Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач - ПрАТ «СК «Універсальна» - в особі представника за дорученням Бігуна Н.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [PERSON] ) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 929 680,00 грн. В позові позивачем зазначено, що 22.08.2017 року близько 22:30 год., на автодорозі Київ-Чоп в с. Нагірне Сколівського району Львівської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Сканія», р/н знак Республіки Сербія [NUMBER] , з причепом «Kogel» р/н Республіки Сербія [NUMBER] та транспортним засобом «Мерседес Бенс», д/н знак [NUMBER] , внаслідок чого обидва транспортні засоби зазначили пошкоджень. У зв`язку з тим, що транспортний засіб «Мердес Бенс», д/н знак [NUMBER] , був застрахований ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/244/003010 від 12.06.2017 року, страхувальник та власник пошкодженого транспортного засобу, ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас», звернувся до ПрАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначає, що враховуючи зібрані документи та на підставі Страхового акту 3 33411/1, договору про погодження розміру та умов виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Універсальна» виплатило ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» страхове відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № 133084 від 03.11.2017, № 133197 від 06.11.2017, № 133228 від 07.11.2017, № 133291 від 08.11.2017, № 133404 від 09.11.2017, № 133431 від 10.11.2017. Згідно з наказом № 33411/1/1 при виплаті страхового відшкодування відповідно до умов Договору про погодження розміру та умов виплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 3014/244/003010 від 12.06.2017, страхувальнику, ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас», із належної йому суми відшкодування - 1 029 680,00 грн., було утримано /зараховано 8 910,00 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, та склала до виплати - 1 020 770,00 (1 029 680,00 - 8 910,00). Постановою про закриття кримінального провадження Сколівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 27.11.2017 року винуватцем спричиненого ДТП визнано [PERSON] ( [PERSON] ), а відтак і особою відповідальною за збитки. Відповідальність [PERSON] ( [PERSON] ) була застрахована на підставі іноземного страхового сертифікату «Зелена карта». У зв`язку із цим ПрАТ «СК «Універсальна» звернулась до МТСБУ з проханням виплатити страхове відшкодування. Відтак, просить на підставі ст. 1194 ЦК України стягнути з відповідача 929 680,00 грн. = (1 029 680,00 (розмір завданої шкоди) - 100 000,00 грн. (сума відшкодування МТСБУ). Ухвалою від 01.09.2020 року позовну заяву ПАТ «СК «Універсальна» до [PERSON] ( [PERSON] ) про стягнення страхового відшкодування залишено без руху, надано позивачу строк для подання до суду позовної заяви з урахуванням зазначених в ухвалі недоліків для сплати судового збору. На виконання вимог ухвали суду від 01.09.2020 року позивач в доказ сплати судового збору надіслав суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору. Ухвалою від 12.10.2020 року позов ПрАТ «СК «Універсальна» до [PERSON] ( [PERSON] ) про стягнення страхового відшкодування повторно залишено без руху, надано позивачу строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви, а саме для надання суду належним чином завіреного перекладу позовної заяви з усіма додатками для відповідача на мову запитуваної сторони, засвідчений у спосіб, передбачений нормами чинного законодавства, роз`яснено позивачу, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги визначені в ухвалі, то позовна заява вважатиметься поданою у день первісного її подання до суду. Інакше, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві та роз`яснено позивачу, що встановлений судом строк для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку. Зважаючи на заяву представника позивача Мухамеджанової В.В. від 03.11.2020 року, з метою недопущення порушення «права на суд», гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ухвалою від 27.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.05.2021 року об 11.00 год., у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: м. Сколе Львівської області по вул. Д. Галицького, буд. 8, з викликом сторін, днем резервної дати враховано дату судового засідання 08.06.2021 року об 11.00 год., в разі, якщо повідомлення відповідачу про день слухання справи надійде несвоєчасно, зобов`язано позивача у строк до 04.01.2021 року подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на сербську мову копії ухвали судді Сколівського районного суду Львівської області від 27.11.2020 року у справі № 453/1019/20, судової повістки - повідомлення про виклик на судове засідання в справі цивільній [PERSON] ), копії позовної заяви та копій всіх документів, що додаються до неї та судового доручення про вручення документів у двох примірниках. 05.01.2021 року судом отримано заяву, в якій позивач ПрАТ «СК «Універсальна» в особі представника за дорученням Мухамеджанової В.В. просить надіслати доручення про вручення документів із змінами, внесеними щодо кількості сторінок додатків (за виключенням позову та додатків до нього) та всіх інших документів, які підлягають перекладу (крім копії позовної заяви з додатками). Заяву мотивує тим, що не змогли здійснити переклад, оскільки суб`єктами господарювання, які займаються перекладати, відмовлялись здійснювати переклад такого великого обсягу документів в такий короткий час. Крім того, вважає необґрунтованим та таким, що створює перешкоди позивачу для судового захисту, зобов`язувати позивача здійснювати переклад позовної заяви та додатків до неї зважаючи на відсутність імперативних приписів вручення позовної заяви та додатків до неї в порядку, передбаченому міжнародними договорами, оскільки такі приписи передбачені ст. 130 ЦПК України тільки для вручення судових повісток. Щодо копії позовної заяви та додатків до неї, така необхідність виникнути не може, оскільки нічим не передбачено обов`язків саме вручити ці документи, а є обов`язок надіслати їх. Погоджується перекласти всі документи, які підлягають врученню у порядку, передбаченому міжнародними договорами, а саме судові повістки, виклики, доручення про вручення документів та ухвали про відкриття провадження в справі. Переклад копії позовної заяви і додатків до неї вважає безпідставним. З метою забезпечення швидкого здійснення провадження із додержанням прав сторін, враховуючи положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, беручи до уваги, що особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає до суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі, заяву позивача ПрАТ «СК «Універсальна» в особі представника за дорученням Мухамеджанової В.В. задоволено та зважаючи, що встановлений строк для подання належно засвідченого перекладу закінчився, суд встановив позивачу такий строк повторно для подання до суду належним чином (нотаріально) засвідченого перекладу на сербську мову документів, необхідних для вручення відповідачу [PERSON] ([PERSON]) у справі № 453/1019/20, а саме зобов`язано позивача у строк до 01.03.2021 року подати суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на сербську мову копії ухвали судді Сколівського районного суду Львівської області від 27.11.2020 року у справі № 453/1019/20, судової повістки - повідомлення про виклик на судове засідання в справі цивільній [PERSON] ) та судового доручення про вручення документів у двох примірниках. Окрім того, даною ухвалою постановлено надіслати прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідачу [PERSON] ( [PERSON] ), [ADDRESS] , у справі № 453/1019/20 із змінами внесеними щодо кількості сторінок додатків (за виключенням позову та додатків до нього) та всіх інших документів, які підлягають перекладу (крім копії позовної заяви з додатками). У зв`язку із відсутністю у суду станом на 06.05.21 року відомостей про отримання відповідачем ухвали суду від 27.11.20 року (про відкриття провадження у цій справі) з судовою повісткою про дату, час і місце судового засідання у справі та копією позовної заяви та копіями всіх документів, доданих до неї, як наслідок, не виконання відповідачем вимог пунктів 9-11 вказаної ухвали стосовно строку для подання до вказаного суду відзиву, ухвалою суду від 06.05.2021 року підготовче засідання в даній справі відкладено на 08.06.2021 року. 08.06.2022 року справу № 453/1019/20 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, призначено розгляд на 05.08.2021 року. Ухвалою суду від 05.08.2021 року підготовче засідання в справі закрито, призначено її до розгляду на 28.09.2021 року. Ухвалами суду від 05.08.2021 року та від 30.11.2021 року клопотання представника позивача Ситник О.А. про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено, розгляд справи № 453/1019/20 постановлено здійснювати у режимі відеоконференції, доручено Галицькому районному суду м. Львова забезпечити проведення судових засідань у режимі відеоконференції за участю належно уповноваженого представника позивача. Ухвалою суду від 02.12.2021 року відкладено судове засідання через неможливість явки в судове засідання представника позивача через хворобу. Ухвалою суду від 21.01.2022 року в задоволенні клопотання представника позивача Ситник О.А. про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції відмовлено зважаючи на технічну неможливість виконати бронювання через хакерську атаку. Ухвалою суду від 26.01.2022 року клопотання представника позивача Ситник О.А. про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції задоволено, розгляд справи № 453/1019/20 постановлено здійснювати у режимі відеоконференції, доручено Сихівському районному суду м. Львова забезпечити проведення судових засідань у режимі відеоконференції за участю належно уповноваженого представника позивача. 16.03.2022 року справу № 453/1019/20 знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці, розгляд справи призначено на 18.05.2022 року. В судове засідання, призначене на 18.05.2022 року, сторони не з`явились, належно уповноваженим представником позивача подане клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, поданий позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) в жодне із призначених судових засідань не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, адже Прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, надіслане судом до Міністерства юстиції Республіки Сербії, вручене [PERSON] ( [PERSON] ) шляхом прибиття на ворота Ciric Miroslav ([PERSON]), про що помічником міністра Міністерства правди Республіки Сербії повідомлено суд 09.07.2021 року. Відповідач - [PERSON] ( [PERSON] ) -відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог. Заяв, клопотань від відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило. Відповідно до статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди. Згідно зі статтею 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів. Законом України «Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах» від 19 жовтня 2000 року № 2052-III Верховна Рада України постановила про приєднання від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага з наступними заявами та застереженнями, в тому числі, до статті 15 Конвенції, зокрема Україною заявлено, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку документів, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. ( Роз`яснення щодо застосування в Україні Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року). Враховуючи належність повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, беручи до уваги, що з дати повідомлення відповідача сплинуло більше року, дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 22.08.2017 року о 22:30 год. на автодорозі Київ-Чоп в с. Нагірне Сколівського району Львівської області відбулось зіткнення між вантажними автомобілями: «Мерседес Бенц», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем марки «Сканія», р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого водій [PERSON] був доставлений до Сколівської ЦРЛ. Постановою слідчого Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області Савчина Р.І. про закриття кримінального провадження від 27.11.2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017140300000519 від 23.08.2017 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вказаною постановою, серед іншого, встановлено, що винуватцем ДТП, яка мала місце 07.08.2017 року на автодорозі Київ-Чоп на 685 км+ 700 м в с. Нагірне Сколівського району Львівської області являється водій [PERSON] . Судом також встановлено, що 12.06.2017 року між ПАТ «СК «Універсальна» та ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» укладено Договор добровільного страхування наземного транспорту № 3014/244/003010, відповідно до умов якого, зокрема, застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням, зокрема, транспортним засобом марки автомобіля «Mercedes-benz ACTROS 1842LS», реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Відповідно до Протоколу № 34/2017 Комісії по виплаті страхових відшкодувань від 30.10.2017 року сума страхового відшкодування за Договором страхового відшкодування № 3014/244/003010 від 12.06.2017 року становить 1 029 680,00 грн.. На підставі Договору про погодження розміру та умов виплати страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 3014/244/003010 від 12.06.2017 року, ПАТ «СК «Універсальна» виплатило ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» страхове відшкодування. При цьому із належної йому суми відшкодування - 1 029 680,00 грн. утримано /зараховано 8 910,00 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу та сума відшкодування склала до виплати - 1 020 770,00 грн. (1 029 680,00 грн. - 8 910,00 грн.). Як встановлено судом, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «Cканія», р/н Республіки Сербія [NUMBER] , з причепом "Kogel" р/н Республіки Сербія [NUMBER] , застрахована на підставі іноземного сертифікату «Зелена карта». Відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» МТСБУ 22.03.2019 року повідомило позивачу порядок врегулювання вимоги щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.08.2017 року. Таким чином, завдана відповідачем шкода становить 929 680,00 грн., як різниця між завданою відповідачем шкодою в сумі 1 020 770,00 грн. і шкодою, яку повинно відшкодувати МТСБУ в сумі 100 000, 00 грн. Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі заяви ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» про виплату страхового відшкодування, позивачем виплачено страхове відшкодування на рахунок ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» у розмірі 929 680,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від № 133084 від 03.11.2017, № 133197 від 06.11.2017, № 133228 від 07.11.2017, № 133291 від 08.11.2017, № 133404 від 09.11.2017, № 133431 від 10.11.2017, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи. Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі статтею 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до позивача у межах невідшкодованих фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що відповідальною за заподіяний збиток особою є [PERSON] ( [PERSON] ). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. За змістом статті 1194 ЦК України в системному зв`язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, від якого Велика Палата Верховного Суду, станом на даний час не відступала. При цьому відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Позивачем подані належні докази на підтвердження розміру страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику позивачем, оскільки розрахунок проведено у відповідності до умов укладеного між позивачем та ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» договору страхування. Доказів на спростування цього, всупереч положенням статті 81 ЦПК України відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що вартість майнового збитку, завданого ТОВ «ЗакарпатЄвроТрас» пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, відшкодовано позивачем в межах ліміту відповідальності, відтак, з відповідача, як винуватця ДТП, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням від страховика винуватця ДТП. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 13 945,20 грн.

Outcome: approved