Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» та Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати незаконним, відновлення (поновлення) на роботі, оплату вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в квітні 1997 року на підставі розпорядження №128 від 08.04.1997 року він був прийнятий на роботу до відповідача та призначений на посаду монтер колії 2 розряду 9 околоток. Наказом начальника дистанції Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №243/ОС від 08.12.2021 року він був відсторонений від роботи з 09.12.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати, тобто з 09.12.2021 року він не виконує посадові обов`язки у відповідача. Відповідно до наказу його відсторонення обґрунтовано ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 р. №1645-ІІІ, Наказом МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 №2153, п.41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, лист-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти Ковід 19 від 30.11.2021 №5. Однак ні вказаний наказ, ні жоден інший нормативно-правовий акт не передбачає можливості відсторонення не вакцинованих працівників. Вважає, що відсторонення його від роботи без збереження заробітної плати проведено без законної підстави. Зазначений наказ про його відсторонення від роботи без збереження заробітної плати вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зі свого боку він не порушував законодавства про працю, яке б стало підставою для відсторонення. Станом на сьогоднішній день жодним нормативно-правовим актом не передбачено в яких випадках відсторонювати чи не відсторонювати не вакцинованих від COVID-19 працівників (а також вакцинованих однією вакциною), не передбачено винятків відсторонення (таких як наявність протипоказань від щеплення), не розроблено та не проінформовано населення про механізм отримання підтвердження протипоказань, тощо. Окрім того згаданий Перелік не є тим документом який зобов`язує проведення обов`язкового щеплення, адже таке рішення може прийняти лише Головний державний санітарний лікар. Таке рішення досі не прийнято. Зазначений перелік щеплень не визначає щеплення від COVID-19 як обов`язкове і не включає його до календаря щеплень. Він не є бактеріоносієм, оскільки здоровий. Також окремо зазначає, що він є єдиним працюючим у своїй сім`ї оскільки його дружина не працює, досягнувши пенсійного віку на даний час оформлює пенсію, тобто стала непрацездатною особою, також на його утриманні знаходиться син, який на даний час не працює. Позивач просить суд визнати Наказ Начальника дистанції Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №243/ОС від 08.12.2021 року, яким був відсторонений від роботи [PERSON] з 09.12.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати, незаконним та скасувати його; відновити (поновити) та допустити до виконання трудових обов`язків [PERSON] на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд 5 розряду 09 околотку третьої дільниці з часу відсторонення - з 09.12.2021 року; допустити негайне виконання рішення суду в частині відновлення (поновлення) [PERSON] на посаді бригадира з поточного утримання й ремонту колій та штучних споруд 5 розряду 09 околотку третьої дільниці Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Павлоградська дистанція колії» Акціонерне товариство «Українська залізниця» з часу відсторонення - з 09.12.2021 року; стягнути з Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Павлоградська дистанція колії» Акціонерне товариство «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 09.12.2021 року по день відновлення (поновлення) на роботі; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за 1 місяць. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недотриманням позивачем вимог ст. 177 ЦПК України, а саме позивачем не сплачено судовий збір та надано строк для усунення недоліків десять днів. Позивачем усунено недоліки у вказаний термін та надано квитанцію про сплату судового збору. (а.с.16-17) Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.(а.с.19-20) 07 лютого 2022 року від представника відповідача, адвоката Єременко А.Л. надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. (а.с.26) Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2022 року судове засідання по цивільній справі було ухвалено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» з використанням власних технічних засобів представника відповідача, адвоката Єременко А.Л. (а.с.28-29) 07 лютого 2022 року представник відповідача адвокат Єременко А.Л. надала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю. (а.с.31-37). 22 лютого 2022 року від позивача [PERSON] надійшли пояснення відповідно до яких посилається на необґрунтованість та незаконність його відсторонення від роботи, позбавлення його можливості працювати, а отже і отримувати заробітну плату. (а.с.46-50) 10 березня 2022 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідного до якої прохає суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. (а.с.55-57) Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідачів, адвокат Єременко А.Л. в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи за відсутністю представника. Позовні вимоги не підтримують у повному обсязі. Просять в позові відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Так, у судовому засіданні встановлено, що в квітні 1997 року на підставі розпорядження №128 від 08.04.1997 року [PERSON] був прийнятий на роботу до Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурний підрозділ «Павлоградська дистанція колії» Акціонерне товариство «Українська залізниця» та призначений на посаду монтер колії 2 розряду 9 околоток, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] дата заповнення 16.09.1986 року.(а.с.6) Згідно заяви [PERSON] від 29.11.2021 року проти примусу до вакцинації з погрозами звільнення вбачається, що позивач від вакцинації від COVID-19 відмовився у зв`язку із наведеними у заяві підставами.(а.с.7-8) Відповідно до листа-ознайомлення №5 працівників дільниці (цеху, околотку) ПД - 9 структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», вбачається, що 30.11.2021 року [PERSON] був ознайомлений з необхідністю пред`явлення безпосередньому керівнику не пізніше 08 грудня 2021 року документу, який підтверджує вакцинацію від COVID-19 однією чи кількома дозами вакцини, або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма №028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я. (а.с.38-39) Наказом начальника дистанції Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Акціонерного товариства «Українська залізниця» №243/ОС від 08.12.2021 року [PERSON] відсторонений від роботи з 09.12.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати. Підстави: ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст.12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 р. №1645-ІІІ, Наказом МОЗ України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 №2153, п.41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, лист-ознайомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 від 30.11.2021 №5. З матеріалів справи вбачається, що на утриманні позивача [PERSON] перебуває дружина [PERSON] , яка не працює, досягнувши пенсійного віку на даний час оформлює пенсію, тобто стала непрацездатною особою, що позивач підтверджує копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , копією довідки №336 від 10.12.2021 року виданою Новогригорівським старостинським округом Межівської селищної ради Синельниківського (Межівського) району Дніпропетровської області та довідкою про доходи №63 від 10 грудня 2021 року. а.с.10,11) Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Частиною 1 статті 46 КЗпП України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: - появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; - відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; - в інших випадках, передбачених законодавством. У визначенні поняття «законодавством» суд враховує рішення Конституційного Суду України від 09 липня 1998 року № 12-рп/09 (справа про тлумачення терміну «законодавство»), відповідно до якого термін «законодавство», що вживається у частині третій статті 21 КЗпП України, треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. За змістом вищеназваної статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 755/6458/15-ц (провадження № 61-18651св18)). Таким актом є, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційний хвороб», який передбачає відсторонення працівників як в разі відмови від обов`язкових щеплень, так і в разі ухилення від обов`язкових щеплень. Так, відповідно до статті 10 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; б) у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Згідно з ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» Профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Згідно із Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90), головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (надалі - МОЗ). Наказом МОЗ від 5 лютого 2020 року за №521 розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, який затверджений наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, доповнено пунктом 39 такого змісту: «COVID-19». Наказом Міністерства охорони здоров`я від 04.10.2021 №2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Оскільки під час відсторонення працівник тимчасово увільняється від виконання своїх трудових обов`язків та не може виконувати роботу, за загальним правило такому працівникові заробітна плата не виплачується. Чинним законодавством не передбачено обов`язку роботодавця зберегти заробітну плату за працівником, відстороненим через відмову вакцинуватися від коронавірусної хвороби. Водночас,відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення.Керівник має ознайомити з таким наказом працівника. Якщо працівник відмовляється ознайомитись з наказом та поставити свій підпис, про це складається акт. На період відсторонення за працівником зберігається робоче місце. Вимога про обов`язкову вакцинацію населення проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, а також здоров`я зацікавлених осіб, є виправданою. Тобто в даному питанні превалює принцип важливості суспільних інтересів над особистими, однак лише у тому випадку, коли таке втручання має об`єктивні підстави - тобто було виправданим. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Зважаючи на це, не освіта, а саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Отже, вирішуючи питання про співвідношення норм статей 3 та 53 Конституції України, не можна не визнати пріоритетність забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини над правом на освіту. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян. Разом з тим, відсторонюючи працівника, керівник повинен діяти в спосіб та в межах повноважень, передбачених законом. Тому в наказі про відсторонення мають бути зазначені підстави та строк такого відсторонення». Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» (далі Закон 4004) підприємства, установи і організації зобов`язані усувати за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби від роботи, навчання, відвідування дошкільних закладів осіб, які є носіями збудників інфекційних захворювань, хворих на небезпечні для оточуючих інфекційні хвороби, або осіб, які були в контакті з такими хворими, з виплатою у встановленому порядку допомоги з соціального страхування, а також осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до частини другої статті 27 вказаного закону обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Порядок внесення посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності згідно з Законом 4004, а також форма подання та терміни відсторонення встановлені Інструкцією про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.041995 №66, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 серпня 1995 року за №270/806 (далі Інструкція 66). Пунктом 2.3 Інструкції66 встановлено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності це письмовий організаційно-розпорядчий документ державної санітарно-епідеміологічної служби України, який зобов`язує роботодавців у встановлений термін усунути від роботи або іншої діяльності зазначених у поданні осіб. Згідно з підпунктом 1.2.5 пункту 1.2 Інструкції 66 особами, які відмовляються або ухиляються від профілактичних щеплень, визнаються громадяни та неповнолітні діти, а також окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи, які необґрунтовано відмовились від профілактичного щеплення, передбаченого Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 №59, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за №1159/19897. Відповідно до 2.2 Інструкції 66 право внесення подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності надано головному державному санітарному лікарю України, його заступникам, головним державним санітарним лікарям Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва, Севастополя та їх заступникам, головним державним санітарним лікарям водного, залізничного, повітряного транспорту, водних басейнів, залізниць, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державного управління справами, Служби безпеки України та їх заступникам, іншим головним державним санітарним лікарям та їх заступникам, а також іншим посадовим особам державної санітарно-епідеміологічної служби, що уповноважені на те керівниками відповідних служб. Пунктом 2.5 Інструкції 66 визначено, що подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складають у двох примірниках, один з яких направляється роботодавцю, що зобов`язаний забезпечити його виконання, а другий зберігається у посадової особи, яка внесла подання. Подання про відсторонення від роботи або іншої діяльності складається за формою згідно з додаток 1 до Інструкції 66. Згідно з пунктом 2.7 Інструкції 66 термін, на який відсторонюється особа, залежить від епідеміологічних показань та встановлюється згідно з додатком №2 до цієї Інструкції. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, посадові особи державної санітарно-епідеміологічної служби зобов`язані вносити подання про усунення працівників від роботи у визначений законодавством спосіб. Відповідно вказаному, за відсутності у роботодавця належним чином оформленого подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби, відсторонення ним від роботи працівника, який відмовляється або ухиляється від профілактичних щеплень, вбачається неправомірним. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу №243/ОС від 08.12.2021 року про його відсторонення від роботи на час відсутності щеплення від COVID-19 є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, вирішуючи питання щодо вимоги позивача про стягнення заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи, суд виходить із наступних норм права та мотивів їх застосування. Як визначено в ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Судом було встановлено, що в період з 09.12.2021 - дня відсторонення від роботи позивача, останньому було призупинено виплату заробітної плати. Оскільки судом встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останньої про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП). Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. У випадках стягнення на користь працівників середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи середній заробіток визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарних місяці роботи. Оскільки право позивача на працю з відповідною оплатою було безпідставно порушене відповідачем шляхом видання незаконного Наказу від №243/ОС від 08.12.2021 року про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, а тому в даному випадку ефективним способом порушеного права буде зобов`язання відповідача виплатити позивачу невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, розрахунок якої має бути здійснено у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України щодо визначення середнього заробітку з моменту відсторонення по день фактичного допущення до роботи. Однак, як видно з наказу №35/ОС від 01.03.2022 року «Про допуск до роботи» позивача допущено до роботи з 02.03.2022 року. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про відновлення (поновлення) та допуску до виконання трудових обов`язків, то така вимога не підлягає до задоволення у зв`язку з тим, що відповідачем видано наказ №35/ОС від 01.03.2022 року та допущено позивача до роботи з 02.03.2022 року. (а.с.58, 72) Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення за один місяць середньої заробітної плати. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 гривень за позовну вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи. Враховуючи, що зазначена позовна вимога була задоволена, то зазначену суму необхідно стягнути з Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь позивача. В силу п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" [PERSON] був звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про відновлення (поновлення) на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, а тому оскільки сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Таким чином приймаючи до уваги, що із двох зазначених позовних вимог задоволену одну, у такому разі з Структурного підрозділу «Павлоградська дистанція колії» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 гривень. Враховуючи викладене та

Outcome: partial