Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

24.12.2021 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просив припинити стягнення з нього на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються відповідно до судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 10 вересня 2021 року по справі 621/2323/20. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини є [PERSON] . Відповідно до судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 10.09.2021 по справі № 621/2323/20 з [PERSON] на користь [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, 25.11.2021 рішенням Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про визначення місця проживання дитини» № 399 визначено місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та на час звернення до суду з даним позовом дитина проживає разом позивачем. Враховуючи, що малолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] , останній продовжує сплачувати аліменти на утримання дитини за рішенням суду, а відповідач приймає такі платежі, не дивлячись на те, що фактично з 25.11.2021 тільки батько забезпечує дочку матеріально, позивач вважає, що відповідач не має права на отримання коштів на утримання дитини та просить припинити стягнення з нього аліментів. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 14.02.2022 провадження по справі відкрито у спрощеному позовному провадженні та призначено судове засідання на 03.03.2022. 03.03.2022, 27.04.2022 та 18.05.2022 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 30.05.2022 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі з підстав викладених у позові, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, рекомендованими листами направленими судом за адресою її місця реєстрації, що зокрема підтверджується відомостями відстеження поштових відправлень, відповідно до яких рекомендоване судове відправлення з повідомленням про виклик до суду вручено відповідачу [PERSON] особисто. Причин неявки суду [PERSON] не повідомила, відзиву на позов не надавала, будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду також не надходило. Згідно зі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до\~статей\~ 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 05.01.2015 Виконавчим комітетом Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 03 (а.с. 8). 10.09.2020 Зміївським районним судом Харківської області видано судовий наказ (судова справа № 621/2323/20) яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ( частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину-однієї чверті, на двох дітей-однієї третини, на трьох і більше дітей-половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Рішенням Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області «Про визначення місця проживання дитини» № 392 від 25.11.2021 місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] визначено разом із батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до Акту складеного 26.05.2022 начальником ССД Слобожанської селищної ради Риженко Т.Г., спеціалістом І категорії ССД Слобожанської селищної ради Назаренко Л.І., спеціалістом І категорії ССД Слобожанської селищної ради Міндарь Н.В., малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] фактично проживає разом зі своїм батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] Факт проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком [PERSON] , саме з 25.11.2021 відповідачем належними та допустимими доказами, не спростовано. Тобто, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своїм батьком та перебуває на його утриманні, що є підставою для припинення стягнення аліментів. Згідно до статті 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 18 Сімейного кодексу України, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статті 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно з частиною 4 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З урахуванням викладено суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] та необхідність припинення стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] на підставі судового наказу Зміївського районного суду Харківської області від 10.09.2020 (справа № 621/2323/20). Оскільки, позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved