Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

11.01.2022 прокурор звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що було виявлено порушення інтересів держави у сфері дотримання земельного законодавства при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області (далі Головне управління) земельних ділянок державної власності у приватну власність на території Літинської територіальної громади Вінницького району Вінницької області. Зокрема наказом Головного управління 14.02.2020 у власність [PERSON] передано земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га, з кадастровим номером 0524183200:01:001:0625, що розташована на території Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, для ведення особистого селянського господарства та 03.04.2020 за ним зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку. В подальшому наказом Головного управління № 2-11558/15-20-СГ від 03.06.2020 [PERSON] надано у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 2,0 га, з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653 на території Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області. При цьому представник [PERSON] за довіреністю зазначив, що правом безоплатної приватизації по даному виду цільового використання [PERSON] не скористався. 30.10.2020 за [PERSON] зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку котра знаходилась на території Бірківської сільської ради. 06.11.2020 [PERSON] продав зазначену земельну ділянку [PERSON] , котра того ж дня зареєструвала за собою право власності на вказану земельну ділянку. Таким чином [PERSON] , діючи через свого представника при звернені протягом 2020 року до Головного управління із клопотаннями про надання у власність земельних ділянок зазначаючи при цьому що не скористався правом безоплатної приватизації по даному виду використання, надав недостовірну інформацію, оскільки раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. У свою чергу Головне управління приймаючи оспорюваний наказ не перевірило факт реалізації [PERSON] прав на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності. За наведених підстав просить суд: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 2-11558/15-20-СГ від 03.06.2020; витребувати у [PERSON] на користь Літинської селищної територіальної громади в особі Літинської селищної ради земельну ділянку площею 2,0 га, з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653; стягнути з відповідачів судові витрати. 28.01.2022 представником відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надіслано відзив на позовну заяву, котрим просять відмовити у задоволені позову прокурора з огляду на те, що під час виникнення правовідносин Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не було наділене функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Крім того не встановлений обов`язок ведення та моніторингу осіб, які реалізували право безоплатної приватизації земельних ділянок.Зауважують, що вимога про скасування наказу Головного управління без скасування права власності на земельну ділянку в реєстрі речових прав на нерухоме майно не тягне за собою припинення права власності на земельну ділянку. (а.с. 47-50). 31.01.2022 представником позивача надано відповідь на відзив де вказує про те, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області при видачі наказу від 03.06.2020 не могло не знати про виданий ними ж наказ менш ніж за 3 місяці, відтак вважають наказ відповідача від 03.06.2020 таким, що суперечить положення ст.ст. 116, 118 ЗК України, а відтак вважають його незаконним. Не погоджується із твердженням відповідача, щодо необхідності скасування права власності на земельну ділянку, адже задоволення судом позову про витребування земельної ділянки є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на неї за позивачем. (а.с. 65-66). Представник позивача - прокурор Вінницької окружної прокуратури Лащук В.М. до судового засідання не з`явився. Надіслав на електронну адресу суду клопотання котрим просив розгляд справи проводити у його відсутність. Вимоги позовної заяви підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 119 ). Представник позивача - Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду заяву, котрою зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. За наявності підстав не заперечили щодо заочного розгляду справи (а.с. 118). Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до судового засідання не з`явився. Надіслали на адресу суду відзив, котрим просили розгляд справи проводити у відсутність їх представника (а.с. 47-50). Відповідач [PERSON] у судове засідання в черговий раз не з`явився, хоча неодноразово був повідомлений належним чином про місце дату та час судового засідання (а.с. 80-81, 108-111, 119-120). Про причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань на адресу суду не надав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явилася, хоча неодноразово була повідомлена належним чином про місце дату та час судового засідання (а.с. 106, 117). Про причини неявки суд не повідомила, будь яких клопотань на адресу суду не надала. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-3887/15-20-сг від 14.02.2020 (а.с.12) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,00 га з кадастровим номером 0524183200:01:001:0625, що розташована на території Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії клопотання від 19.05.2020 адресованого начальнику Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.14) [PERSON] просить надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11558/15-20-сг від 03.06.2020 (а.с.13) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам та надано із земель державної власності у власність [PERSON] земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,00 га з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653, що розташована на території Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 (а.с. 15 зв.) Державний реєстратор Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-3887/15-20-СГ від 14.02.2020, зареєстрував за [PERSON] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 05241833200:01:001:0625. Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 (а.с. 17 зв.) Державним реєстратором Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11558/15-20-СГ від 03.06.2020, зареєстрував за [PERSON] , право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653. Відповідно до договору купівлі-продажу (а.с.19-20) 06.11.2020 приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу Вінницької області Жуковською І.В. посвідчено купівлю-продаж зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653, укладеної між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб або держави чи суспільних інтересах. Позов прокурора до суду спрямований на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, тобто оспорюються порушені права держави. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року в справі за № 6-92цс13, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 02.11.2004 категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес" (п.54). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, згідно ч.1 ст.9 Конституції України, ст.10 ЦК України кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч.1 ст.14 Конституції України, ч.1 ст.1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно із ч.1 ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно положень ст.ст.4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом. Стаття 80 ЗК України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування; держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності. Згідно ч.1 ст.83, ч.1 ст.84, ст.122 ЗК України земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності. Відповідно до частин 3, 4 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Статтею 121 ЗК України визначені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,00 га. Згідно ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При цьому правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України). Визнання угоди недійсною є одним зі способів захисту прав на землю, передбаченим частиною третьою статті 152 ЗК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка володіє цим майном, (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК України). Отже, спірні правовідносини, пов`язані з вибуттям земельної ділянки із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес. В даному конкретному випадку, суспільний інтерес полягає у поверненні у розпорядження держави земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави із забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей усіх громадян використати власне право на землю, явно переважає приватний інтерес у неправомірному отриманні у власність [PERSON] спірної земельної ділянки вдруге по тому самому виду її цільового призначення, який свідомо порушуючи закон шляхом обману органа державної влади, набув право власності на неї та у подальшому відчужив її на користь [PERSON] .. У той же час, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. (ч.2 ст.19 Конституції України). На Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області покладено серед іншого функцію державного нагляду (контролю), моніторингу та охорони земель відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Суд визнає безпідставними заперечення представника Держгеокадастру про те, що даний орган державної влади не наділений функціями, повноваженнями та обов`язком перевіряти достовірність інформації про реалізоване право безоплатної приватизації земельних ділянок. Реалізація повноважень Головного управління Держгеокадастру має здійснюватися з неухильним дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Відповідно до положень ст.ст.387, 388 ЦК України власник має право витребувати майно з незаконного володіння набувача, якщо майно придбане в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому прокурором доцільно обрано спосіб захисту порушених прав, шляхом пред`явлення віндикаційного позову в цій частині вимог. Згідно з практикою ЄСПЛ (до прикладу, рішення у справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства" від 08.07.1986 року) одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі ст. 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Проаналізувавши всі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, суд приходить до висновку, що [PERSON] , зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, що полягали у не повідомленні Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про те, що він раніше скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, на противагу чому ввів в оману вищевказаний державний орган, зазначивши про неотримання раніше земельної ділянки для особистого селянського господарства. Відповідно спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653 незаконно вибула з державної власності з подальшим її відчуженням відповідачем [PERSON] відповідачеві [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 06.11.2020. Таким чином, відповідачі, не могли законно набути права приватної власності на вказану спірну земельну ділянку. Натомість вони набули такого права власності в спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності відповідачів на землю стало можливим у результаті прийняття органом виконавчої влади незаконного наказу та наступного укладення договору купівлі-продажу. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №2-11558/15-20-СГ від 03.06.2020, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,00 га, з кадастровим номером 0522480800:02:000:0653, що знаходиться на території Бірківської сільської ради Літинського району Вінницької області (Літинська територіальна громада Вінницького району), для ведення особистого селянського господарства та підставність решти заявлених позовних вимог в частині витребування у добросовісного набувача [PERSON] спірної земельної ділянки на користь її належного власника - держави в особі Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Згідно ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі даного позову прокуратурою Вінницької області було сплачено 4540 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням 16.12.2021 (а.с. 1), тому з відповідачів на користь прокуратури Вінницької області слід стягнути по 1513,34 грн. судового збору з кожного.

Outcome: approved