Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради про визнання права на приватизацію та зобов`язання провести її. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивач [PERSON] з 13.04.1995 року по теперішній час зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , є головним квартиронаймачем на підставі договору найму житла в будинку державного комунального житлового фонду. Разом з нею проживає її донька, [PERSON] з 13.04.1995 року по теперішній час зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . 21.07.2021 року позивачі звернулися до районної адміністрації Запорізької міської ради Вознесенівському району, із заявою про оформлення передачі квартири в приватну власність. Були надані довідки, видані АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ 10007/0357, що житлові чеки [PERSON] та [PERSON] не були використані за адресою проживання. До заяви було долучено відповідь Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 03.03.2021 року № Б-0897, стосовно надання копії корінця державного ордера на квартиру [ADDRESS] . В цій відповіді зазначалось, що за архівними документами встановлено таке, в книгах реєстрації державних ордерів за період з 1998 по 2006 р.р. відсутній запис про оформлення ордеру на квартиру [ADDRESS] . Тобто надати копію ордеру не уявляється можливим. 30.07.2021 року № Ш-603-В відповідачем була надана відповідь, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як виконавчий орган Запорізької міської ради відмовляє в приватизації житла за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю ордера надання житлової площі. Вважають незаконною відмову відповідача в приватизації квартири з підстави ненадання копії ордеру у зв"язку з чим звернулися до суду. З 1994 року до теперішнього часу жодним власником будинку балансоутримувачами не пред`являлося до них претензій щодо незаконності проживання у квартирі. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів Законів № 500-VІ та №2842- вважають, що мають право на приватизацію цієї квартири. На підставі викладеного позивачі просять визнати за ними право на приватизацію в рівних частках квартири [ADDRESS] за відсутності ордеру про надання житлової площі. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явились, представник позивачів надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав зазначених в позові та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явилася, надала письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з тих підстав, що позивачами не надано до районної адміністрації повний пакет документів для здійснення приватизації, а саме не надано копію ордера, як того вимагає п. 18 Положення №396. Крім того, ні в позовній заяві, ні в матеріалах справи не міститься інформації щодо осіб, на чиє ім"я видавався ордер, та членів сім"ї, які мали право на заселення в квартиру разом з наймачем, та в якому році. Також згідно листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 03.03.2021 №Б-0897 вбачається, що в книгах реєстрації державних ордерів за період з 1998 по 2006 роки відсутній запис про оформлення ордеру. В той же час позивачі заявляють про проживання та реєстрацію за вказаною адресою з 13.04.1995 року, але в паспорті громадянина України [PERSON] наявний штамп РВ УМВС України в Запорізькій області про реєстрацію за адресою: [ADDRESS] з 25.01.1996 року, а у [PERSON] , з 29.04.1999р. за тією ж адресою. Враховуючи наведене, вважають що позивачам необхідно довести законність підстав щодо заселення та проживання у спірній квартирі. В матеріалах справи відсутні документи, які б вказували на законність вселення позивачів у вказану квартиру. Отже, районна адміністрація діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки районна адміністрація діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підставою відмови в здійсненні приватизації була відсутність документа, надання якого є обов`язковим, то твердження позивачів про незаконну відмову є безпідставною та необгрунтованою. Вважають що районна адміністрація не порушувала права позивачів, а підставою для подачі позову стало те, що у позивачів відсутні документи, які є підставою для здійснення приватизації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , з 13.04.1995 року по теперішній час зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційний послуг ЗМР від 22.06.2021 року №04-28/5-3394, є головним квартиронаймачем на підставі договору найму житла в будинку державного комунального житлового фонду від 22.01.2016 року. Позивач [PERSON] . [INFO] , з 13.04.1995 року по теперішній час зареєстрована та проживає у квартир [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Департаменту реєстраційний послуг ЗМР від 05.07.2021 року №4156/7-04-28. Постановою адміністрації та профкому ВАТ «Запоріжкокс» від 21.04.1998 року №4 виключено із числа житлової площі гуртожитків для тимчасового забезпечення житловими приміщеннями малих сімей квартири зокрема за адресою [ADDRESS] , квартири за №1-17 . Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 04.06.1998 року № 292/3 виведено із числа житлової площу гуртожитків для тимчасового забезпечення житловими приміщеннями малих сімей ВАТ « Запоріжкокс» зокрема квартири [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту з управління житлово - комунальним господарством ЗМР від 03.03.2021 року №5/0897 позивачу [PERSON] повідомлено, що в книгах реєстрації державних ордерів за період з 1998-2006 роки відсутній запис про оформлення ордеру на квартиру [ADDRESS] . 21.07.2021 року позивачі звернулися до Районної адміністрації Запорізької міської ради Вознесенівському району, із заявою про оформлення передачі кварті в приватну власність. Були надані довідки, видані АТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ 10007/0357, що житлові чеки [PERSON] та [PERSON] не були використані за адресою проживання. До заяви було долучено відповідь Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 03.03.2021 року № Б-0897, стосовно надання копії корінця державного ордера на квартиру [ADDRESS] . В цій відповіді зазначалось, що за архівними документами встановлено таке, в книгах реєстрації державних ордерів за період з 1998 по 2006 р.р. відсутній запис про оформлення ордеру на квартиру [ADDRESS] . Тобто надати копію ордеру не уявляється можливим. 30.07.2021 року № Ш-603-В відповідачем була надана відповідь, що Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як виконавчий орган Запорізької міської ради відмовляє в приватизації житла за адресою: [ADDRESS] у зв"язку з відсутністю ордера надання житлової площі. Вирішуючи позовні вимоги суд враховує наступні вимоги закону. Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Крім того, як встановлено ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 3 ст. 9 чинного Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Як встановлено ст. 345 Цивільного кодексу України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно частини 1 статті 2 Закону України „Про приватизацію державно житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирні будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнат житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкаю два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами і умовах найму. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яки: знаходиться державний житловий фонд, приватизація державного житлового фонд; здійснюється шляхом передачі квартир (будинків) у власність громадян на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержанні заяви громадянина. Згідно пункту 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 р. за № 109/17404 (далі - Положення), Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення) визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 17 Положення, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Крім того, пунктом 18 Положення встановлений перелік документів, які подаються до органу приватизації. Відповідно до пунктів 69, 72 розділу «IV. Ордер на жиле приміщення» Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток № 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Як встановлено ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Такі випадки визначені в ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає і вбачається, що на квартиру в даному випадку не розповсюджується. Позивачі були вселені та мешкають у квартиру на законних підставах, законність їх проживання не оспорюється, участі у приватизації позивачі не приймали, а відсутність копії ордеру позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому, суд приходить до висновку, що позивачі мають право на приватизацію квартири, в якій вони зареєстровані і мешкають, а відмова районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради в реалізації його права на приватизацію порушує права позивачів. Оцінюючи в судовому засіданні докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачі набули право на приватизацію займаного житла відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved