Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

1.Позиція позивача. У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Заводського\~районного суду\~міста Дніпродзержинська\~Дніпропетровської області\~ з матеріалами позовної заяви до [PERSON] , третя особа: [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання». Згідно до змісту позовних вимог [PERSON] , просить: \~-стягнути з відповідача [PERSON] на її, [PERSON] користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , який продовжує навчання у НТУ «Дніпровська політехніка» в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою; -стягнути\~з відповідача\~ [PERSON] на\~її,\~ [PERSON] \~користь додаткові\~витрати на\~оплату навчання\~дитини [PERSON] ,\~який продовжує\~навчання у\~НТУ «Дніпровська\~політехніка,\~згідно договору\~про надання\~освітніх послуг\~до закінчення\~навчання чи\~до досягнення\~двадцятитрьохрічного віку\~ у\~зв`язку з\~тим,\~яка з\~цих обставин\~настане першою. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у шлюбі з 27 листопада 1999 року по 23 квітня 2002 рік. Даний шлюб розірваний згідно до рішення суду від 23 квітня 2002 року. Від зазначеного шлюбу позивач та відповідач мають спільного сина [INFO] . На даний час син [PERSON] є повнолітнім та продовжує навчання у НТУ «Дніпровська політехніка», форма навчання денна, у зв`язку із чим не має змоги влаштуватися на роботу для того, щоб самостійно себе забезпечувати усім необхідним. Крім того, позивач за договором про надання освітніх послуг щороку сплачує 28\~200 грн. Враховуючи зазначене позивач змушена звернутися з даним позовом до суду. 2. Позиція відповідача. Відповідач, [PERSON] подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги заявлені до нього [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітнього\~сина,\~який продовжує\~навчання не\~визнає повністю,\~оскільки з\~сином особисто\~не знайомий,\~ніколи його\~не бачив.\~Незважаючи на\~бажання відповідача\~зустрітись із\~сином,\~позивач чинить\~перешкоди (а.с.43). 3.Позиція третьої особи. Третя особа, [PERSON] через канцелярію суду подав заяву згідно до змісту якої, просить слухання справи проводити без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити (а.с.46). 4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи. 22 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом (а.с.1-3). 13 грудня 2021 року Ухвалою судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.23). 11 лютого 2022 року через канцелярію суду від позивача, [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та без застосування засобів технічної фіксації. Згідно до змісту заяви позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.32). 20 квітня 2022 року відповідач, [PERSON] подав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги заявлені до нього [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~утримання повнолітнього\~сина,\~який продовжує\~навчання не\~визнає повністю,\~оскільки з\~сином особисто\~не знайомий,\~ніколи його\~не бачив.\~Незважаючи на\~бажання відповідача\~зустрітись із\~сином,\~позивач чинить\~перешкоди (а.с.43). 17 травня 2022 року третя особа, [PERSON] через канцелярію суду подав заяву згідно до змісту якої, просить слухання справи проводити без його участі та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задовольнити (а.с.46). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. 5. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач 28 січня 2006 року уклала шлюб з [PERSON] , та згідно ст. 35 СК змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16). Позивач, [PERSON] , [INFO] , та відповідач, [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який 23 квітня 2002 року розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 148, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.18). Позивач, [PERSON] , [INFO] , та відповідач, [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 29 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 349 (а.с.10). [PERSON] , [INFO] є особою, яка досягла вісімнадцятирічного віку (повноліття), що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] виданим 22 липня 2016 року (а.с.8-9). Повнолітній син [PERSON] студент п`ятого курсу денного відділення Національного технічного університету «Дніпропетровська політехніка» на умовах контракту з 01 вересня 2021 року. Передбачене закінчення навчання 30 грудня 2022 року, що підтверджується довідкою від 06 грудня 2021 року № 305 виданої директором Навчально-наукового інституту гуманітарних і соціальних наук Грищак С.В. (а.с.31), та копією договору про навчання у закладі вищої освіти № 2239/МД-081-К від 03 серпня 2021 року (а.с.11-14). [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 01 листопада 2016 року згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради (а.с.15), та копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 22 лютого 2006 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області. 6. Правові норми законодавства застосовані судом. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої\~статті 9 Конституції України,\~статті 10 ЦК України\~є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України\~передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень\~ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. 7. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 Сімейного кодексу). Матеріальне становище повнолітньої дочки (сина), яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Під час розгляду справи встановлено, що повнолітній син сторін у справі [PERSON] навчається у навчальному закладі за контрактом, форма навчання денна та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батька, зокрема, на витрати, які пов`язані з навчанням (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, Також, суд вважає, що витрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя повнолітнього сина є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів. [PERSON] навчаючись на денній формі навчання, позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Відповідач, [PERSON] не спростував та не надав доказів, що він є непрацездатним, про наявність медичних протипоказань встановлених йому щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, відтак він спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього доньки, яка продовжує навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 5-6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначені\~розміру аліментів, виходячи\~з принципу\~розумності та\~справедливості суд,\~ бере до уваги, що повнолітній син сторін у справі навчається за контрактом, але доказів на підтвердження понесених позивачем витрат по оплаті за навчання суду не надано. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 22 листопада 2021 року і до закінчення навчання сином, тобто до 30 грудня 2022 року, але не більше як до досягнення ним 23-х років. За змістом\~статті 191 СК України\~аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: partial