Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позові зазначив, що відповідно до рішення Апеляційного суду Вінницької області від 25.09.2015 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, даним рішенням з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 08.09.2021 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Також, даним рішенням з нього стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Виходячи з вимог судових рішень, якими зобов`язано його сплачувати по 1/5 частки його заробітку (доходу) на трьох дітей та 1/5 частку на утримання дружини, в сукупності він має сплачувати 4/5 частини (80%) свого щомісячного заробітку (доходу). Дана обставина ставить його у скрутне фінансове становище, так як залишається лише 20% щомісячного доходу. Тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду та просити зменшити розмір аліментів, які він сплачує на утримання дітей з 1/5 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів на утримання дружини [PERSON] просив залишити незмінним. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала, просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Вказала, що вона працює вчителем у школі, отримує біля 10 тис. грн. заробітної плати, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Зазначила, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживають разом однією сім?єю, що підтверджується, тим, що в них народилась ще одна дитина. Також проживання однією сім?єю підтверджується і тим, що відрахування із заробітної плати позивача здійснюється по сплаті аліментів на утримання лише її дитини. Відповідач [PERSON] не зверталась до виконавчої служби із виконавчим документом про стягнення аліментів з позивача. Вони разом ходять по місту, купують речі, будують будинок, що свідчить, що в їх сім?ї є достатньо для цього коштів. Вказала, що відповідач не спілкується із її дочкою. Коли у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] народилась перша дитина, то за позовом позивача судом було винесено рішення про зменшення розміру аліментів на дочку до 1/5 частки доходу. Хоча після того, як дитина [PERSON] досягла трирічного віку, вона не подавала на збільшення аліментів назад до частки 1/4 доходу позивача. Тому вважає, що матеріальне становище позивача не погіршилось, а навпаки покращилось. Заробітна плата позивача дає йому можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі. При цьому ціни постійно зростають, а їх дитина потребує додаткових витрат, зважаючи на її вік. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1, 6 ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України\~ за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і\~ (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з ким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем\~аліментів\~витрати\~платника аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір\~аліментів\~на одну\~дитину\~не\~може бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СУ України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості , зокрема, у разі стягнення аліментів, - 50 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відповідно до положень ст. 128 КЗпП України, у випадку відрахування із заробітної плати при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір?ю дітей є [PERSON] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Матір?ю дитини є [PERSON] . Згідно рішення\~Апеляційного суду\~Вінницької області\~від 25.09.2015\~з [PERSON] \~стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням з\~ [PERSON] \~стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Ладижинського\~міського суду\~Вінницької області\~від 08.09.2021\~з [PERSON] \~стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/5 частки його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/5 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позивач [PERSON] офіційно працює на посаді керівника департаменту у ВП «Ладижинська ТЕС» АТ «ДТЕК Західенерго» та щомісячно отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату, за період з січня 2020 по квітень 2022 загальна сума доходу за винятком аліментів становить 1160351, 55 грн.. З довідки видно, що з [PERSON] відраховуються аліменти в розмірі 1/5 доходу, по рішенню суду від 25.09.2015 по справі №135/351/15-ц. Судом встановлено, що позивач [PERSON] має у власності земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,075 га в м.Ладижин Вінницької області, кадастровий номер 0510600000:07:002:0247 та земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,0162 га в м.Ладижин Вінницької області, кадастровий номер 0510600000:07:002:0636., що підтверджується Витягами з Реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідач [PERSON] вказує, що позивач [PERSON] фактично володіє житловим будинком в м.Ладижин Вінницької області, проти чого не заперечив позивач. Відповідач [PERSON] має на своєму утриманні двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] не заперечує проти позову та визнає його в повному обсязі. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. При цьому суд враховує, що таке визнання позову не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Оскільки суд вважає доведеним твердження відповідача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] не зверталась із заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей та на її утримання. Що свідчить про те, що позивач [PERSON] добровільно в достатньому розмірі надає кошти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також кошти на утримання дружини [PERSON] . Щодо позовних вимог [PERSON] до відповідача [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів, суд вважає що в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходів. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 25.09.2015 такий розмір аліментів було зменшено до 1/5 частини доходів відповідача. Позивач, звертаючись із даним позовом посилається на те, що його матеріальне становище погіршилось. Дослідивши довідку про заробітну плату позивача, судом встановлено, що в помісячній динаміці за січень 2020 квітень 2022 розмір заробітної плати позивача зростає. Позивач має постійне місце роботи та стабільний заробіток. Із доходу позивача відраховуються аліменти лише на користь [PERSON] в розмірі 1/5 частини доходу. При цьому, навіть після відрахування аліментів на користь [PERSON] та добровільної сплати позивачем аліментів на користь [PERSON] на її утримання та на утримання дітей, враховуючи розмір заробітної плати позивача, йому залишиться достатньо коштів для особистого проживання. Суд вважає, що положенням ч. 1 ст. 192 СК України передбачено право суду зменшити розмір аліментів при зміні матеріального або сімейного стану платника аліментів. Однак, така зміна не має бути формальною. Розмір аліментів може бути зменшено саме при такій зміні матеріального та сімейного стану платника аліментів, що дійсно може свідчити про погіршення матеріального становища платника аліментів, та недостатності коштів для власного утримання. По даній справі позивачем не доведено, що з часу стягнення аліментів на кожну дитину, матеріальне становище платника аліментів погіршилось настільки, що він позбавлений можливості забезпечити нормальне утримання для себе. Відтак, саме лише посилання позивача на те, що загальний розмір стягуваних з нього аліментів складає 80 % його заробітної плати не може бути єдиною підставою для істотного зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача. При цьому, згідно положень ЗУ «Про виконавче провадження» та КЗпП України відрахувань із заробітної плати не можуть перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що матеріальний та сімейний стан позивача змінились. Однак, зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного Суду, викладений у постанові від 20.12.2021 по справі № 681/15/21. При цьому підлягає врахуванню й те, що судом вже зменшувався розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача [PERSON] . Крім того, підлягає врахуванню й те, що після винесення рішення суду в 2010 році про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] позивач набув у власність нерухомість, що свідчить про певне покращення матеріального становища позивача з того часу. Оцінюючи доводи та вимоги позивача, суд виходить в першу чергу із необхідності захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримуються обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що [PERSON] не доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину [PERSON] .. \~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved