Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Кирнасівська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні приватною власністю. Заява мотивована тим, що 12.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частину рішення у вказаній справі. Під час розгляду справи позивачем не в повному обсязі було надано документи, що підтверджують судові витрати, однак, у позовних вимогах було зазначено "стягнути судові витрати з відповідачів". Судові витрати позивача полягали в оплаті послуг адвоката, затрат на пальне та проїзд, поштову кореспонденцію та експертизу. Дані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. У заяві представник позивача посилається на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 36013,40 грн. В судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення суду підтримав. Зазначив, що до закінчення судових дебатів заяви про надання доказів понесених судових витрат не робив, однак, у позовній заяві просив стягнути судові витрати. До позовної заяви було надано такі докази понесених судових витрат: договори про надання правової допомоги та квитанцію про сплату вартості експертизи. До судових витрат в сумі 36013,40 грн. входять витрати на правову допомогу 12500 грн. та 12500 грн., витрати на експертизу та інші судові витрати. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення заяви заперечив, оскільки про долучення доказів понесених судових витрат, окрім тих, що містяться в матеріалах справи, до закінчення судових дебатів позивач та його представник заяви не робили. Попередній розрахунок судових витрат у позовній заяві не зроблено. Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач, є неспівмірними та просить їх зменшити. Розподіл судових витрат на проведення експертизи вирішено при розгляді справи. Дослідивши заяву позивача, додані до неї документи, судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.05.2022 позовні вимоги позивача [PERSON] задоволено частково, ухвалено усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою, шляхом знесення незаконно зведених відповідачами паркану та воріт. У задоволенні позову в частині усунунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівлі гаражу та зобов`язання відповідачів припинити використання ям для силосування свіжого жому (жомових ям), вигрібної ями, гнійника відмовлено. Стягнуто з відповідачів пропорційно до задоволених позовних вимог у рівних частках судові витрати з оплати судового збору у розмірі 256,13 грн. з кожного та витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 1430,08 грн. з кожного. Представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення надано: - копію договору про надання правової допомоги, укладеного 01.11.2019 між позивачем [PERSON] та адвокатом Сівовим Ю.Ю., з визначеним розміром гонорару в сумі 12500 грн. (п. 2.1. договору) (а.с. 74 т. 3); - копію договору про надання правової допомоги, укладеного 30.01.2020 між позивачем [PERSON] та адвокатом Голубчиком І.В. з визначеним розміром гонорару в сумі 12500 грн. (п. 2.1. договору) (а.с. 75 т. 3); - детальний опис робіт адвокатів (а.с. 76 т. 3); - копію поштових квитанцій про відправку поштової кореспонденції (а.с. 77-78 т. 3); - квитанції про оплату позивачем [PERSON] гонорару адвокатам (а.с. 79-80 т. 3); - квиток на проїзд з м. Вінниці до м. Києва на ім`я [PERSON] на суму 79,77 грн.; - квитанції АТ "Укрпошта" про відправку рекомендованої поштової кореспонденції (а.с. 82-87, 68, 90 т. 3); - квитанцію на пальне від 20.02.2020 на суму 1000,03 грн.; - копію квитанції від 25.05.2021 про оплату вартості експертизи на суму 8580,50 грн. (а.с. 91 т. 3). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як зазначалось вище, питання розподілу судових витрат з оплати судового збору та витрат на проведення експертизи вирішено під час розгляду справи та відображено у резолютивній частині рішення суду від 12.05.2022. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що у справі міститься копія договору про надання правової допомоги, укладеного 30.01.2020 між позивачем [PERSON] та адвокатом Голубчиком І.В. з визначеним розміром гонорару 12500 грн. (п. 2.1. договору) (а.с. 70 т. 1) та копія договору про надання правової допомоги, укладеного 01.11.2019 між позивачем [PERSON] та адвокатом Сівовим Ю.Ю., з визначеним розміром гонорару 12500 грн. (п. 2.1. договору) (а.с. 123 т. 1). Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення суду 12.05.2022 не вирішене. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, що в свою чергу, відносяться до судових витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial