Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності, виданого старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2651, свідоцтва про право на спадщину за законом виданого старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2649. А також просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 2/3 частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у правовстановлючому документі наявні розбіжності щодо написання по батькові спадкодавця і не можливо встановити родинний зв`язок. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала 2/3 у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2651 та свідоцтва про право на спадщину за законом виданого старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2649, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інветарізації» від 17.05.2022 року за № 235. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2021 року, повторно виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 67643432 від 06.12.2021 року згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.12.1971 року, виданого Ізмаїлським міським бюро РАЦСу УРСР; - син [PERSON] , Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1274 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь позивача [PERSON] В свою чергу, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується записом в будинковій книзі на зазначений житловий будинок, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом також встановлено, що виправлення в по - батькові спадкодавця [PERSON] здійснено посмертно, про що свідчить повторне видане свідоцтво про смерть, внаслідок чого виникла розбіжність по - батькові спадкодавця та правовстановлюючими документами на спадкове майно. В зв`язку із цим, необхідно встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності, видане старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2651, свідоцтва про право на спадщину за законом виданого старшим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К. 21.09.1977 року, реєстраційний номер 1-2649. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved