Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про реєстрацію малолітніх дітей за місцем фактичного проживання без згоди матері. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він та [PERSON] 08.09.2007 року уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 28.08.2017 року рішенням Лохвицького районного суду шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком. 20.02.2020 року позивач уклав шлюб вдруге і переїхав з дітьми до дружини [PERSON] в її квартиру до смт. Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області. За весь час мати дітей [PERSON] жодного разу не цікавилася їхнім життям. Позивач має намір зареєструвати дітей за місцем їхнього фактичного проживання, але в досудовому порядку вирішити дане питання не має можливості. В травні 2021 року позивач подав до виконавчого комітету Новгородської селищної ради заяву про реєстрацію місця проживання дітей в [ADDRESS] , але йому було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей через те, що батьки дітей мають різні адреси місця реєстрації та мати дітей не дала письмової згоди на реєстрацію дітей. Враховуючи викладене, позивач змушений звернутися з даними позовними вимогами до суду. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена шляхом надіслання судових повісток та оголошення, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився,належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 08.09.2007 року уклали шлюб. Від шлюбу мають дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 28.08.2017 року рішенням Лохвицького районного суду шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком. 20.02.2020 року позивач уклав шлюб вдруге і переїхав з дітьми до дружини [PERSON] в її квартиру до смт. Нью-Йорк Бахмутського району Донецької області. За весь час мати дітей [PERSON] жодного разу не цікавилася їхнім життям. В травні 2021 року позивач подав до виконавчого комітету Новгородської селищної ради заяву про реєстрацію місця проживання дітей в [ADDRESS] , але йому було відмовлено у реєстрації місця проживання дітей через те, що батьки дітей мають різні адреси місця реєстрації та мати дітей не дала письмової згоди на реєстрацію дітей. Відповідно до характеристик наданих Гирявоісковецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів позивач приділяє належну увагу дітям, відвідує батьківські збори, прислухається до порад класного керувника та шкільного психолога. Мати у вихованні дітей участі не приймає. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно ч. 1 ст. 242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ( в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Так, правила здійснення реєстрації місця проживання закріплені у постанові КМУ № 207 від 02.03.2016 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Правила). Відповідно до п. 18 вказаних правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків. Також, у п. 26 вказаних Правил зазначено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Підстави для відмови в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання визначені ст. 9-1 Закону та п. 11 Правил. Так, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію, у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними, для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. З огляду на ст. 13 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вільний вибір місця проживання серед іншого обмежується щодо осіб, які не досягли 14-річного віку. Аналізом зазначених норм, встановлено, що будь-яка фізична особа, що досягла 14 річного віку вправі вільно вибирати місце проживання, у зв`язку із чим звертатися до органів реєстрації із заявами з даного приводу. Одночасно, місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, відповідно батьки звертаються до органів реєстрації із заявами про реєстрацію\\зняття з реєстрації місця проживання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 3 Конвенції ООН Про права дитини від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за фактичним місцем проживання зі своїм батьком суперечить їх інтересам та суттєво обмежує реалізацію їх прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дітей без згоди матері підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved