Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мельник Ю.О. пред`явила до суду позов до відповідача ТОВ «Фінфорс», третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Олена Василівна, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Олени Василівни від 15 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №97726, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості за Кредитним договором №1168380-А від 26 грудня 2020 року у розмірі 18960 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 01 листопада 2021 року позивачка [PERSON] отримала постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №67229451 від 21 жовтня 2021 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Олени Василівни від 15 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №97726, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за Кредитним договором №1168380-А від 26 грудня 2020 року у розмірі 18960 гривень. Позивачка вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, вказує, що позивачка не укладала жодних правочинів із ТОВ «Фінфорс», а тому, у неї не може існувати зобов`язань перед відповідачем. Крім цього, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від Відповідача та Позивача первинних документів, які є обов`язковими для вчинення виконавчого напису, а саме оригіналу кредитного договору та виписки з особового рахунку. Крім цього, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості, якої насправді не існує, оскільки кредитний договір між позивачкою та відповідачем не укладався. За вказаних обставин просить позов задовольнити, визнавши таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Олени Василівни від 15 липня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №97726, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за Кредитним договором №1168380-А від 26 грудня 2020 року у розмірі 18960 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Відзиву на позов відповідач ТОВ «Фінфорс» до суду не подавав. 28 січня 2022 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. 23 лютого 2022 року представник позивачки подав до суду заяву про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000 гривень. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її представник - адвокат Мельник Ю.О. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Фінфорс», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. Третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк О.В. у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник відповідача був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а представник позивачки не заперечив проти заочного вирішення справи. Судом установлено: 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №97726, яким звернуто стягнення із [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №1168380-А від 26 грудня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення Прав вимоги за кредитними договорами №40071779-92 від 03 березня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». Строк платежу за Кредитним договором 1168380-А від 26 грудня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03 березня 2021 року по 02 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 18960 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 8000 гривень; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом становить 10960 гривень. 21 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67229451 з примусового виконання виконавчого напису №97726, виданого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 18960 гривень. Також, 21 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП №67229451, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із статтею 88 Закону України «Про нотаріат», у редакції, чинній на час вчинення спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява (підпункт 2.1пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5), а нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (стаття 88 Закону України "Про нотаріат", підпункти 3.1, 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Позивачка вказує на відсутність у неї будь-яких зобов`язань перед відповідачем, позаяк жодних кредитних договорів вона не укладала. Із наявних у матеріалах справи документів, неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним подавалися нотаріусу первинні облікові документи, які б підтверджували заборгованість позивачки, а також представником відповідача не надано суду кредитного договору, який би підтверджував зобов`язальні правовідносини ним ТОВ «СС ЛОУН» та позивачкою [PERSON] , а також договору про відступлення прав вимоги №40071779-92 від 03 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс». Також, у матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «Фінфорс» направляло [PERSON] не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису письмову вимогу про порушення кредитних зобов`язань. Відповідачем не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на спростування доводів позивачки. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд також зауважує на помилковому застосуванні при вчинені виконавчого напису пункту 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Ним визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу безпідставного застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Докази на підтвердження того, що відповідачем подавався приватному нотаріусу нотаріально посвідчений кредитний договір №1168380-А від 26 грудня 2020 року у матеріалах цивільної справи відсутні. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області -Грисюк О.В. вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 15 липня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №97726, яким звернуто стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором №1168380-А від 26 грудня 2020 року у сумі 18960 гривень. Відтак, позовні вимоги про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає до виконання є підставними та підлягають до задоволення. Щодо вимог про стягненні із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як убачається із Договору про надання правничої допомоги в цивільних справах, укладеного 18 листопада 2021 року між адвокатом Мельник Юрієм Олександровичем та клієнтом [PERSON] , адвокат зобов`язується надати правничу допомогу: ведення цивільних, адміністративних, кримінальних та будь-яких інших справ, в яких клієнт є стороною, третьою особою або будь-яким іншим учасником або якщо в такій справі вирішуються питання, що стосуються прав та інтересів клієнта, в тому числі в суді першої інстанції, в апеляційній та касаційній інстанції. Відповідно до п. 4.1. за надану адвокатом правничу допомогу, клієнт виплачує адвокату гонорар у розмірі згідно з встановленим адвокатом за погодженням з клієнтом тарифами (ставками гонорару) на певний вид правової допомоги, про що сторони укладають доповнення до даного договору, яке є невід`ємною його частиною. Про надання правничої допомоги сторони складають та підписують акт про надання правничої допомоги, в якому вказується вид правничої допомоги та сума гонорару адвоката, яка підлягає сплаті. Акт про надання правничої допомоги є невід`ємною частиною даного договору. При цьому, 18 листопада 2021 року між адвокатом Мельник Ю.О. та клієнтом [PERSON] підписано Доповнення до договору про надання правничої допомоги від 11 листопада 2021 року, у якому сторони погодили доповнити договір про надання правничої допомоги від 18 листопада 2021 року наступним розділом: «Тарифи (ставки гонорару) за наступні види правничої допомоги» - Ведення справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінфорс», третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області - Грисюк Олена Василівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в суді першої інстанції. Розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу щодо ведення вищевказаної справи в суді першої інстанції сторони визначають у фіксованій сумі, яка становить 22000 гривень. Як убачається із Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 лютого 2022 року, зокрема пункту 1.2. - загальна вартість наданої правничої допомоги складає 22000 гривень. У пункті 1.1 вказаного Акта зазначено, вид та обсяг виконаних робіт: надання консультацій - 2 години; пошук, аналіз і підбір норм законодавства та судової практики - 4 години; вивчення та аналіз здобутих доказів - 3 години; підг7отовка та подання позовної заяви та доданих документів, надіслання позову іншим сторонам та учасникам справи - 7 годин; підготовка та подання заяви про забезпечення позову - 3 години; участь у судовому засіданні - 1 година; участь у судовому засіданні - 1 година. Фіксований розмір гонорару, всього - 20 000 гривень. Відтак, вказаний Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги містить суперечності у зазначенні вартої наданої правничої допомоги, яка у пункті 1.1. даного Акту зазначена у сумі 20 000 гривень, натомість у пункті 1.2. вказано 22 000 гривень. Крім цього, суд зауважує, що у даному акті зазначено участь у судовому засіданні - 2 години. При цьому, суд зазначає, що представник позивачки тричі брав участь у судових засіданнях, а саме, 04 січня 2022 року тривалістю 04 хвилини, зокрема із 12 години 51 хвилин 07 секунд до 12 години 54 хвилини 43 секунди (а.с.25); 28 січня 2022 року, тривалістю 04 хвилини, зокрема із 10 години 05 хвилин 53 секунди по10 годину 08 хвилин 39 секунд (а.с.31) та 23 лютого 2022 року, тривалістю три хвилини 23 секунди, а саме з 11 години 19 хвилин 52 секунди по 11 годину 22 хвилини 15 секунд (а.с. 46). Відтак, зазначена у Акті приймання-передачі виконаних робіт тривалість участі адвоката у судових засіданнях не відповідає дійсності. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З врахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованим визначений позивачем розмір витрат правничої допомоги. При цьому, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд доходить висновку, що визначений розмір робіт за надання професійної правничої допомоги має не- обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконаній адвокатом роботи (наданих послуг), час, затраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). З врахування наведеного та вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що обгрунтованим та співмірним є стягнення із відповідача ТОВ «Фінфорс» на користь позивачки вартості наданих послуг правничої допомоги у розмірі 8000 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved