Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.05.2019 року між ТзОВ «Компанія управління проектами» та відповідачем було укладено Договір найму №15/01-05-19, відповідно до якого відповідач прийняв в безоплатне строкове користування окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення першого поверху виробничого корпусу, що позначені в технічному паспорті цифрою №18, загальною площею 38,0 кв.м. Проте відповідач не виконував свої зобов`язання за договором в частині оплати за користування найманими приміщеннями. Так, на момент звернення із даним позовом розмір основної заборгованості перед позивачем становить 26284,86 грн. Відповідач перестав належно здійснювати обов`язок оплати за договором починаючи з березня 2020 року. Просить позов задоволити. Ухвалою судді від 22.09.2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 28.12.2021 року призначено розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку, повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач в поданій заяві про розгляд справи без його участі не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено фактичні обставини справи. Між позивачем та відповідачем 01.05.2019 року укладено договір найму №15/01-05-19. Згідно акту приймання передачі від 01.05.2019 року позивач передав [PERSON] у строкове платне користування окремі нежитлові приміщення, що розміщені на території за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення першого поверху виробничого корпусу, що позначені в технічному паспорті цифрою №18, загальною площею 38,0 кв.м. Відповідно до п.5.1 договору, орендна плата на місяць за наймані приміщення становить 2204,00 грн. Згідно п.6.1.2 договору встановлено, що наймач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити передбачені цим договором платежі. Згідно п.5.3 договору, розмір плати за кожний місяць визначається наймодавцем шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції. Статтею 628 ЦК України\~визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У\~статті 204 ЦК України\~закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527\~Цивільного кодексу\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 599 та 625\~Цивільного кодексу\~України боржник звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Суд приходить до переконання, що оскільки позивач своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед відповідачем, у свою чергу відповідачем не виконано зобов`язання по оплаті за користування нежитловим приміщенням, то позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії 141\~ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved