Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача, просить з уточненням позовних вимог, визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,0816 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0060), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - ведення садівництва (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №50553) та на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0059), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №505554) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,0816 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0060), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - ведення садівництва (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №505553) та на 1/6 частки земельної ділянки площею 0,1000 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0059), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №50554) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] є спадкоємцем майна за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім нього спадкоємцем є також його брат [PERSON] . Як відомо [PERSON] та [PERSON] їхня матір володіла частками в земельних ділянках площею 0,0816 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0060), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - ведення садівництва, (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №50553) та 0,1000 га (кадастровий номер 4610600000:01:021:0059), що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯД №505554). Співвласниками вказаних ділянок є також [PERSON] та [PERSON] . Проте, не зважаючи на наявність вказаних документів та у зв`язку із тим, що частки в спірному майні не визначені, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, Позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому їхнє порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України. Зокрема по смерті [PERSON] залишилось два спадкоємці першої черги - [PERSON] та його брат [PERSON] . Відтак частки в спірних ділянках, при умові їх рівності становили по 1/2 від 1/3, котрі належали кожному із співвласників. Отже після смерті їхньої матері та з врахуванням часток інших співвласників частки розподілилися наступним чином: [PERSON] належить 1/6, братові [PERSON] 1/6, розмір часток інших співвласників не змінився та становить по 1/3. часток в земельних ділянках. Враховуючи рекомендації постанови Пленуму ВСУ України № 7 від 30.05.2008 та відсутність договору з приводу визначення часток сторін у спільній сумісній власності, зважаючи на відсутність у позивачів іншої можливості оформити в установленому законом порядку право на спадщину просить суд задоволити даний позов. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, про що повідомити сторони, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Призначено підготовче судове засідання на 09.02.2022. 09.02.2022 підготовче судове засідання відкладено на 09.03.2022 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. 18.02.2022 від Дрогобицької держаної нотаріальної контори надійшла спадкова справа. 09.03.2022 підготовче судове засідання відкладено на 23.03.2022. 23.03.2022 підготовче судове засідання відкладено на 03.05.2022. 21.04.2022 від представника позивачів [PERSON] надійшла уточнена позовна заява із доказами направлення такої сторонам по справі. 02.05.2022 від відповідачів: [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про слухання справи у їх відсутності та визнання позову. 03.05.2022 від представника позивачів [PERSON] надійшла заява про слухання справи у його відсутності та підтримання позову. 03.05.2022 від представника відповідача Дрогобицької міської ради А. Матіїшина надійшло клопотання про слухання справи у його відсутності. Щодо вирішення справи по суті покладається на думку суду. Ухвалою від 03.05.2022 судом прийнято до провадження уточнену позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Дрогобицької міської ради, третя особа - Державний нотаріус Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Кушнір О.І. про визнання права власності на спадкове майно. Залучено до участі у справі співвідповідача Дрогобицьку міську раду Львівської області. Закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду справу за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та Дрогобицької міської ради, третя особа - Державний нотаріус Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Кушнір О.І. про визнання права власності на спадкове майно на 30.05.2022. В судове засідання сторони не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачі позовні вимоги підтримали, відповідачі позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю для [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а/с 51) та для [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а/с 50-зворот). Зі свідоцтва про смерть серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а/с 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно у праві спільної сумісної власності, а саме: на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0816 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0060, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯД № 505553 (а/с 8,9) та на частину земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0059, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯД № 505554 (а/с 9а,9б). Співвласниками вказаних земельних ділянок є відповідачі: [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом є позивачі. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті. Згідно положень ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З метою оформлення спадкових прав позивачі звернулися до Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0059, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, проте, нотаріус відмовився виключити її до переліку спадкового майна та видати свідоцтво про право на спадщину на спірне спадкове майно, мотивуючи її відсутністю визначення частки померлої у спільній сумісній власності (а/с 6, 87). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті матері. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні - немає.Позивачі звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Однак, нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Отже судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом першої черги, подали заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але з наведених вище причин нотаріус не може оформити право власності на вказане майно. Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За змістом частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Як зазначалося вище, земельна ділянка площею 0,0816 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0060, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - ведення садівництва та земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0059, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - обслуговування житлового будинку та господарських будівель і спорудне на праві спільної часткової власності, а на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя [PERSON] не проводився, розмір часток не визначався. Отже, [PERSON] була співвласником земельних ділянок, які належали трьом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивачів. Разом з тим, враховуючи, що за життя [PERSON] поділ або виділення її часток земельних ділянок не проводився, тому до позивачів не перейшло право власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування. Отже, у зв`язку з тим, що частки співвласників земельної ділянки не визначені, позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на оформлення спадщини у встановленому нотаріальному порядку, а тому їхнє порушене право підлягає судовому захисту відповідно до ст. 15 ЦК України. Отже, враховуючи вищенаведене, визнання [PERSON] та [PERSON] позову, суд приходить до переконання, що з врахуванням рівності часток співвласників спірних земельних ділянок, спадкодавцю [PERSON] належить 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,0816 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0060, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення садівництва та 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0059, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Та відповідно наявні підстави для визнання за [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] право власності по 1/6 частин земельної ділянки, площею 0,0816 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0060, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення садівництва та по 1/6 частин земельної ділянки, площею 0,1000 га, кадастровий номер 4610600000:01:021:0059, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Outcome: approved