Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Корабельного районного суду м. Миколаєва зі вказаною позовною заявою, в якій просили визнати дійсним договір купівлі - продажу № 588, укладений 11.10.2001 року на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» між ними та [PERSON] , [PERSON] , квартири [ADDRESS] . Мотивуючи тим, що на час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав, договір купівлі-продажу був прийнятий КП Миколаївським МБТІ в якості правовстановлюючого документу, за позивачами як покупцями зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного позивачі звернулися до суду з відповідним позовом. 06.12.2021 року визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618 - ІV (у редакції Закону № 2147 - VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 18.01.2022 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито частині позовних вимог до відповідача [PERSON] та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В частині позовних вимог до відповідача [PERSON] відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідачі у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подали, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.10.2001 року між відповідачами та позивачами на Товарній біржі "Українська Біржа Нерухомості " укладено договір № 588 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належала відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.03.2000 року, зареєстрованому Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації за № 9077 від 09.10.2001 року. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачем була звільнена вказана квартира. Спорів між сторонами стосовно умов вказаного договору та порядку його виконання не виникало та не виникає. На час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 19.08.1998 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились, щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухились від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним. З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю. За таких обставин, суд вважає доводи позивачів про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved