Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позовної заяви позивачем мотивовано тим, з 19 листопада 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через відмінності поглядів на життя, сім`ю та виховання дітей, втрату взаєморозуміння, почуття любові, поваги та довіри один до одного у подружньому житті. Спільний побут та ведення спільного господарства між подружжям припинено. Подружжя проживає окремо. Шлюб носить формальний характер. Позивач не бажає продовжувати спільне життя з відповідачем. Вказала, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечитиме її інтересам. Просила не надавати строк на примирення. Ухвалою суду від 15.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі із підстав викладених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленний належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов до суду не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони з 19 листопада 1999 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї, актовий запис № 1550. За час перебування подружжя у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Із пояснень позивача вбачається, сім`я фактично розпалась через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння у подружньому житті. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні тривалий час. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем неможливе. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків і поновлювати відносини позивач наміру не має. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та моральним засадам суспільства. На підставі викладеного,

Outcome: approved