Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на свою користь грошові кошти в сумі 3109,11 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. кошти в сумі 610,89 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2029 року приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. було вчинено виконавчий напис, про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості за договором №190511-6584-1 від 11.05.2019 року в сумі 17837,50 грн. 28.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. відкрито виконавче провадження №60941370 з примусового виконання виконавчого напису №8476 виданого 19.12.2019 року. 10.02.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. звернуто стягнення на доходи позивача у вигляді пенсії. 10.09.2020 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №60941370 від 28.12.2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. з примусового виконання виконавчого напису виданого 19.12.2019 року приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.01.2022 року задоволено її позов та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8476, вчинений приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. 19.12.2019 року. Зазначила, що з її пенсії проводились відрахування заборгованості на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», яка з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій в загальній сумі склала 19921,25 грн. Утримання проводилися у визначеному приватним виконавцем розмірі, а саме 20% пенсії щомісяця. За період з 01.02.2020 року по 30.11.2011 року всього утримано з позивача 4140,00 грн, які були розподілені наступним чином: 3109,11 грн. перераховано стягувачу ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» як часткове погашення заборгованості; 310,89 грн. на рахунок приватного виконавця Ярошенко К.Ю.,як основна винагорода; 300,00 грн. на рахунок приватного виконавця Ярошенко К.Ю. як витрати виконавчого провадження; 420,00 грн. повернуто позивачу. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. У встановлений ухвалою строк відзив від відповідачів не надійшов. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить о наступного висновку. Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка К.Ю. знаходилось виконавче провадження №60941370 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» суми боргу, яка виникла по кредитному договору №190511-6584-1 від 11.05.2019 року. Виконавче провадження було відкрито 28.12.2019 року на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Баршацького І.В. від 19.12.2019, зареєстрований в реєстрі за №8476 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» боргу в сумі 17837,50 грн. Також, 28.12.2019року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. винесені постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та основної винагороди. 10.01.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Рішенням Автозавдського районного суду м. Києва від 22.01.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8476, вчинений приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. 19.12.2019 року. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенка К.Ю. про відкриття виконавчого провадження №60941370 від 28.12.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області згідно постанови ВП №60941370 від 10.01.2020 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. з пенсії позивача проводилися відрахування заборгованості на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», яка з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій в загальній сумі склала 19921,25 грн. Утримання проводилися у визначеному приватним виконавцем розмірі 20% пенсії щомісяця. За період з 01.02.2020 року по 30.11.2020 року утримано 4140,00 грн. Стягнення припинено з 01.12.2020 року відповідно до постанови ВП №60941370 від 05.11.2020 року про скасування процесуального документу. Стягнуті суми перераховані на рахунок приватного виконавця Ярошенко К.Ю. Відповідно до листа від 04.06.2021 року №2488 приватного виконавця Ярошенка К.Ю. в ході примусового виконання Пенсійним фондом на депозитний рахунок перераховані кошти в сумі 4140,00 грн., які розподілені у відповідності до вимог ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: 3109,11 грн. перераховано стягувачу ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» як часткове погашення боргу за виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом КМНО Баршацьким І.В. №8476; 310,89 грн. на рахунок приватного виконавця Ярошенко К.Ю. як основна винагорода; 300,00 грн. на рахунок приватного виконавця Ярошенко К.Ю. як витрати виконавчого провадження; 420,00 грн. позивачу було повернуто. Позивач просила стягнути з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» на свою користь грошові кошти в сумі 3109,11 грн. та з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. кошти в сумі 610,89 грн., на що слід зазначити наступне. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Судом встановлено, що виконавчий напис рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем коштів в розмірі 3109,11 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою Верховного Суду від 06.03.2019 р. по справі № 910/1531/18. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Абзацом 2 ч. 3 цієї статті визначено, що витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Положеннями ч. 7 ст. 27 Закону визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. Аналізуючи зазначені положення, суд приходить до висновку, що в такому разі витрати за фактично здійснено виконавцем роботу покладаються на стягувача, а ті що підлягають поверненню є правовідносинами безпосередньо стягувача та виконавця, а тому дослідженню в рамках розгляду цього позову не підлягають. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що кошти в сумі 610,89 грн. підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», а не з приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярошенко К.Ю. Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ТОВ ФК «Фінанс Інновація» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: partial