Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просить визнати право власності [PERSON] на 311/1000 ідеальну частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0544 га; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53294908 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0153 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0108; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295171 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0262 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0109; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295351 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0129 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0110. Позов мотивує тим, що позивач [PERSON] , на підставі договору дарування частини будинку від 21 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О.Колодій, набув 24/100 ідеальну частку у праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] із визначенням конкретних приміщень, які переходять у користування обдаровуваного (копія договору додається). Право власності на 24/100 ідеальну частку у праві власності на будинок було зареєстроване, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7059090 від 20.04.2005 року (копія додається). На підставі договору дарування з конкретним користуванням від 01 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О.Колодій, позивач набув 71/1000 ідеальну частку у праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] із визначенням конкретних приміщень, які переходять у користування обдаровуваного. Зазначене право власності було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою. Цим же договором відповідачем [PERSON] (дальше відповідач - 2) було подаровано відповідачу [PERSON] (відповідач-1) 91/1000 частку у праві власності на будинок. Тобто, за договорами дарування від 21 жовтня 2004 року та від 01 листопада 2006 року до позивача [PERSON] перейшла загалом ідеальна частка 311/1000 у праві власності на спірний будинок. Спірний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0544 га, яка до моменту укладення договорів дарування належала на праві власності дарувальнику за договорами - відповідачу-2 [PERSON] . Вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 4610137200:05:011:0107, однак ця земельна ділянка не була нанесена на публічну кадастрову карту, а право власності на неї не було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав. Як стало відомо позивачу, відповідачем-2 було проведено розподіл зазначеної земельної ділянки на три окремі ділянки та відповідачем - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксаною Павлівною ( відповідач 3) було прийнято рішення та проведено реєстрацію за відповідачем-2 права власності на ці земельні ділянки. Наведене підтверджується інформаційними довідками з Державного земельного кадастру та з Державного реєстру речових прав. Однак такі дії відповідача-2, рішення відповідача-3 і проведена на їх підставі реєстрація права власності порушують право власності позивача, оскільки право власності на відповідну ідеальну частку земельної ділянки перейшло до нього за законом. Частина четверта статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відтак до [PERSON] перейшло право власності на ідеальну частку земельної ділянки, що пропорційна його частці у будинку. Таку правову позицію висловив і Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року у справі № 463/1696/15-й. Відповідно до ст.88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку, а учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Оскільки, відповідач-2 вжила заходів для проведення поділу земельної ділянки площею 0,0544 га на три окремі та здійснення їх реєстрації без згоди [PERSON] , який відповідно до вищевказаних вимог чинного законодавства є співвласником такої, відповідно тим самим порушила права [PERSON] як співвласника спірної земельної ділянки. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки право власності позивача на земельну ділянку вказаними діями відповідача порушено, просить визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53294908 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0153 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0108; визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295171 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0262 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0109;визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295351 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0129 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0110. Окрім цього, оскільки право власності позивача не визнається відповідачем -2, тому слід визнати його право власності на ідеальну частку земельної ділянки по [ADDRESS] , пропорційну його частці у праві власності на будинок - 311/1000. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] 16.10.2020 року заявили зустрічний позов про розподіл земельної ділянки, який у послідуючому разом із позовом позивача до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою ухвалою суду від 10.05.2022 року виділено у окреме провадження. У зустрічному позові відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 311/1000 частин земельної ділянки, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] , визнання незаконним та скасування рішень приватного нотаріуса щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельні ділянки площею 0,0153 га, 0,0262 га, 0,0129 га визнали. Від відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни відзив на позов не поступав. У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, дали пояснення аналогічні обґрунтуванню позовних вимог. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнала. Відповідач приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксана Павлівна про розгляд справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилася повторно, а тому суд вважає, що слід розглянути справу у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідачів [PERSON] , суд позов задовольняє з таким підстав. Статею 14 Конституції України проголошено, що право власності на землю гарантується. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із договору дарування частини будинку від 21 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О.Колодій (а.с.10) позивач набув 24/100 ідеальну частку у праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] із визначенням конкретних приміщень, які переходять у користування обдаровуваного (копія договору додається). Право власності на 24/100 ідеальну частку у праві власності на будинок було зареєстроване, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7059090 від 20.04.2005 року (а.с.12). Як вбачається із договору дарування з конкретним користуванням від 01 листопада 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу О.Колодій (а.с.13) позивач набув 71/1000 ідеальну частку у праві власності на будинок за адресою: [ADDRESS] із визначенням конкретних приміщень, які переходять у користування обдаровуваного. Зазначене право власності було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.15). Цим же договором відповідачем [PERSON] (дальше відповідач - 2) було подаровано відповідачу [PERSON] (відповідач-1) 91/1000 частку у праві власності на будинок. Отже, позивачем доведено, що за договорами дарування від 21 жовтня 2004 року та від 01 листопада 2006 року до позивача [PERSON] перейшла загалом ідеальна частка 311/1000 у праві власності на спірний будинок. Також в судовому засіданні встановлено, спірний будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0544 га, яка до моменту укладення договорів дарування належала на праві власності дарувальнику за договорами - відповідачу-2 [PERSON] . Вказаній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 4610137200:05:011:0107. Дійсно, відповідно до положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України визначено, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відтак до [PERSON] перейшло право власності на ідеальну частку земельної ділянки, що пропорційна його частці у будинку. Ці обставини відповідачі [PERSON] , [PERSON] не заперечують та визнають право власності позивача на ідеальну частку земельної ділянки, що пропорційна його частці у будинку. Разом з тим, внаслідок звернення відповідача [PERSON] до приватного нотаріуса останнім прийняті незаконні рішення про розподіл спірної земельної ділянки без згоди позивача на три окремі і внаслідок цих дій відповідачі позбавили позивача права власності на свою частку, яка йому належить на праві приватної власності. Тому суд вважає, що рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53294908 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0153 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0108; рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295171 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0262 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0109; рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак Оксани Павлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 53295351 від 24.07.2020 року та проведену на його підставі державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0129 га з кадастровим номером 4610137200:05:011:0110 є незаконними, а тому їх слід скасувати. Оскільки позивачем доведено порушення його права власності на 311/1000 ідеальну частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0544 га і таке право позивача не визнавалося відповідачами, тому його вимоги підлягають до задоволення повністю. Окрім цього, слід здійснити розподіл судових витрат - судового збору в розмірі 3 363,2 грн., сплаченого при поданні позову, а також судового збору в розмірі 420,4 грн., сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про підставність позовних вимог, з врахуванням заявлення позову до трьох відповідачів, а також того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги визнали до початку розгляду справи по суті, слід стягнути з останніх по 50 відсотків судового збору від 1/3 частини загального розміру судового збору, а саме по 630,6 грн., а інших 50 відсотків судового збору від вказаних часток (630,6+630,6=1 261,2) - повернути позивачу з державного бюджету. Окрім цього, слід також стягнути з відповідача приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сагайдак О.П. 1/3 частину загального розміру судового збору, а саме 1 261,2 грн.

Outcome: approved