Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачка у січні 2022 року звернулася до суду із позовом до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у квітні 2021 року вона звернулася до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори, Київського міського нотаріального округу, для видачі свідоцтва на спадщину, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] , проте їй було відмовлено у вчинені такої нотаріальної дії у зв`язку з наявності в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить її батьку - [PERSON] , згідно інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 251267471 від 05.04.2021). Об`єктом обтяження було вказано невизначене майно, все майно. Арешт на майно, що належало гр. [PERSON] її батьку, який станом на сьогодні померлий , згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , було внесено 12-ю Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 42/4 від 10.09.2003 відділу Державної виконавчої служби у Ленінградському районі в рамках невідомого виконавчого провадження. 16.04.2021 позивачка звернулася до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального майна, проте відповідно до листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.06.2021 року їй було відмовлено. Разом з тим, в даному листі зазначено, що надати більш детальну інформацію не має можливості, так як відповідно до розділу 11 Наказу Міністерства юстиції України від № 1829/5 від 07.06.2017 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» строк зберігання виконавчих документів 3 роки. З огляду на вищевказані обставини, позивачка вимушена звернутися з даним позовом до суду, оскільки обтяження у вигляді арешту майна, яке належало гр. [PERSON] на праві власності, створює перешкоди для вступу у право користування та розпорядження майном їй- [PERSON] , при оформленні спадщини. Не зняття державними виконавцями арешту з майна [PERSON] у виконавчому провадженні, відсутністю виконавчого провадження та відсутність відомостей в Автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі якого винесено записи про арешт майна, порушує позивачки право на володіння, користування та розпорядження спадковим майном. 19.01.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 18). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 4). Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу майна від 24.01.1997 року , власниками квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 1 13). Судом встановлено, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майноДванадцятою Київською державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу спадкодавця [PERSON] за №57587351 (а.с. 15). Судом встановлено, що 26.10.2004 року за №1410804 на підставі постанови АА677588 від 16.07.2002 року відділу державної виконавчої служби у Ленінградському районі накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 19). Судом встановлено, що 01.09.2006 року за №3674218 на підставі постанови в/25 від 30.08.2006 року Державної виконавчої служби Святошинського району накладено арешт на все майно [PERSON] (а.с. 20). Судом встановлено, що згідно єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, яке належить батьку позивачки- [PERSON] , згідно інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 251267471 від 05.04.2021, накладено арешт. Об`єктом обтяження було вказано невизначене майно, все майно(а.с.7). Судом встановлено, що згідно листа Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 11.06.2021 року, виконавчі документи за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Встановити підстави накладення арешту на майно [PERSON] засобами АСВП не виявляється можливим у зв`язку із відсутністю таких відомостей (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи декількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановляє, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, враховуючи відсутність виконавчого провадження відносно [PERSON] на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби м. Києва, наявність арешту майна порушує права позивача, щодо отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилалась, як на підставу своїх позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved