Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Позивач 18.05.2021 звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить визначити місце проживання їх з відповідачем малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Вимоги обгрунтував тим, що він та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23 березня 2015 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року між ними затверджено мирову угоду у цивільній справі №393/50/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначено спосіб участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Сторони деякий час дотримувались затвердженого судом порядку, проте згодом відповідач знялась з реєстрації та змінила місце проживання, що вплинуло на встановлений спосіб і порядок участі батьків у вихованні дитини. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та разом із співмешканцем мають спільного сина. Між донькою та співмешканцем матері склались напружені стосунки, вона уникає контакту з ним, будь які згадки про нього викликають у доньки негативні емоції та погіршення настрою. Дитина навчається у шостому класі Опорного навчального закладу «Богданівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ім..І.Г.Ткаченка». Донька перестала цікавитись навчанням, її успішність незадовільна. Аня часто пропускає уроки, оскільки мати залишає її вдома доглядати за молодшим братом. За період навчання з 01 вересня 2020 року по 01 грудня 2020 року нею пропущено 132 уроки, з яких 36 за хворобою, 72 за поясненням матері та 24 без поважних причин. Відповідач не приділяє достатньої уваги та часу доньці, не цікавиться її життям та навчанням, не сприяє духовному та фізичному розвитку, часто сварить доньку. Дитина не відвідує жодних додаткових занять, гуртків, не проводить з користю дозвілля. Знаходячись з матір`ю донька перебуває у пригніченому стані, часто сумує та замикається в собі. Умови проживання, виховання та навчання, що створені доньці за місцем проживання, не забезпечують їй повноцінний розумовий, духовний та фізичний розвиток. На даний час відповідач не в повній мірі дотримується встановленого способу та порядку участі у вихованні дитини позивача. Так, дитина кожні другі вихідні та частину канікул проводить з батьком за місцем його проживання, де у неї є окрема кімната облаштована меблями та куточок для навчання. В кімнаті є книги та розвиваючі іграшки. Дитина забезпечена усіма необхідними умовами для навчання, проживання та повноцінного розвитку. Крім нього, в будинку також проживають його батьки, дружина та донька 2017 року народження. У [PERSON] склались довірливі відносини з його дружиною [PERSON] , яка за нею доглядає, піклується, приділяє увагу, сприяє її фізичному та духовному розвитку, проводить дозвілля. Перебуваючи із сім`єю батька у дитини покращується настрій, донька допомагає по господарству, більш за все прихильна до бабусі та дружини [PERSON] . Донька поважає батька, прислухається до нього, між ними існують довірливі відносини. У родині батька дитині приділяється більше уваги, піклування та турботи. До матері донька повертатись не хоче, у зв`язку з чим настрій у неї погіршується, вона стає пригніченою. Враховуючи вищезазначене він змушений звернутись з даним позовом до суду. Позивач та його представник адвокат Петренко К.О. в судове засідання не з`явились, від позивача надійшла заява, в якій він просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. В матеріалах справи міститься її заява, в якій вона позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щоб донька проживала з батьком, просила справу розглядати без її участі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд справу розглядати за його відсутності, надав висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини з батьком. Вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про народження, значаться позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.11). Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею із встановленими умовами (а.с.12-15). Відповідно до довідки виконавчого комітету Новгородківської селищної ради, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: батько [PERSON] , мати [PERSON] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.33). Відповідач [PERSON] , згідно з довідкою Суботцівської сільської ради Кропивницького району, Кіровоградської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.60). З характеристики з місця навчання дитини вбачається, що [PERSON] має задовільну зорову, слухову та механічну пам`ять. Її навчальні досягнення знаходяться на середньому рівні. У зв`язку з пропуском уроків як через хворобу, так і без поважних причин, має особливі труднощі з вивченням окремих дисциплін. Так, за період з 01 вересня 2020 року по 01 грудня 2020 року пропущено 132 уроки (36 уроків за хворобою, 72 за поясненням матері, 24 без поважних причин). Учениця виявляє зацікавленість до образотворчого мистецтва та трудового навчання, сумлінно ставиться до виконання громадських доручень, бере активну участь у житті школи та класу. Аня весела, добра, самостійна, має друзів, зі старшими тактовна та стримана (а.с.16). Довідка про результати роботи психолога від 23 квітня 2021 року, видана КЗ «Новгородківський селищний центр соціальних служб» Новгородківської селищної ради свідчить про те, що в результаті психологічного обстеження [PERSON] встановлено, що дівчинка має обмежене коло комунікації, потреба у спілкуванні не задовольняється, результати тестів свідчать про почуття відчуженості, що переживаються дитиною, неповноцінність порушених сімейних відносин, емоційну залежність, відчуття неповноцінності, потребу в захисті і турботі. Виявлено, що психологічна прив`язаність дитини присутня по відношенню до батька, мачухи, сестри та бабусі. Також з`ясовано, що відношення до співмешканця матері у дитини викликають негативні, тривожні відчуття, між ними склались напружені взаємостосунки. Будь які згадки про нього [PERSON] намагається уникати (а.с.18). На позивача селищним головою Новгородківської селищної ради Кіровоградської області надана характеристика, за якою [PERSON] характеризується позитивно, громадського порядку не порушує, скарг з боку громадян на нього не надходило (а.с.17). Відповідно до довідки від 02 лютого 2021 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітній в Новгородківській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості з 29 січня 2021 року (а.с.32). Довідка від 03 лютого 2021 року видана Новгородківським районним відділом державної виконавчої служби свідчить про те, що станом на 01 лютого 2021 року заборгованість зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №62303127 відкритого 10 червня 2020 року по виконанню виконавчого листа №393/223/15-ц від 05 травня 2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) відсутня (а.с.31). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, [PERSON] на підставі договору дарування від 11 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №275, на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.28-29; 30). З акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, акту оцінки потреб сім`ї та висновку до нього встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї задовільні, діти мають окрему кімнату, їм облаштоване місце для гри та навчання, наявні засоби особистої гігієни. Діти забезпечені одягом та взуттям. Створені всі умови для проживання дитини з батьком та його родиною (а.с.19, 20-23;24-25). Відповідно до висновку орган опіки та піклування в особі Новгородківської селищної ради вважає доцільним визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту висновку також вбачається, що малолітня [PERSON] з травня 2021 року за власним бажанням переїхала проживати до батька, де й мешкає по даний час. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Новгородківської селищної ради, що відбулось 10.02.2022 року, [PERSON] підтвердила, що в родині батька їй подобається, з мамою проживаьти вона не бажає (а.с.106-108). Відомостей про те, що позивач зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, або своєю поведінкою може зашкодити розвиткові дитини судом не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 6, 8 статті 7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст.161 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з положеннями ст.9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому, поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов`язок другого батька надати можливість для такого спілкування. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч.8 ст.7 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч.2 ст.161 СК України. Частинами першою та другою ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод та інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Згідно з нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом у травні 2021 року і просив визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з ним. Позов обґрунтовано тим, що ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 12 травня 2016 року між позивачем та відповідачем затверджено мирову угоду у цивільній справі №393/50/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки і піклування Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначено спосіб участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею. Сторони деякий час дотримувались затвердженого судом порядку, проте згодом відповідач знялась з реєстрації та змінила місце проживання, що вплинуло на встановлений спосіб і порядок участі батьків у вихованні дитини. При цьому, судом також з`ясовано, що після того як дитина за власним бажанням з травня 2021 року стала проживати з батьком, відповідач не вчиняла дій щодо зміни місця проживання їх спільної дитини, або якимось іншим чином заперечувала проти проживання з батьком доньки, якій на даний час виповнилось вже повних тринадцять років. Доказів протилежного в ході судового розгляду не здобуто. В свою чергу, відповідач у своїй заяві й не заперечує щоб донька проживала з разом батьком за адресою: [ADDRESS] . Тобто як вбачається дитина з травня 2021 року переїхала проживати до батька і мати з цим погодилась. Таким чином на переконання суду, викладена відповідачем позиція у справі свідчить про те, що фактично батьки дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх дитина. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, щодо відсутності предмету спору між сторонами справи, що унеможливлює вирішення справи по суті за відсутності певної мети здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, оскільки право позивача щодо визначення місця проживання дитини разом з ним, відповідачем не порушувалося, а навпаки визнається. У зв`язку з фактичною відсутністю спору між сторонами щодо місця проживання дитини та враховуючи, що у відповідача відсутні будь-які заперечення з приводу спільного проживання дочки з батьком, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Відповідно до\~положень ст.141\~ЦПК України\~понесені позивачем\~судові витрати,\~суд відносить\~на його\~рахунок.

Outcome: dismissed