Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.10.2020 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок злочинних дій у розмірі 20 638,74 грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року по справі № 754/2764/17, який був залишений без змін Ухвалою Київського апеляційного суду 20.02.2020 справа № 11-кп/824/18/2020 та Постановою Верховного суду від 29.09.2020 провадження № 51-7007ск18 [PERSON] (відповідач) був визнаний винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого: ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Вироком встановлено, що 23.07.2016 приблизно в 22-40 год. [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по проспекту Лісовому зі сторони вул. Жукова в напрямку вул. Мілютенка в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 Б, 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу біля кругового перехрестя з вул. Мілютенка, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилась пішохід [PERSON] , не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати їй дорогу, продовжив рух та вчинив наїзд на останню, в результаті чого пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток скелету, який супроводжувався кровотечею, що призвело до розвитку масивної крововтрати, шоку, від яких настала смерть [PERSON] в КМКІІІМД від 24.07.2016 о 02-14 год. Крім того, відповідач після наїзду, залишив громадянку [PERSON] на проїзній частині без допомоги, в результаті чого вона опинилась в небезпечному для життя стані і без сторонньої допомоги не могла вийти з нього, після чого допустив порушення вимог ПДР, а саме п. 2.10а, б, в, д, е ПДР., будучи причетним до ДТП, негайно не зупинив, не вийшов до пішохода [PERSON] , на яку він здійснив наїзд, маючи змогу надати допомогу [PERSON] , яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, не залишився на місці пригоди, не вжив заходів по наданню першої медичної допомоги потерпілій, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а завідомо залишив без допомоги на місці події потерпілу [PERSON] , яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих при ДТП травм. Потерпіла [PERSON] була матір`ю Позивача, яка похована 27.7.2016. Витрати на поховання склали 2 274. Витрати на поховання склали 2 713,74 грн, які сплатив позивач, що підтверджується Договором-замовлення № 19.1865П від 26.07.2016 та фіскальними чеками. Також Позивач одноособово поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 17 925,00 грн., що підтверджується Нарядом-замовленням № 20101 від 15.07.2020. Таким чином розмір матеріальної шкоди становить 20 638,74 грн. Позивач зазначає, що після вчиненого з боку відповідача кримінального правопорушення, він пережив емоційний стрес, який супроводжувався негативними емоціями, психічним переживанням. Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань. Зважаючи на викладене вище, посилаючись на ст.ст.16, 23,1166, 1167,1187 ЦК України, просить суд, стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 20 638,74 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на свою користь моральну (немайнову) шкоду, завдану кримінальним правопорушення в розмірі 1 000 000,00грн., а також стягнути витрати за надання правової допомоги адвокатом. Також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 22.10.2020 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. 07.12.2020р., на виконання вимог ст. 178 ЦПК України, представником відповідача [PERSON] - за довіреністю [PERSON] та адвокатом Бочаровим С.В. подано до суду письмовий відзив від 03.12.2020 на позовну заяву, в якому свою позицію заперечення проти позову вони обґрунтовують тим що позов є не обгрунтованим та не підтверджується належними доказами, а тому вважають, що позов безпідставний та такий, що не підлягає задоволенню. На адресу суду 11.03.2021 надійшло клопотання від представника відповідача про виклик свідків, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Дане клопотання протоколом судового засідання від 15.03.2021 задоволено частково, та викликано в якості свідків для надання пояснень [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що 23.07.2016 приблизно о 19-00 - 20-00 год. прийшов з роботи до дому. Приблизно об 21-00 год. пішов до магазину де зустрів відповідача [PERSON] , який запропонував поїхати на дискотеку. Розталися з відповідачем десь об 01-00 год. Про машину відповідача не знає. В якості свідка був допитаний [PERSON] , який пояснив, що 23.07.2016 приблизно о 15-00 год. на [ADDRESS] пішов відпочивати, приблизно 19-00 год. жінка пішла гуляти з дитиною. В той же час [PERSON] зізвонився з товрищем [PERSON] та домовився про зустріч ввечері. Під час прогулянки зустріли [PERSON] біля 22-30 год. [PERSON] пішов додомсу, а ми разом з [PERSON] визвали таксі та поїхали на дискотеку, біля 2 год. ночі сіли на тролейбус і десь біля третьої год. ночі розі йшлись по домам. На наступний день приблизно об 11-00 год. виявив що зникло авто, поїхав до слідчого. Слідчий заяву про викрадення авто. Заяву написав батько [PERSON] . Автомобілем користувався на праві технічного паспорту, він зареєстрований на знайому [PERSON] .. Батько зі мною не проживає. Авто було припарковано на [ADDRESS] , він проживає разом з дітьми на [ADDRESS] . Донька була у селі, а син дома. Виявив, що зникли паспорт права та технічний паспорт, принесла незнайома людина за які заплатив 1 000,00 грн. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі за викладеними обставинами в позовній заяві. У судовому засіданні відповідач та представник відповідача позовні вимоги не визнали, вважають їх не обгрунтованими, не підтвердженні належними доказами, просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується наявними у справі доказами, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року по справі № 754/2764/17, який був залишений без змін Ухвалою Київського апеляційного суду 20.02.2020 справа № 11-кп/824/18/2020 та Постановою Верховного суду від 29.09.2020 провадження № 51-7007ск18 [PERSON] (відповідач) був визнаний винним у вчиненні кримінального порушення, передбаченого: ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Вироком встановлено, що 23.07.2016 приблизно в 22-40 год. [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по проспекту Лісовому зі сторони вул. Жукова в напрямку вул. Мілютенка в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 Б, 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу біля кругового перехрестя з вул. Мілютенка, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилась пішохід [PERSON] , не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати їй дорогу, продовжив рух та вчинив наїзд на останню, в результаті чого пішохід [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток скелету, який супроводжувався кровотечею, що призвело до розвитку масивної крововтрати, шоку, від яких настала смерть [PERSON] в КМКІІІМД від 24.07.2016 о 02-14 год. Крім того, відповідач після наїзду, залишив громадянку [PERSON] на проїзній частині без допомоги, в результаті чого вона опинилась в небезпечному для життя стані і без сторонньої допомоги не могла вийти з нього, після чого допустив порушення вимог ПДР, а саме п. 2.10а, б, в, д, е ПДР., будучи причетним до ДТП, негайно не зупинив, не вийшов до пішохода [PERSON] , на яку він здійснив наїзд, маючи змогу надати допомогу [PERSON] , яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, не залишився на місці пригоди, не вжив заходів по наданню першої медичної допомоги потерпілій, не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу, а завідомо залишив без допомоги на місці події потерпілу [PERSON] , яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок отриманих при ДТП травм. Потерпіла [PERSON] була матір`ю Позивача, яка похована 27.7.2016. Витрати на поховання склали 2 274. Витрати на поховання склали 2 713,74 грн, які сплатив позивач, що підтверджується Договором-замовлення № 19.1865П від 26.07.2016 та фіскальними чеками. Також Позивач одноособово поніс витрати на спорудження надгробного пам`ятника в сумі 17 925,00 грн., що підтверджується Нарядом-замовленням № 20101 від 15.07.2020. Таким чином розмір матеріальної шкоди становить 20 638,74 грн. Позивач зазначає, що після вчиненого з боку відповідача кримінального правопорушення, він пережив емоційний стрес, який супроводжувався негативними емоціями, психічним переживанням. Крім того, зазначив, що внаслідок протиправних дій відповідача поніс значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача, матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 20 638,74 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено актуальність відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до положень ст.ст.23,1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від дій відповідача знайшов підтвердження дослідженими обставинами кримінального правопорушення, зазначеними у вироку. Отже, вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial