Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] (відповідачі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, територіальна громада села Іванівці в особі Жидачівської міської ради, в якій просить взнати за [PERSON] права та обов`язки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрації права власності на вказане нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що на підставі ухвали Вільховецької сільської ради народних депутатів Жидачівського району Львівської області від 08.06.1994 чоловіку позивачки [PERSON] надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку в [ADDRESS] , загальною площею 2000 м2 та дозволено на цій ділянці побудувати індивідуальний житловий будинок згідно погодженого проєкту. Згідно дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво №187 від 16.08.1994, [PERSON] надано дозвіл приступити до закладки фундаментів індивідуального житлового будинку, згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] . Таким чином [PERSON] розпочав будівництво житлового будинку в [ADDRESS] , не завершивши його, оскільки помер [INFO] . Згідно матеріалів технічної інвентаризації від 23.07.2021, готовність незавершеного будівництва складає 45 %. Після смерті [PERSON] у склад спадщини увійшли права забудовника житлового будинку в [ADDRESS] . 13.07.2021 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , але нотаріус відмовив у його видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний незавершений будівництвом будинок. Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримує повністю. Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають та розуміють наслідки визнання позову. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, однак у поданому відзиві просить справу розглядати за його відсутності на підставі наявних матеріалів. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивачки та її представника і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.37), заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.54). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову, розуміння наслідків визнання позову (а.с.50). Відповідачкою [PERSON] подано заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову, розуміння наслідків визнання позову (а.с.52). Представником третьої особи подано заяву (відзив) про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів (а.с.48). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 29.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.26-27). Ухвалами підготовчого засідання від 04.03.2022, 19.04.2022 відкладено підготовче засідання (а.с.29, 38). Судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №443/2024/21 відповідачів [PERSON] , [PERSON] (а.с.43, 44). Ухвалою підготовчого засідання від 31.05.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.55). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.10.1984 Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 20.10.1984 (а.с.7). Ухвалою Вільховецької сільської ради від 08.06.1994 [PERSON] надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва в [ADDRESS] , загальною площею 2000 м2 та дозволено на цій ділянці побудувати індивідуальний житловий будинок згідно погодженого проекту (а.с.9). Відповідно до акту виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель від 10.08.1994, встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної [PERSON] для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель. Згідно цього акту, земельна ділянка знаходиться в [ADDRESS] , її площа складає 2000 м2 (а.с.10). 16.08.1994 [PERSON] надано дозвіл №187 на право закладки фундаментів індивідуального житлового будинку згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі ухвали сесії Вільховецької сільської ради від 08.06.1994 (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть від 16.08.2013 [PERSON] помер [INFO] у с. Іванівці Жидачівського району Львівської області (а.с.15). [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] 17.12.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жидачівського районного управління юстиції у Львівській області, про що зроблено відповідний актовий запис №45 та видано відповідне свідоцтво (а.с.8). З технічного паспорта від 23.07.2021 вбачається, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-2 (незавершене будівництво 45% готовності) (а.с.12-14). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2018, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яке видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 0,2199 га (а.с.16). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 13.07.2021 відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок (незавершене будівництво) (а.с.17). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права на спадкування за законом належних на час відкриття спадщини прав спадкодавця (зокрема права забудовника) і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень частини 2, 3 статті 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Положеннями статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] відповідно до ухвали Вільховецької сільської ради від 08.06.1994 надано у довічне успадковуване володіння земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва в [ADDRESS] , загальною площею 2000 м2, та дозволено на цій ділянці побудувати індивідуальний житловий будинок згідно погодженого проекту. Крім цього, йому встановлені в натурі межі земельної ділянки для будівництва зазначеного індивідуального житлового будинку у [ADDRESS] . За життя [PERSON] збудував житловий будинок готовністю 45%, однак завершити його будівництво та зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нього не встиг у зв`язку із його смертю. Надаючи оцінку аргументам позивачки, суд зазначає, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Водночас, суд звертає увагу на те, що будівництво спірного житлового будинку [PERSON] здійснювалося у встановленому законом порядку і не є самочинним, спадкодавець є забудовником цього будинку, який за його життя не введений до експлуатації, тому його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті, зокрема і права забудовника. Спадкування відбулося за законом за правилами, встановленими ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , про що свідчить видане на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, а також беручи до уваги те, що інші спадкоємці відповідачі по справі, на спадщину не претендують, про що ствердили у відповідних письмових заявах, тому суд доходить переконання, що [PERSON] має обґрунтоване право на спадкування за законом належного спадкодавцю [PERSON] права забудовника житлового будинку, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved