Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" (далі - Підприємство) звернулось з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 20.01.2022 р. (а. с. 51), яка ухвалою від 11.03.2022 р. була прийнята до розгляду (а. с. 60), просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2012 р. по 01.01.2022 р. у розмірі 23 264,60 грн. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] є споживачем послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , які надає Підприємство, проте зобов`язань з оплати цих послуг він належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість. [PERSON] просить застосувати позову давність та стягнути з нього заборгованість у межах позовної давності. Ухвалою від 24.05.2022 р. провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення на користь Підприємства з [PERSON] заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2012 р. по 01.12.2019 р. закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки існує судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між Підприємством та [PERSON] частково про той самий предмет (стягнення заборгованості за період з 01.08.2012 р. по 01.12.2019 р.) і з тих самих підстав як у справі, що розглядається. Судом з`ясовано, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками (по 1/4 частці у кожного) житла за адресою: [ADDRESS] , Підприємство надає послуги з постачання теплової енергії у зазначену квартиру, що підтверджується інформацією від 27.09.2019 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 11 - 12), та встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2020 р. та постановою Житомирського апеляційного суду від 10.11.2020 р. у цивільній справі № 274/8064/19 (а. с. 16, 18 - 19). З змісту позовної заяви, таблиць-розрахунку заборгованості (а. с. 5 - 7, 52 - 54), рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.09.2006 р. (а. с. 15), рішення Виконавчого комітету Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.09.2020 р. (а. с. 20) та постанови Житомирського апеляційного суду від 10.11.2020 р. у цивільній справі № 274/8064/19 (а. с. 18 - 19) вбачається, що на ім`я [PERSON] . Підприємством оформлено особовий рахунок № [NUMBER] у відповідності до виділених йому у користування кімнати та приміщень загального користування у житлі за адресою: [ADDRESS] . Таким чином між Підприємством з однієї сторони та [PERSON] з іншої склались фактичні договірні відносини щодо постачання першим та отримання і використання другим для власних потреб послуг з постачання теплової енергії (теплопостачання) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка була чинною у період, зокрема, з 01.08.2012 р. по 09.06.2018 р.: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; - споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка набула чинності з 10.06.2018 р.: - житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; - споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; - індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто, зокрема, з 01.08.2012 р. по 01.01.2022 р. [PERSON] був (індивідуальним) споживачем житлово-комунальних послуг (споживачем теплової енергії) у розумінні наведених вище норм законодавства України. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка була чинною у період, зокрема, з 01.08.2012 р. по 09.06.2018 р., встановлювалось, що споживач зобов`язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", яка набула чинності з 10.06.2018 р., визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно абзацом першим пункту 18, підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630 (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки. В порушення наведених норм законодавства України [PERSON] зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання не виконувала у повному обсязі, внаслідок чого за період з з 01.08.2012 р. по 01.01.2022 р. у нього виникла заборгованість. Підприємство вважає, що розмір цієї заборгованості становить у розмірі 23 264,60 грн., на підтвердження чого надає таблицю-розрахунок заборгованості (а. с. 52 - 54). Разом з тим, як зазначалось вище, ухвалою від 24.05.2022 р. провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення на користь Підприємства з [PERSON] заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2012 р. по 01.12.2019 р. закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки існує судове рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між Підприємством та [PERSON] частково про той самий предмет (стягнення заборгованості за період з 01.08.2012 р. по 01.12.2019 р.) і з тих самих підстав як у справі, що розглядається, а саме - рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.07.2020 р. у цивільній справі № 274/8064/19 (а. с. 16). Цим рішенням на користь Підприємства з [PERSON] було стягнуто заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 853,87 грн. у межах позовної давності, тобто за період з 01.11.2016 р. по 01.12.2019 р., у стягненні заборгованості за період з 01.08.2012 р. по 01.10.2016 р. відмовлено. Таким чином з на користь Підприємства з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2019 р. по 01.01.2022 р., розмір якої, як вбачаться з таблиці-розрахунку заборгованості, становить 9 603,10 грн. (а. с. 52 - 54), тобто позов Підприємства підлягає частковому задоволенню На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Підприємства у якості відшкодування судових витрат (судового збору) підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 937,03 грн.

Outcome: partial