хвилин 18 секунди, номер запису про право власності 15773253, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992765180000; 2. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв. від 03.10.2016 р. між невстановленою особою, що назвала себе [PERSON] , як продавцем і [PERSON] , як покупцем та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пентюк Світлани Василівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер рішення 31698023 від 04.10.2016 р. 11 годин 13 хвилин 02 секунди) [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 992765180000) та запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9927765180000), яке було зареєстроване приватним нотаріусом Пентюк Світланою Василівною 3 жовтня 2016 року у 17 годин 25 хвилин 08 секунд, номер запису про право власності 16719420. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є реальним інвестором двокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 82,5 м.кв. В свою чергу, запис в Державному реєстрі речових прав (ДРРП) про квартиру [ADDRESS] , в цьому ж будинку, як про об`єкт нерухомого майна було здійснено без реального утворення та існування такої квартири «в натурі» та на підставі нікчемного договору. Однокімнатна квартира [ADDRESS] виникла лише «віртуально», «на папері» та шляхом здійснення відповідного запису в Державному реєстрі речових прав на підставі нікчемного договору та таких же нікчемних акта приймання-передачі та довідки про повну сплату коштів за майнові права на квартиру. Внаслідок реєстрації однокімнатної квартири [ADDRESS] належна позивачу та існуюча «в натурі» двокімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 82,5 м.кв. в Державному реєстрі речових прав була «перетворена» на «однокімнатну» квартиру під тим же номером (№318), але загальною площею 42,88 м.кв. Тобто, реєстрація «віртуальної» однокімнатної квартири [ADDRESS] була здійснена за рахунок зміни реєстраційних даних існуючої в натурі двокімнатної квартири [ADDRESS] та зменшення її площі. Тобто, замість однієї та існуючої в натурі двокімнатної квартири [ADDRESS] було зареєстровано дві однокімнатних та не існуючих в натурі квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Права власності на ці дві однокімнатні квартири були фіктивно оформлені на «підставних» осіб, за заявами невстановлених осіб, які використали загублені іншими особами (громадянами) паспорти. Однією з таких осіб, загублений паспорт якого був використаний шахраями для оформлення права власності на квартиру, є відповідач [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 14.05.2019 р. по справі №761/4128/17, яке набрало чинності, державну реєстрацію права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] було скасовано. Не зважаючи на те, що квартири за адресою [ADDRESS] , фактично в натурі не існує, відповідач-3 в юридичному сенсі вважається титульним власником такої неіснуючої в натурі квартири, оскільки незаконність набуття ним права власності не встановлена судом, а реєстрацію квартири, як об`єкта нерухомого майна, не скасовано. У зв`язку із вищевикладеним позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідач-5 направила до суду відзив, в якому повідомила, що підстав для відмови в посвідченні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , у неї не було. Договір посвідчений шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якою підтверджувалось право власності [PERSON] на вказану квартиру та відсутність обтяжень на квартиру. Просила проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Інші відповідачі правом на подання відзиву не скористались. Позивач та її представник в судове засідання, яке відбулось 08.06.2022 року, не з`явились, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали, просили його задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання, яке відбулось 08.06.2022 року, не з`явились з невідомих суду причин, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 17.05.2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Литий камінь» було укладено договір намірів №52, а 23.05.2013 року - договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого позивачка придбала у ТОВ «Литий Камінь» майнові права на двокімнатну квартиру загальною проектною площею 82,5 кв.м. на 25-му поверсі об`єкту капітального будівництва - другій секції будинку [ADDRESS] , будівельний номер квартири - [ADDRESS] . В подальшому вказана двокімнатна квартира замість будівельного [ADDRESS] отримала реєстраційний №318, про що свідчить технічний паспорт від 27.05.2013 року, виданий ТОВ «Архінжпроект». Як передбачено п.3.1 Договору купівлі-продажу майнових прав, майнові права на об`єкт нерухомості за цим Договором закріпляються за Покупцем у момент підписання цього Договору, а передаються при 100% оплаті вартості майнових прав. Довідка підписується продавцем не пізніше 3-х робочих днів з дати здійснення покупцем 100% оплати вартості майнових прав, що визначена у пункті 4.2 цього Договору. Відповідно до п.4.4 Договору купівлі-продажу майнових прав покупець перераховує 100% від загальної вартості майнових прав на об`єкт нерухомості на день укладення цього Договору, визначеної у п.4.2 цього Договору на поточний рахунок Продавця (до 15.03.2017 року). Також, у відповідності до п.3.2 Договору купівлі-продажу майнових прав після отримання продавцем на об`єкт капітального будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, продавець надсилає покупцю повідомлення із зазначенням дати (протягом 30 календарних днів з дня відправлення відповідного повідомлення), коли покупець повинен з`явитись та фізично прийняти закінчений будівництвом об`єкт нерухомості, підписавши Акт прийому-передачі об`єкта нерухомості та Договір на утримання та обслуговування об`єкта нерухомості. В рішенні Шевченківського районного суду м. Києві від 14.05.2019 року по справі №761/4128/17 встановлено, що, не зважаючи на відсутність акта приймання-передачі квартири, враховуючи, що квартира була закінчена будівництвом і позивач своєчасно здійснювала за неї розрахунки, 01.09.2014 року позивач фізично прийняла закінчений будівництвом Об`єкт нерухомості, отримала від ТОВ «Литий камінь» ключі від квартири та почала робити в квартирі ремонт. Крім того, рішення Шевченківського районного суду м. Києві від 14.05.2019 року по справі №761/4128/17, позовні вимоги задоволено та вирішено наступне: «Позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Литий камінь», [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталії Олександрівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДК «Будкомсервіс», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жилянська-118», Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча Компанія «Лад», [PERSON] , про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, застосування наслідків недійсності нікчемного договору купівлі-продажу та визнання права на майнові права і на реєстрацію права власності - задовольнити. Встановити факт, що [PERSON] в повному обсязі сплатила вартість майнових прав на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , відповідно до умов договору № Ж/2С-К254 купівлі-продажу майнових прав, укладеного 23 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Литий камінь» та [PERSON] , а також набула право на оформлення права власності на дану квартиру. Визнати незаконним набуття [PERSON] права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв.м., право власності на яку було зареєстровано за [PERSON] 28 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою Альоною Павлівною, на підставі договору № Ж/2С-К318 купівлі-продажу майнових прав, укладеного 15 жовтня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Литий камінь» та [PERSON] , номер запису про право власності 15638453, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 985301280000. Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 30688418 від 28 липня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни, про реєстрацію та запис про державну реєстрацію права власності [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., яке було зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою Альоною Павлівною 28 липня 2016 року, номер запису про право власності 15638453, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 985301280000. Визнати незаконним набуття [PERSON] права власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., яке було зареєстроване за [PERSON] 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталією Олександрівною, на підставі договору купівлі-продажу квартири № 655 від 06 жовтня 2016 року, номер запису про право власності 16776878, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 985301280000. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, - договору купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., що укладений між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, 06 жовтня 2016 року, а саме скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41,1 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м., яке було зареєстроване 06 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вдовиченко Наталією Олександрівною, номер запису про право власності 16776878, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 98530128000.» Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як передбачено ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до положень ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. При цьому, роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Зібраними доказами підтверджується той факт, що в дійсності сплату забудовнику ТОВ «Литий камінь» коштів за квартиру [ADDRESS] здійснила лише позивач [PERSON] , а відповідач-2 [PERSON] таких дій не вчиняв, квартиру не купував, не інвестував та не продавав. Більше того - квартири [ADDRESS] , в натурі не існує, а тому, оспорюваний договір відносно квартири [ADDRESS] є нікчемним, в зв`язку з чим, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог та застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів. Крім того, враховуючи те, що, в силу вимог ст. 228 ЦК України та встановлених обставин справи, договір купівлі-продажу майнових прав №Ж/2с-к318/1 від 17.12.2010 року, та договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 42,88 м.кв., житловою площею 18,56 м.кв. від 03.10.2016 р., є нікчемними, суд вважає за можливе застосувати наслідки недійсності вказаних правочинів шляхом скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петріцької Альони Павлівни та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пентюк Світлани Василівни.

Outcome: approved