Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

у січні 2022 року ТОВ Фірма «Т.М.М.» звернулося у суд з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ТОВ Фірма «Т.М.М.» з липня 2017 року по теперішній час надає житлово-комунальні послуги та інші послуги у будинку [ADDRESS] , де відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Між Фірмою «Т.М.М. » та відповідачами було укладено договір «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 165ж/Лом71б-18 від 01.04.2018 року. Проте, всупереч умовам договору відповідачі не сплачували в повному обсязі кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з липня 2019 року по листопад 2021 року у розмірі 42 860,04 грн. За таких підстав, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ Фірми «Т.М.М.» грошові кошти в розмірі 42 860,04 грн. та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (том 2 а.с. 233) Відповідач [PERSON] , [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подали. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ТОВ Фірма «Т.М.М.» з липня 2017 року по теперішній час надає житлово-комунальні послуги та інші послуги у будинку [ADDRESS] , що підтверджується Актом готовності об`єкта до експлуатації від 06 липня 2017 року. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05 березня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. (том 1 а.с. 17) 01 квітня 2018 року між ТОВ Фірмою «Т.М.М.» та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір № 165ж/лом71б-18 «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території». (том 1 а.с. 26) Предметом даного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] , а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені даним договором. Відповідно до п. 10.1 договору споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості згідно з чинним законодавством. Згідно з п. 11.1 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установленому цим договором термін та з моменту набуття права власності. Відповідно до п. 5 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Сторони домовилися застосовувати щомісячну систему оплати послуг, відповідно до якої платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачі отримували якісні послуги відповідно до умов договору та чинного законодавства України, проте всупереч умовам договору не сплачували у повному обсязі кошти за спожиті житлово-комунальні послуги, в результаті чого утворилась заборгованість за період з липня 2019 року по листопад 2021 року у розмірі 42 860,04 грн. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, проводити на всій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 156,162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановленому строки. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Отже, як власник та споживач житлово-комунальних послуг, відповідачі згідно ст.ст. 156,162 ЖК України зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 2 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 з наступними змінами, власники та наймачі (орендарі) квартир зобов`язанні оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином враховуючи, що даний будинок є багатоквартирний, то відповідач, відповідно до ст. 10 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» також є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язаний брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01 червня 2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. Як вказував позивач, заборгованість, яку слід стягнути з боржників, складає заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 42 860,04 грн. за період з липня 2019 року по листопад 2021 року. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як власнику квартири. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 42 860,04 грн. за період з липня 2019 року по листопад 2021 року Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Outcome: approved