Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

28 березня 2022 року вказана позовна заява надійшла до суду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис №17055 про стягнення з нього - [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 30416,80 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качуркою В.В. від 17.02.2022 року відкрито виконавче провадження №68689086 з примусового виконання виконавчого напису №17055 від 15.06.2021 року. Постановою приватного виконавця від 18.02.2022 року звернено стягнення на його доходи. Він ніколи не укладав жодних кредитних договорів, зокрема із ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Про наявність зазначеного договору та вказаного виконавчого напису йому стало відомо лише після того, як приватним виконавцем його було повідомлено про відкриття відносно нього виконавчого провадження та звернення стягнення на заробітну плату. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. На думку позивача, так як будь-яких кредитних договорів з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» він не підписував, кредит не брав, у зв`язку з чим передбачені вищевказаним Переліком необхідні документи для вчинення виконавчого напису фізично відсутні, то наявні всі підстави для визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусу не могли бути надані всі необхідні для вчинення виконавчого напису документи. Тому позивач просив визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені судові витрати. При цьому, так як наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 18.07.2021 року №858/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. зупинена, то позивач не залучав вказаного приватного нотаріуса до участі в даній справі. Ухвалою від 30.03.2022 року повернуто заяву про забезпечення позову. 31.03.2022 року позовну заяву залишено без руху. 13.04.2022 року судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником в судовому порядку. Ухвалою від 15.04.2022 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Вказана ухвала була отримана позивачем, представником відповідача та представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору /а.с.31, 32/, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до суду не надійшло. Відзив на позов до суду не надійшов. 12.05.2022 року до суду надійшли витребувані докази. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого. Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 12.09.2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та [PERSON] укладено договір №002-15249/120907 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, за умовами якого [PERSON] відкрито картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та видано платіжну картку, а також ПІН-код до неї та відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. з встановленням на день укладання цього договору ліміту кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. зі щомісячною сплатою відсотків за користування кредитною лінією за ставками, які зазначені в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку №1 до цього договору /а.с.55/. 15.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною вчинено виконавчий напис №17055 про стягнення з [PERSON] , як боржника за Кредитним договором №002-15249-120907 від 12.09.2007 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги за кредитними договорами №2/К від 19.02.2016 року є ТОВ «КУА «ПРІМОКОЛЕКТ-КАПІТАЛ», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №01/06/21-КУА від 01.06.2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованості за кредитним договором №002-15249-120907 від 12.09.2007 року за період з 19.12.2016 року по 01.06.2021 року в сумі 29217,03 грн. та плати за вчинення виконавчого напису, а всього про стягнення 30416,80 грн. /а.с.56/. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркою В`ячеславом Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68689086 від 17.02.2022 року /а.с.18/. 17.02.2022 року приватним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди /а.с.22-23/. Постановою приватного виконавця від 18.02.2022 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.21/. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону) і правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначене Главою 14 Закону та Главою 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було залишено без змін, а постанова Київського апеляційного адміністративного суду набрала законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису - 15.06.2021 року Перелік передбачав можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, до якого мають надаватися документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п.1 Переліку), однак укладений між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем відповідних документів, за якими стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така ж позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року по справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19): оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС від 15.04.2020 року № 158/2157/17. При цьому, в договорі №002-15249-120907 від 12.09.2007 року кредитором вказано ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», тоді як у спірному виконавчому написі кредитором за вказаним договором зазначено Акціонерне товариство «Дельта Банк», тобто іншу юридичну особу. На підставі вище зазначеного, суд приходить до висновку, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України щодо вчинення виконавчого напису нотаріуса лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Так як позов задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1488,60 грн. (з них: 992,40 грн. - за подачу позовної заяви; 496,20 грн. - за подачу заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved