Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У липні 2021 року Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до Приморського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі ПрАТ «СК «АРКС») посилаючись на те, що 08 грудня 2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Генеральним консульством Грузії в м. Одеса укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №123856, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 19 липня 2018 року о 15 годині 20 хвилин в м. Одесі по вул. Пироговська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan Almera Classic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] огли В результаті ДТП автомобіль «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який був застрахований в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», отримав механічні пошкодження. Постановою Київського\~районного суду\~міста Одеси\~від 04\~вересня 2018\~року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до ДТП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач зазначав, що відповідно до звіту №PZU/200309 від 31 липня 2018 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] становить 58017,52 грн. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП вказаного автомобіля складає 104473,36 грн. Вказував, що відповідно до акту виконаних робіт №КО000000022 від 15 серпня 2018 року та рахунку фактури №КО000000075 від 06 серпня 2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 89991,00 грн. Стверджував, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» визнали вищевказане ДТП страховим випадком та сплатили суму страхового відшкодування на загальну суму в розмірі 89991,00 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі звіту про результат огляду місця ДТП(заява про настання страхового випадку) від 19 липня 2018 року, страхового акту №UA2018071900043/L01/01 від 07 серпня 2018 року та страхового акту №UA2018071900043/L01/02 від 29 серпня 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями №19454 від 09 серпня 2018 року та №20194 від 30 серпня 2018 року. Вказав, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Nissan Almera Classic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «АРКС», то представник ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до останнього з заявою про відшкодування матеріальної шкоди. В порядку досудового врегулювання спору ПрАТ «СК «АРКС» сплатило на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 58017,52 грн. Стверджував, що оскільки сума страхової виплати повністю не покрила ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» завдані збитки, то відповідач відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що складає 31973,48 (89991,00 58017,52) грн. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19 липня 2018 року, грошові кошти у сумі 31973,48 грн. та судові витрати. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 жовтня 2021 року вищевказану цивільну справу було передано до Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю (а.с. 50). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Малиновського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2021 року, справу було передано на розгляд судді Сегеді О.М. (а.с. 55-56). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2021 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 57-58). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2021 року було продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 71-72). Ухвалою суду від 24 лютого 2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 80-81). Представник позивача, діюча на підставі довіреності №1627 від 20 лютого 2020 року в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України,(а.с. 88). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав (а.с. 68, 74, 75, 83). Представник ПрАТ «СК «АРКС» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 89). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини. Судом встановлено, що 08 грудня 2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та Генеральним консульством Грузії в м. Одеса укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №123856, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8-10). 19 липня 2018 року о 15 годині 20 хвилин в м. Одесі по вул. Пироговська, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Nissan Almera Classic», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної шкидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER] , внаслідок чого останній здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota Rav4», державний номер [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Причиною дорожньо-транспортної пригоди стало, порушення відповідачем п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2018 року, яка набрала законної сили 17 вересня 2018 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 11). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача [PERSON] у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю марки Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER] . Встановлено, що автомобіль марки «Volkswagen Jetta», державний номер [NUMBER] , належить на праві власності Генеральному консульству Грузії що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16 вересня 2009 року (а.с. 6-7). Згідно звіту №200309 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, складає 104473,36 грн., у тому числі 20% ПДВ 12904,40 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, на момент ДТП складає 204230,00 грн. (а.с. 12-36). Отже вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, станом на дату оцінки складає 58017,52 грн., З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , який керував автомобілем марки «Nissan Almera Classic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС». Встановлено, що в порядку досудового врегулювання спору, ПрАТ «СК «АРКС» виплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 58017,52 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі N 147/66/17 (Провадження N 14-95цс20) визначено, що принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду вважає, що стаття 1194 ЦК України застосовується до будь-яких правовідносин, в яких бере участь особа, яка заподіяла шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого відповідачем пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року №4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 із змінами (далі Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних норм законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). \~ \~ \~ \~Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається і позивачем не заперечується, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС», в порядку досудового врегулювання спору, останнє виплатило ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди страхове відшкодування в розмірі 58017,52 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до звіту №200309 з оцінки вартості матеріальних збитків, нанесених власнику автомобіля марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, станом на дату оцінки складає 104473,36 грн.; вартість матеріальних збитків, заподіяних власникові вказаного автомобіля, станом на дату оцінки складає 58017,52 грн. (а.с. 14). Відповідно до акту виконаних робіт №КО000000022 від 15 серпня 2018 року та рахунку фактури №КО000000075 від 06 серпня 2018 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 89991,00 грн. (а.с. 28, 29). Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатили суму страхового відшкодування на загальну суму в розмірі 89991,00 грн. на підставі звіту про результат огляду місця ДТП від 19 липня 2018 року, страхового акту №UA2018071900043/L01/01 від 07 серпня 2018 року та страхового акту №UA2018071900043/L01/02 від 29 серпня 2018 року, що підтверджується платіжними дорученнями №19454 від 09 серпня 2018 року та №20194 від 30 серпня 2018 року (а.с. 30-36). Оскільки сума страхового відшкодування в розмірі 58017,52 грн. недостатня для відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки Volkswagen Jetta», державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року виготовлення, то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в межах ліміту в розмірі 31973,48 грн., повинна відшкодовуватися відповідачем. Судом встановлено, що матеріальні збитки особисто винуватцем ДТП, а саме відповідачем у справі, відшкодовані позивачу не були. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПрАТ «СК «АРКС» про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до змісту частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с. 46, 54).

Outcome: approved