Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 12 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 3312 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» заборгованості за кредитним договором № 3310087 від 25 лютого 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», право вимоги за яким відступлено на підставі договору факторингу № LVMM/06-07-2020-71 від 08.10.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», за яким [PERSON] виступає боржником. Загальна сума заборгованості становить 35400,00 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. було відкрито виконавче провадження № 68666883 на підставі виконавчого напису. Виконавець наклав арешт на все майно позивача, в тому числі на його карткові рахунки. Сторона позивача вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства,оскільки виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідчений, також у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68666883, відкритому на підставі виконавчого напису № 3312 від 12 січня 2022 року. У визначений судом строк представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» відзив на позовну заяву не поданий. Треті особи приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. правом на подачу до суду пояснень не скористались. Сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представником позивача [PERSON] - Костенком О.М. до суду направлено заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. У своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Треті особи заяв чи клопотань до суду не направили. В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 25 лютого 2020 року укладено кредитний договір № 3310087 з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», позичальником за вказаним договором зазначений [PERSON] 12 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис № 3312 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» заборгованості за кредитним договором № 3310087 від 25 лютого 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», право вимоги за яким відступлено на підставі договору факторингу № LVMM/06-07-2020-71 від 08.10.2020 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (копія виконавчого напису - а.с.17). На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павлюком Н.В. було відкрито виконавче провадження № 68666883, про стягнення з [PERSON] на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» заборгованості в загальному розмірі 35400,00 грн. 23 лютого 2022 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (копії матеріалів виконавчого провадження - а.с.18-23). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі N 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Судом встановлено, що кредитний договір нотаріально не посвідчений. На спростування цього відповідачем та приватним нотаріусом нотаріально посвідчений кредитний договір не наданий. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ( постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц). Крім того, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» нотаріусу для вчинення виконавчого напису не надані документи на підтвердження безспірності заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити та визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Личука Т.В. № 3312 від 12 січня 2022 року, таким, що не підлягає виконанню. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. За подачу позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 992 грн 40 коп (квитанція - а.с.24). Також позивачем сплачено судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 496 грн 20 коп (квитанція - а.с.33). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У позовній заяві представник позивача просить стягнути судові витрати з відповідача у відповідності до попереднього розрахунку судових витрат, при цьому просив надати додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» на користь позивача [PERSON] судовий збір в сумі 992 грн 40 коп та судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп, що разом становить 1488 грн 60 коп. Проте суд не вирішує питання стягнення інших судових витрат на користь позивача в межах даного рішення суду, надавши позивачу додатковий п`ятиденний строк для подання належних доказів понесення витрат, після ухвалення рішення суду. Ухвалою суду від 15 квітня 2022 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 3312 від 12 січня 2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Личуком Т.В. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладено, визначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 15 квітня 2022 року, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved