Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , яку неодноразово уточнювала, останній раз 08 лютого 2022 року, в якій остаточно просила: визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га та домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; у порядку поділу спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , а саме: земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га та домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у спільному сумісному майні у розмірі 416\~787,00 грн. та припинити право власності [PERSON] на Ѕ частку у цьому майні. В обґрунтування позову вказує на те, що 08 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу сторонам було придбано як рухоме, так і нерухоме майно. Під час шлюбу позивачем та відповідачем було придбано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га. Договори купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння та земельної ділянки були укладені між відповідачами [PERSON] та [PERSON] 11 листопада 2014 року. Позивач надавала письмову згоду на придбання цього будинку та земельної ділянки. Після придбання будинку сторони здійснювали перебудову будинку, поліпшення спільного майна вони робили за спільні кошти та гроші батьків позивача. Будинок та прибудинкова територія значно підвищились у вартості та змінились. Вказаний будинок та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача [PERSON] та частки кожного з них у цій власності є рівними, тобто по Ѕ частині цього майна. У квітні 2019 року [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, з якого позивачу стало відомо про рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року у цивільній справі № 204/9023/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про визнання недійсним з моменту укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан, який задоволено повністю і визнано недійсними договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] та скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] . Вказаним рішення було змінено титульного власника спірного домоволодіння та земельної ділянки, тому 14 травня 2019 року позивачем були уточнені позовні вимоги та, крім відповідача [PERSON] , відповідачем у вказаній справі зазначено і [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року у цивільній справі № 204/9023/18 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним з моменту укладання договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан відмовлено. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року у цивільній справі № 204/9023/18 в порядку повороту виконання судового рішення скасовано державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на домоволодіння і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за скасованим судовим рішенням. Отже, наразі право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку знов залишається за [PERSON] . Висновком експерта № 4591/4592-20 від 12 жовтня 2021 року визначена ринкова вартість земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га, з урахуванням якісних поліпшень, проведених по облаштуванню ділянки, яка складає 146 298,00 грн. та визначена ринкова вартість об`єкту домоволодіння за цією ж адресою, з урахуванням самочинного будівництва, яка складає 687 276,00 грн. У зв`язку з цим у лютому 2022 року [PERSON] знову було уточнено дану позовну заяву. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. У позивача та відповідача [PERSON] наявний спір щодо можливості користування спільним майном та реалізації права власності. Відповідач мешкає у спірному житловому будинку, користується ним та земельною ділянкою, а позивач, будучи співвласником цього майна, змушена мешкати в іншому місці разом з дитиною. В даному випадку житловий будинок та земельна ділянка не можуть бути поділені в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим. Відповідач не бажає продавати будинок та земельну ділянку, а бажає в ньому мешкати. Тому позивач погоджується на отримання компенсації за Ѕ її частину спірного майна та припинення права власності на нього. У зв`язку з викладеним [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. 18 квітня 2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги [PERSON] він не визнає та вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 204/9023/18 від 04 лютого 2019 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі. А саме: поновлено строк позовної давності [PERSON] для звернення до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 11 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., за реєстром № 1350, та договір купівлі - продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 11 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., за реєстром № 1356; скасовано державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; повернуто сторони в первинний стан. 28 березня 2019 року [PERSON] було отримано витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 161424937, 161416588, згідно яких право власності як на спірний будинок, так і на земельну ділянку за [PERSON] скасовано. Звертає також увагу, що відповідач не наполягав на звільненні позивачем спірного будинку або на укладанні певних правочинів, які б стали правовою підставою для користування позивачем власністю відповідача. Фактично відповідач не набув реального володіння домоволодінням та можливістю користуватись ним та не висловлював з цього приводу будь-яких застережень чи вимог. За таких обставин вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити, оскільки преметом спору є майно [PERSON] , а не спільно нажите майно колишнього подружжя [PERSON] та [PERSON] . Також, позивачем в обґрунтування позовних вимог не було надано жодного належного та допустимого доказу. У зв`язку з викладеним просив відмовити [PERSON] у задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, раніше надавав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 08 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 468, що підтверджується відповідною відміткою Індустріального відділу РАЦС ДМУ юстиції у паспорті громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданому 22 січня 2015 року Красногвардійським РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (т. 1, а.с. 17-18). Під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а саме 11 листопада 2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 1350, згідно з яким [PERSON] придбав у власність нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , за ціною 552\~300,00 грн. (т. 1, а.с. 10-11). У пункті 1.14 вищевказаного Договору зазначено, що цей договір укладено за згодою дружини покупця - [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М. 11 листопада 2014 року за реєстровим № 1349. Крім того, 11 листопада 2014 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., зареєстрований в реєстрі за № 1356, згідно з яким [PERSON] придбав у власність земельну ділянку, загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за ціною 76\~040,00 грн. (т. 1, а.с. 12-13). У пункті 3.5 вищевказаного Договору зазначено, що цей договір укладено за згодою дружини покупця - [PERSON] , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М. 11 листопада 2014 року за реєстровим № 1349. Отже, судом встановлено, що укладаючи договори купівлі-продажу щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] та діяв за згодою своєї дружини. Того ж дня, тобто 11 листопада 2014 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 498087312101), а також на земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:07:140:0058 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 498092312101), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за [PERSON] (номери запису про право власності: № 7642109, № 7642030), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 127982713 від 18 червня 2018 року (т. 1, а.с. 14-16). У грудні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним з моменту укладання договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року по справі № 204/9023/18 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним з моменту укладання договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан. Поновлено [PERSON] строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений 11 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., за реєстром № 1350, та договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений 11 листопада 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М., за реєстром № 1356. Скасовано державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на домоволодіння і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 130-133). З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 161416588 та № 161424937 від 28 березня 2019 року (т. 1, а.с. 134, 135) вбачається, що на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року по справі № 204/9023/18 до Реєстру внесено інформацію про те, що право власності [PERSON] на домоволодіння і земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:07:140:0058 за адресою: [ADDRESS] , скасовано. Але, постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року по справі № 204/9023/18 було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року було скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним з моменту укладання договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан відмовлено (т. 1, а.с. 175-180). Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2020 року по справі № 204/9023/18, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reestr.court.gov.ua/Review/87661524, було задоволено заяву [PERSON] про поворот виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 204/9023/18. Допущено поворот виконання\~рішення\~Красногвардійського районного суду\~м. Дніпропетровська\~від 04\~лютого\~2019 року у цивільній справі №\~204/9023/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна, про визнання недійсним з моменту укладання договорів купівлі-продажу домоволодіння і земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан. Скасовано державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на домоволодіння і земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за скасованим судовим рішенням, в порядку повороту виконання судового рішення. Отже, на теперішній час право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , яке було набуте відповідачем [PERSON] під час шлюбу з позивачем [PERSON] , вважається зареєстрованим за відповідачем [PERSON] . За таких обставин, оскільки власником спірного нерухомого майна на теперішній час є відповідач [PERSON] , а відповідач [PERSON] власником цього нерухомого майна не є та жодним чином не порушує права та інтереси позивача [PERSON] , суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 63 СК України\~передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, нормою статті 60 СК України визначено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована і один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до роз`яснень п. п. 22, 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст. 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Той із подружжя, який порушує питання про спростування презумпції віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, за ч. 3 ст. 61 СК України особа зобов`язана довести, що хоча майно придбавалося в період шлюбу, в тому числі з використанням коштів сімейного бюджету, проте справжньою метою укладення договору банківського вкладу були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідач [PERSON] не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування презумпції віднесення придбаного під час шлюбу з [PERSON] майна (домоволодіння та земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ) до спільної сумісної власності подружжя згідно приписів ст. 60 СК України. У своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] також не заявляв про те, що оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на вищезазначене нерухоме майно. Оскільки домоволодіння та земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, загальною площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , були придбані під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі за рахунок доходів від трудової діяльність та спільної праці, з урахуванням того, що [PERSON] не спростовано презумпцію спільності майна подружжя за\~статтею 60 СК України, суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно належать їм на праві спільної сумісної власності, а отже домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, загальною площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] слід визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного сумісного майна суд виходить з наступного. У частині 1 статті 71 СК України зазначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно\~зі статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно з ч. 2\~ст. 372 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Шлюбний договір між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено не було. Підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя судом не встановлено. Враховуючи наведене суд вважає, що частки позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] як співвласників спірного нерухомого майна у праві спільної сумісної власності є рівними та дорівнюють Ѕ частині за кожним з них. У частині 4 статті 71 СК України також закріплено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. В уточненій позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію вартості її частки у спільній власності на вищевказане домоволодіння та земельну ділянку та припинити її право власності на Ѕ частину у цьому майні. З метою визначення вартості спірного нерухомого майна, за клопотанням позивача ухвалою суду від 22 вересня 2020 року (т. 2 а.с. 30-31) у вказаній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої було поставлено наступні питання: 1) яка ринкова вартість (ціна) об`єкту домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням самочинного будівництва?; 2) яка ринкова вартість земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га, з урахуванням якісних поліпшень, проведених по облаштуванню ділянки? Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 4591/4592-20 по цивільній справі № 204/7035/18, складеного 12 жовтня 2021 року судовим експертом Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Захарченко В.В. (а.с. 63-90): По питанню № 1: ринкова вартість земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 1210100000:07:140:0058, площею 0,10 га, з урахуванням якісних поліпшень, проведених по облаштуванню ділянки складає 146\~298,00 грн.; По питанню № 2: ринкова вартість (ціна) об`єкту домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням самочинного будівництва складає 687\~276,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, проаналізувавши вищевказаний висновок експерта № 4591/4592-20 від 12 жовтня 2021 року суд вважає встановленим, що ринкова вартість спірного домоволодіння становить 687\~276,00 грн., а спірної земельної ділянки - 146\~298,00 грн., що разом становить 833\~574,00 грн. Оскільки спірне домоволодіння та земельна ділянка кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, загальною площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , враховуючи інтереси сторін та рівність їх часток у праві на це нерухоме майно, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію вартості частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вищевказане нерухоме майно, тобто Ѕ частину вартості цього майна, що дорівнює 416\~787,00 грн. (833\~574,00 грн. / 2 = 416\~787,00 грн.), а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже, поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом стягнення з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно, призводить до припинення права спільної сумісної власності на домоволодіння та земельну ділянку кадастровий номер 1210100000:07:140:0058, загальною площею 0,1000 га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , і тому позовні вимоги [PERSON] в цій частині також підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги, пред`явлені до [PERSON] задоволені, а у задоволенні позовних вимог до [PERSON] судом відмовлено, то з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем під час звернення до суду з даним позовом судовий збір у розмірі 4\~167,87 грн. На підставі ст.ст.\~60,\~63,\~68,\~69,\~70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,

Outcome: partial