Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

22 лютого 2022 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] , представник позивача адвокат Бейлик Артур Беніамінович до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія« Європейська агенція з повернення боргів», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яким позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за №56895. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн. Як вбачається зі змісту рішення, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу. 01 березня 2022 року від представника позивача адвоката Бейлика Артура Беніаміновича до суду надійшла заява про винесення додаткового рішення по справі, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на користь [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. Заявник - представник позивача адвокат Бейлик А.Б. в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у його відсутності та відсутності позивача, в якій вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив у задовленні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі, вказавши, що сума 12000 грн. є неспівмірною із складністю справи, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, позивачем не надано договору про надання правої допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У зв`язку з наведеним, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Представником позивача подано наступні докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн.: копію договору про надання правничої допомоги від 08.10.2021 року, копію додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги від 13.12.2021 року, копію акту №1 приймання - передачі наданої правничої допомоги (послуг) разом з додатком - звітом про витрачений час на надання правничої допомоги при підготовці до розгляду та розгляді справи № 674/4/22, копію рахунку - фактури №25/02/22 від 25.02.2022 на оплату гонорару згідно Договору про надання правничої допомоги від 08.10.2021 року, та додатку №2 до Договору на суму 12000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Відповідно до ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19. Зі змісту розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу, складовими частинами гонорару представника позивача є: зустріч з клієнтом з наданням консультації вартістю 300 грн., підготовка адвокатського запиту та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 700 грн., зустріч з клієнтом з наданням консультації по зібраним доказам вартістю 200 грн., аналіз судової практики, підготовка та подання позовної заяви вартістю 5000 грн., підготовка та подання заяви про забезпечення позову 3000 грн., підготовка клопотання про забезпечення участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції 300 грн., ознайомлення з детальним аналізом відзиву відповідача на позов, підготовка та подання відповіді на відзив 1200 грн., підготовка заяви до суду про розгляд справи без участі позивача 300 грн., підготовката подання заяви про включення до судових витрат витрат на правничу допомогу 1000 грн.. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, у відзиві на позовну заяву міститься, зокрема, і вимога щодо відмови у позивачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, мотивована відсутністю доказів на підтвердження реальності таких витрат, а також, невідповідності критерію співмірності та розумності. З врахуванням наведеного, суд вважає, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн. підтверджено належними доказами, проте, враховуючи конкретні обставини справи, яка є типовою та малозначною, у справі не проводились судові засідання за участю сторін,

Outcome: partial