Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . З позовної заяви вбачається, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 25 серпня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в Городянському БТІ 25.07.2020 року. За даними домової книги в спірному будинку зареєстровані позивачка та її колишній чоловік [PERSON] . Відповідач не проживає у цьому будинку з травня 2019 року. 04 жовтня 2021 року рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області шлюб між сторонами розірвано. Факт не проживання відповідача в будинку позивачки підтверджується довідкою депутата Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] від 09.11.2021. На цей час фактичне місце проживання відповідача позивачці невідомо. Реєстрація відповідача в будинку перешкоджає позивачці у здійсненні її права власності. Позивач не несе витрат з утримання будинку та не приймає участі у спільному побуті, а тому може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді від 30 грудня 2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Уточнила заявлені вимоги та просила позбавити відповідача права користування спірним будинком. На обгрунтування заявлених вимог позивачка пояснила, що будинок [ADDRESS] належить їй на праві особистої власності на підставі договору дарування. У будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який у 2019 році виїхав з будинку, поїхав на заробітки до Республіки Польща, де оселився, завів іншу сім`ю і до спірного будинку більше не повертався. У 2001 році за її позовом шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Реєстрація відповідача у спірному будинку заважає позивачці в реалізації права власності на цей будинок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином та останньому направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду за адресою його місця реєстрації. За даними Городнянської міської ради Чернігівської області [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно відмітки поштового відділення судова повістка про виклик до суду за адресою місця реєстрації відповідача повернута без вручення адресату через відсутність останнього за вказаною адресою. (а.с.26,38) Крім того, відповідач [PERSON] викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті „Судова влада".(а.с.35,40) Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Городнянської міської ради Чернігівської області про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Повноважний представник Городнянської міської ради Чернігівської області Яценко Д.В. подав до суду письмове клопотання від 11.02.2022 за № 03-09/230 з проханням розглянути справу без участі представника міської ради, щодо задоволення позову не заперечує. ( а.с. 27-28) Відповідно до ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно приписів ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на викладене, а також враховуючи положення ст. 128, 130, 131 ЦПК України, відповідач [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення ). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, суд, виходячи з приписів ст. 280 ЦПК України, приходить до висновку щодо можливості провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши в судовому засіданні позивачку, допитавши свідків та дослідивши письмови докази справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задовлення позовних вимог, виходячи з наступного. З дослідженого в судовому засіданні договору дарування жилого будинку від 25 серпня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Городнянського районного нотаріального округу Неволько В.А., зареєстрованого в реєстрі за № 587, встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . ( а.с. 6-7 ) Дослідженням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . (а.с.8) Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало законної сили 04.11.2021. ( а.с. 10-11 ) З копії домової книги на будинок [ADDRESS] вбачається, що у будинку за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , з 02.04.1998; [PERSON] , з 02.04.1998 ( а.с.12-14) Дослідженням довідки депутата Городнянської міської ради Чернігівської області Болох Н.В. від 09.11.2021 встановлено, що [PERSON] , 1972 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає з 06.05.2019 і станом на момент видачі довідки. (а.с.9) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивачки, підтвердили той факт, що відповідач [PERSON] більше двох років у будинку позивачки не проживає, на подвір`ї будинку та на [ADDRESS] не з`являється. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. (ч. 2 ст. 405 ЦК України) Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну з таких вимог : 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи, що позивачка є власником спірного будинку, відповідач більше року не проживає в спірному будинку, не несе витрат, пов`язаних з експлуатацією будинку, суд дійшов висновку про те, що за відсутності добровільної згоди позивачки як власника будинку подальша реєстрація відповідача в цьому будинку призводить до порушення права власності позивачки. З урахуванням приписів ст. 405 ЦК України вказане є підставою для задоволення позову та ухвалення рішення про позбавлення відповідача права користування спірним житловим будинком. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою при зверненні з позовом до суду сплачено 908,00 грн судового збору, які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved