Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким: 1.Встановити факти, що мають юридичне значення, а саме, що: - [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1 січня 2015 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1 січня 2015 року, в тому числі не проживав за вказаною адресою на момент смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; 2. Визнати за нею, позивачем [PERSON] , [INFO] , право власності на 5/24 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого чоловіка й не може оформити право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, мотивуючи позовні вимоги положеннями ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1297 ЦК України. Ухвалою суду від 07.02.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, підготовче засідання було призначено після відкладання на 05.05.2022 року, але сторони, повідомлення яких здійснювалось судом належним чином, не з`явились. На виконання вимог ухвали суду приватним нотаріусом Агбун М.І., 24.02.2022 року надано на адресу суду копії спадкових справ щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] . На виконання вимог ухвали суду Одеським державним нотаріальним архівом 20.04.2022 року надано на адресу суду лист - інформацію № 910/01-20 від 05.04.2022 року щодо копій спадкових справ. Позивач заявляла клопотання про розгляд справи без її участі. Представник відповідача - Городненської сільської ради Болградського району Одеської області до суду надав заяву від 18.02.2022 року, якою позовні вимоги визнані відповідачем у повному обсязі, та заявлено клопотання про розгляд справи без участі їх представника (а.с.46). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.109-113), надіслали заяви про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи у їх відсутності (а.с.128-135). Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] не повідомив причини неявки в судове засідання, заяв, клопотань не заявляв, пояснень не надав. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи. Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що виникають із спадкових правовідносин. Так, матеріалами справи підтверджено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] на праві власності належав колгоспному двору, до складу якого входили: голова двору - [PERSON] , зять - [PERSON] , донька - [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.12.2021 року за №1921. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР). Положеннями пп.«а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Відтак, в силу зазначених вимог, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] фактично були власниками зазначеного домоволодіння в рівних частках як члени колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , запис акту про смерть №14 від 11.02.2008 року, складений Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також: - 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги була донька померлої - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.06.1948 року, актовий запис №22 (а.с.7). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: донька - [PERSON] , зять - [PERSON] , онуки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №2047 від 28.12.2021 року (а.с.24). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, яку фактично прийняла дочка померлої - [PERSON] , у зв`язку з чим їй стало належати 1/3 частина (1/6+1/6) названого будинку, але нотаріально факт прийняття спадщини [PERSON] не оформила. Відповідно до листа № 910/01-20 від 05.04.2022 року Одеського державного нотаріального архіву від 20.04.2022 року, інформація щодо відкриття спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] , згідно відомостям зі Спадкового реєстру - відсутня (а.с.136). [INFO] помер [PERSON] , запис акту про смерть №24 від 25.02.2008 року, складений Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.17). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також: - 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є дружина [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданого 02.02.1968 року Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, серії [NUMBER] , актовий запис №7 (а.с.8). А також його сини [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 82), [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 38), [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] , актовий запис № 50) (а.с.9). Кожний з них успадкував по 1/24 частині (1/6:4) будинку, але нотаріально факт прийняття спадщини не оформили. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживали і були зареєстровані: дружина - [PERSON] та сини - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №2050 від 28.12.2021 року (а.с.27). З матеріалів спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька до нотаріуса звернувся син померлого - [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видавалося лише на земельну ділянку (а.с.52-75). Отже, [PERSON] як спадкоємцю за заповітом стало належати 1/3 (1/6+1/6) частина вищеназваного будинку за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , запис акту про смерть №123 від 12.02.2014 року, складений Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Болградського РУЮ в Одеській області, на підставі якого видано свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] (а.с.17). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в спадковому домоволодінні проживав і був зареєстрований тільки один із синів - [PERSON] , що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №2049 від 28.12.2021 року (а.с.26). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 (1/6+1/6) частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , яку фактично прийняв син померлої - [PERSON] , у зв`язку з чим йому стало належати 2/3 частин (1/3+1/3) названого будинку, але нотаріально факт прийняття спадщини [PERSON] не оформив. Відповідно до листа № 910/01-20 від 05.04.2022 року Одеського державного нотаріального архіва від 20.04.2022 року, інформація щодо відкриття спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] , згідно відомостям зі Спадкового реєстру - відсутня (а.с.136). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим на підставі актового запису про смерть №4155 від 30.03.2021 року, складеним Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.18). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №2048 від 28.12.2021 року на час смерті спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , ніхто не мешкав і ніхто не був зареєстрований (а.с.25). З досліджених матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , (а.с.76-92) слідує, що з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся 16.08.2021 року його рідний брат [PERSON] (а.с.76). Родинні відносини між ними підтверджуються свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.9). Також до нотаріуса зверталася спадкоємець [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом від 30.03.2018 року, яким померлий [PERSON] заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку розміром 1.3082 га, розташовану на території Городненської сільської ради (а.с.89,91). Спадкоємець за іншім заповітом від 28.09.2017 року [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. [INFO] помер [PERSON] , запис акту про смерть №459 від 01.06.2021 року, складений Болградським районним відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі якого видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.19). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також: - 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за законом першої черги є дружина, позивачка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Городненською сільською радою Болградського району Одеської області, серії [NUMBER] , актовий запис №22 (а.с.10), та сини - [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.11,10). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: дружина - [PERSON] , сини - [PERSON] і [PERSON] , але фактично проживала тільки дружина, що підтверджується, окрім іншого, довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №95 від 26.01.2022 року (а.с.23). З матеріалів спадкової справи №217/2021, наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка до нотаріуса звернулася тільки дружина померлого - позивачка [PERSON] (а.с.93-103). Крім того, приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] на частку житлового будинку за [ADDRESS] було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би підтверджував право власності спадкодавця, що підтверджується постановою від 25.12.2021 року (а.с.38). Щодо встановлення юридичного факту. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст. 293-294, 315-319 ЦПК України, п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року. Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. В разі наявності спору про право та відповідного судового провадження, спори про встановлення юридичного факту розглядаються в порядку цивільного провадження. Судовим розглядом встановлено, що згідно довідки Городненської сільської ради № 94 від 26.01.2022 року, [PERSON] , [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 1995 року по день смерті [INFO] (а.с.22). На час його смерті в спадковому домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , була зареєстрована та фактично проживала тільки дружина померлого, позивачка [PERSON] , а їх сини - [PERSON] і [PERSON] , були тільки зареєстровані, але фактично не проживали, що підтверджується довідкою Городненської сільської ради Болградського району Одеської області №95 від 26.01.2022 року (а.с.23). Це також підтверджується Актом опитування сусідів № 53 від 26.01.2022 року, згідно якого Городненський сільський голова та секретар виконавчого комітету підтверджують, що [PERSON] і [PERSON] - рідні діти [PERSON] і [PERSON] , вони проживали разом з батьками в будинку [ADDRESS] до завершення навчання в Городненській ЗОШ. Після завершення навчання син [PERSON] навчався в технікуме в м. Одеса, а син [PERSON] після закінчення школи також поїхав в м. Одеса на роботу. Тобто, після закінчення школи діти з батьками не проживали. Зі слів батьків свідкам відомо, що їх діти проживають та працюють в м. Одеса. До батьків в гості приїжджали дуже рідко. Син [PERSON] одружився та зі своєю сім`єю проживав в м. Одеса. Син [PERSON] також працював та проживав в м. Одеса. Вони планували у передместі Одеси побудувати себе будинки (а.с.21). Крім того, з вироку Суворовського районного суду м. Одеси № 523/9341/19 від 20.12.2021 року вбачається, що [PERSON] і [PERSON] були визнані винними у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 152 ч.3 КК України та засуджені до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Строки відбування покарання обчислюються з моменту фактичного затримання та взяття під варту, тобто з 17.07.2019 року (а.с.122-127). Засуджені відбувають призначене покарання у вигляді позбавлення волі у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: вул. Люстдорфська дорога, № 11, м. Одеса, відповідно, і знаходяться там 17.07.2019 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] власноруч написаними заявами підтвердили вищевказані факти. Досліджені докази є безумовним доказом того, [PERSON] і [PERSON] фактично не проживали у батьківському будинку за адресою: [ADDRESS] на момент смерті свого батька [PERSON] [INFO] . У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В даному випадку мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки члени колгоспного двору були власниками кожний окремо 1/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: [ADDRESS] , але спадкоємець, тобто позивач [PERSON] , не може оформити право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, внаслідок чого порушуються її права як власника, що підлягають захисту в судовому порядку. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином, суд вважає, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги після смерті чоловіка на підставі, що передбачено законом, тобто в порядку спадкування, набула право на це майно, тобто на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим її право порушено, вона позбавлена можливості в позасудовому порядку реалізувати у повному обсязі свої спадкові права, хоча володіє всіма необхідними законними підставами для цього, оскільки за час свого життя спадкодавець не зареєстрував набуте ним право, що стало підставою для нотаріуса відмовити в оформленні права на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі № 227/3750/19. Крім того, представником відповідача Городненської сільської ради Болградського району одеської областіта відповідачами [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги позивача визнано у повному обсязі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позивачем невірно зроблено розрахунок частки у праві власності, що має наслідком часткове задоволення в цій частині позовних вимог. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. На підставі викладеного,

Outcome: partial