Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

20 жовтня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2013 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 650,00 грн., на кожну дитину щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач вказує, що у зв`язку з постійним зростанням цін на найнеобхідніше, на даний момент нею витрачаються значні кошти на утримання дітей, зокрема на продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, засоби гігієни, ліки, оплата комунальних платежів, а також інші речі пов`язані із створенням нормальних умов для життя та виховання дітей, а тому призначені судом 12.12.2013 року аліменти в твердій грошовій сумі 650 грн. на кожну дитину щомісячно, не відповідають реаліям сьогодення. Зокрема, нарахування за комунальні послуги за період 1 рік з жовтня 2020 року по вересень 2021 року складають загальну суму 25 274,60 грн., з яких за газ - 15415,73 грн., за доставку газу-3217,10 грн., за воду-3532,57 грн., за електроенергію - 3109,20 грн. Також [PERSON] зазначає, що старша донька, [PERSON] , [INFO] є студенткою 3 курсу денної форми навчання гуманітарноприродничого факультету Пряшівського університету в м. Пряшів, постійно потрібні додаткові кошти на навчання , проживання і т.д. Проживає донька [PERSON] в студентському гуртожитку (договір на проживання додається), та на дорогу додому та до навчання до м. Пряшів, її заробітної плати ніяк не вистачає на достатній рівень утримання дітей, а відповідач в добровільному порядку не бажає брати ніякої участі у наданні фінансової допомоги на утримання дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається. Вподальшому позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог на підставі п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, в якій вона відмовилась від стягнення аліментів до завершення навчання старшою дочкою [PERSON] . в іншому позовні вимоги залишила без змін та підтримала в повному обсязі. На підставі наведеного просить збільшити розмір аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дитини, а саме 2300 гривень на місяць до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подала. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 листопада 2021 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, [PERSON] , [INFO] . У судове засідання 30 травня 2022 року: -позивач не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності . -відповідач повторно не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] , у сумі 2300 гривень на місяць до досягнення нею повноліття визнав, розгляд справи просив проводити у його відсутності. -третя особа не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. В раніше поданих поясненнях зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 12 грудня 2013 рішенням Ужгородського\~міськрайонного суду\~Закарпатської області стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 650, 00 грн., на кожну дитину щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно довідки про лоходи від 14.09.2021 року №1024 [PERSON] , її дохід з січня 2021 року по серпень 2021 року складав 180 930 грн. 44 коп. Нарахування за комунальні послуги за період 1 рік з жовтня 2020 року по вересень 2021 року позивача склали загальну суму 25 274,60 грн., з яких за газ - 15415,73 грн., за доставку газу-3217,10 грн., за воду-3532,57 грн., за електроенергію - 3109,20 грн. Як зазначає позивач у позовній заяві, її заробітної плати позивача не вистачає на достатній рівень утримання дитини, відповідач в добровільному порядку не бажає брати ніякої участі у наданні фінансової допомоги зважаючи на постійне зростання цін на найнеобхідніше, на даний момент позивачем витрачаються значні кошти на утримання дітей, зокрема на продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, засоби гігієни, ліки, оплата комунальних платежів, а також інші речі пов`язані із створенням нормальних умов для життя та виховання дітей, а тому призначені судом 12.12.2013 року аліменти в твердій грошовій сумі 650 грн. на дитину щомісячно, не відповідають реаліям сьогодення. Відповідач позовні вимоги у заявленій позивачем сумі визнав. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільна донька перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері, батька утримувати неповнолітню дитину. Згідно зі ст. ст.1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037 VІІІ від 17 травня 2017 року, відповідно до якого ч. 5 ст. 183 Сімейного Кодексу України визначено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, а у відповідності до ч. 2ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з правової позиції Верховного суду України від 05.02.2014 року у справі № 143 цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивачка підтверджені належними, допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення вимоги щодо збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч.1ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги висновок про задоволення позовних вимог позивачки, яка відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, та те, що відповідачем позов визнано, з останнього на користь держави слід стягнути 454, 00 грн. судового збору. Іншу частину судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved