Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га розташована на території Трепівської сільської ради. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька є позивач, однак на день смерті батька він разом з ним не проживав, заяву до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав. Заповіт від імені [PERSON] відсутній, реалізувати своє право на спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса протягом шести місяців із дня її відкриття, позивач не зміг через об`єктивні причини, а саме через стан свого здоров`я, так як погано пересувається, потребує сторонньої допомоги. Таким чином, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, та є таким, що спадщину не прийняв. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строк позовної давності. Вказав, що батько позивача помер [INFO] , тобто позивач мав можливість до 15 квітня 2005 року звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та успадкувати все майно померлого у встановлений законодавством строк і спосіб. Звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини через 17 років після відкриття спадщини свідчить про спив позовної давності. Позивач в судове засідання не з`явився, надав в судове засідання заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги позову, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, врахувати наданий відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видане 17.10.2005 Трепівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області, [PERSON] помер [INFO] в с. Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3522287400:02:000:6022 розташована на території Трепівської сільської ради, про що виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР №058044. Сином [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] видане Долинським РБ ЗАГС 21.12.1957. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Роз`ясненням нотаріуса від 21.12.2021 повідомлено позивача про те, що він вважається таким, що не прийняв спадщину, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подав, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови в її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 41 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві. Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач. Таким чином, суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, оскільки позивач не скористався своїм правом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в межах вказаного строку, в інший спосіб захистити своє право не може, є спадкоємцем за законом першої черги, інші спадкоємці відсутні, спадщина не визнана відумерлою, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності (викладено у відзиві на позовну заяву) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України ). Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивач дізнався про порушене право 21.12.2021 саме з часу роз`яснення нотаріуса щодо прийняття спадщини, а тому, суд відмовляє у задоволені клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: approved