Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення суду яким визнати за ним право власності на індивідуальний гараж площею 34,2 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , як самочинно збудований. В обґрунтування позову зазначає, що в 2016 році він на земельній ділянці, що перебуває у його приватній власності, кадастровий номер 0523010100:01:008:0333, площею 0,0050 га., збудував індивідуальний гараж загальною площею 34, 2 кв. м. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, збудований [PERSON] гараж за адресою [ADDRESS] , загальною площею 34,2 кв. м., без одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва є об`єктом самочинного будівництва. Як передбачено ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, як самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Дана позовна заява надійшла до суду 22.03.2022 року та відповідно до автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Науменко С.М. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 25.03.2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Немирівської міської ради в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Немирівської міської ради було надано дозвіл [PERSON] , на будівництво гаража по [ADDRESS] , що підтверджено копією рішення № 910 від 30 січня 2015 року. З копії рішення 27 сесії 6 скликання Немирівської міської ради Вінницької області від 30 січня 2015 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», вбачається, що [PERSON] , було надано дозвіл на розробку технічної документації для гаражного будівництва по [ADDRESS] . Після винесення вищевказаного рішення, 19 лютого 2015 року позивач звернувся до ПП «Земельно-кадастрове бюро» [PERSON] , з якою заключив договір для виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. В результаті виконання робіт згідно договору був складений протокол погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки. 10 грудня 2021 року був виготовлений технічний паспорт на гараж по [ADDRESS] Суб`єктом господарювання ФОП [PERSON] . Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право, зокрема, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Відповідно до ст. 375 ч.1-3 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй землі іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, необхідною умовою для визнання права власності на самочинне будівництво за ч. 5 ст. 376 ЦК України є знаходження вказаного об`єкта на земельній ділянці, наданій в користування, та відсутність порушення самочинним будівництвом прав інших осіб. Під час здійснення будівництва позивачем були дотримані архітектурні, будівельні, санітарно-гігієнічні норми та норми з пожежної безпеки, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки: про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинно будівництво. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Згідно ст.331 ч.2 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки проведене будівництво гаража, який розташований [ADDRESS] , не порушує прав інших осіб, суд вважає що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved