Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги по розподілу природного газу. Позов обґрунтовано тим, що АТ «Волиньгаз», як оператор газорозподільної системи, надавав відповідачу послуги з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання. Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природнього газу є підписана ним заява-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу. У відповідності до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 24 грудня 2019 року №3015, які діяли до 30 червня 2020 року, встановлено, що ліцензіат одержує плату за послуги з транспортування газу розподільними трубопроводами від замовників цих послуг за встановленими НКРЕКП тарифом у розмірі 1,092 гривень за 1 м? (з ПДВ). В подальшому, з 01 липня 2020 року постановою НКРЕКП від 24 червня 2020 року №1153 товариству встановлено тариф за послуги розподілу природного газу в розмірі 1, 176 гривень за 1 м? (з ПДВ). З 01 січня 2021 року набрала чинності постанова НКРЕКП від 30 грудня 2020 року № 2766 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Волиньгаз», якою для АТ «Волиньгаз» встановлено тариф на послуги на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,884 гривень за 1 м? на місяць (з ПДВ). На підставі наведеного АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» визначило відповідачу місячну вартість послуги з розподілу природного газу, а саме: з січня по червень 2020 року - 167,00 гривень; з липня по грудень 2020 року - 179,84 гривень; з січня 2021 року - 248,94 гривень. Однак, споживач не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті вартості наданої послуги з розподілу природного газу за період з січня 2020 року по грудень 2021 року включно, чим допустив заборгованість перед АТ «Волиньгаз» в розмірі 4 733,74 гривень. Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання за умовами Типового договору розподілу природного газу, не провів розрахунок за надані послуги з розподіл природного газу в розмірі, строки та порядку, визначеними цим договором, що зумовлює необхідність звернення до суду з цим позовом. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 4 733,74 гривень, а також судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 гривень. Ухвалою судді від 18 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Разом з тим, 08 лютого 2022 року від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів у АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», в якому [PERSON] , серед іншого, просив витребувати у позивача копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, відомості з Єдиного державного реєстру про юридичну особу, копію ліцензії та ін. Протокольною ухвалою суду від 18 травня 2022 року в задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів відмовлено з тих мотивів, що заявник належним чином не обґрунтував підстав для витребування заявлених ним відомостей, не зазначив аргументів з приводу того, яким чином вказані докази можуть підтвердити чи спростувати заявлені позовні вимоги. Представник позивача Манзій П. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, які зазначені у позовні заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою (а. с. 69). Зі змісту вказаної телефонограми вбачається, що секретар судового засідання Остимчук О. М. 06 квітня 2022 року зателефонувала [PERSON] за номером телефону [NUMBER] . Встановивши телефонний зв`язок з відповідачем, секретар судового засідання повідомила йому про судове засідання по розгляду цієї справи, призначене на 18 травня 2022 року о 10 год. 30 хв. Варто відмітити, що суд використав всі можливі процесуальні способи сповіщення відповідача про розгляд справи, зокрема, представнику позивача за його заявою було видано судову повістку для вручення відповідачу. Надаючи свої пояснення, представник позивача Манзій П. П. повідомив, що відповідач від отримання судової повістки відмовився. Не з`явившись в судове засідання, відповідач жодних клопотань, заяв, пояснень суду не подав. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З огляду на вищезазначені обставини та з урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час судового засідання, неодноразово не з`являється в судові засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд ухвалив: здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Суд установив, що

Outcome: approved