Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 26 листопада 2021 року зареєстрований в реєстрі за № 42567 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року на загальну суму 38226,66 грн. Крім того, просить вирішити питання про розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, що 26 листопада 2021 року за заявою Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 42567 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованості за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року за період з 29.03.2021 року по 20.10.2021 року на загальну суму 37976,66 грн., а також 250,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом. 16.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов`ю Володимирівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67916048 з примусового виконання виконавчого напису № 42567 від 26 листопада 2021 року. Про наявність оскаржуваного виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження позивач дізнався 30 грудня 2021 року, отримавши відповідь на адвокатський запит від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни. Оскаржуваний виконавчий напис № 42567\~від 26\~листопада 2021\~рокувважає вчиненим з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, що потягло за собою неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору. Зокрема, такий вчинено з порушенням статті 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від боржника та стягувача первинних документів щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, за умови його погашення, в тому числі часткового, (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку із цим, на думку позивача, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотках, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму Закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором у виконавчому написі зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції Позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками фінансової компанії, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Таким чином, безспірність заборгованості, на думку позивача, підтверджується документами, передбаченими Переліком документів (в редакції, що відповідає положенням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2), а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, за твердженням позивача, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Однак, з представлених відповідачем приватному нотаріусу документів разом із заявою про вчинення виконавчого напису, за твердженнями позивача, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, оскільки копії таких документів позивачу для ознайомлення не представлено. Крім того, незрозумілим та таким, що потребує роз`яснень та доказів, на думку позивача, є зазначений в оскаржуваному виконавчому написі період за який проводиться відповідне стягнення - період з 29.03.2021 року по 20.10.2021 року. Оскільки позивач оспорює в судовому порядку вчинений нотаріусом виконавчий напис, як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача Акціонерного товариства\~"Перший\~Український міжнародний\~банк"повністю, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису, а тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити. Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 11.01.2022 року. Ухвалою судді\~від 17.01.2022\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду\~та відкрито\~провадження по\~справі без\~виклику сторін\~у справі.\~Крім того,\~залучено до\~участі в\~справі в\~статусі третьої\~особи,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Львівської області\~Ільчишин Л.В.,\~а також\~витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином засвідчені копії документів, які подавались Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" для вчинення виконавчого напису від 26 листопада 2021 року зареєстрований в реєстрі за № 42567 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року в розмірі 38226,66 грн. Ухвала судді в частині надання витребуваних документів приватним нотаріусом не виконана з невідомих суду підстав. Ухвалою суду від 17.01.2022 року в порядку забезпечення позову зупинено стягнення за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 26 листопада 2021 року зареєстрований в реєстрі за № 42567 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року в розмірі 38226,66 грн. Крім того, всі наявні у справі докази були надані стороною позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого [PERSON] позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, відзиву на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог на адресу суду не скерував. Поряд з цим, представником відповідача 19.05.2022 року скеровано на адресу суду заяву про визнання позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та стягнення 50% судового збору, сплачених позивачем при зверненні до суду з позовом та заявою про забезпечення позову відповідно. З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи (позовній заяві), в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Що стосується поданої представником відповідача заяви про визнання позову, то суд з врахуванням положень ч.4 ст.206 ЦПК України не приймає та не враховує таку при прийнятті рішення у справі, оскільки визнання представником відповідача юрисконсультом Банку Киричук Г.М. позовних вимог суперечить положенням виданої 22.05.2020 Головою Правління Банку довіреності на ім`я Киричук Г.М. Зокрема, згідно положень пункту 2 вказаної довіреності представник не наділений повноваженнями визнавати позов повністю або частково. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15\~ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 26 листопада 2021 року за заявою Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером № 42567 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованості за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року за період з 29.03.2021 року по 20.10.2021 року на загальну суму 37976,66 грн., а також 250,00 гривень за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Копія оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса долучена позивачем до матеріалів позовної заяви. Згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 26 листопада 2021 року № 42567 встановлено, що таким було вирішено стягнути з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року, укладеним з АТ "Перший Український міжнародний банк", на користь останнього заборгованість за Кредитним договором № 2001231052201 від 22 січня 2019 року за період з 29.03.2021 року по 20.10.2021 року на загальну суму 37976,66 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 3903,86 грн., прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 7995,12 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 24906,11 грн., строкова заборгованість за комісією 0,00 грн., строкова заборгованість за процентами 1171,57 грн., а також 250,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості 38226,66 грн. На підставі вказаного виконавчого напису 16.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любов`ю Володимирівною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67916048 з примусового виконання виконавчого напису № 42567 від 26 листопада 2021 року. Звертаючись до суду з вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач обґрунтовує мотивованість та підставність з`явлення такої тим, що вказаний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушення процедури вчинення такого. Крім того, позивач оспорює суму заборгованості, зазначену у виконавчому написі, та вважає таку неправомірною. Оцінюючи вказані покликання сторони позивача на предмет їх відповідності обставинам справи та вимогам чинного законодавства суд виходить з наступного. У статтях 15, 16\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як встановлено судом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору, укладеного між позивачем [PERSON] та АТ "Перший Український міжнародний банк" у простій письмовій формі шляхом підписання позивачем заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, в якому зазначено, що нотаріально не посвідчений кредитний договір не може бути підставою вчинення виконавчого напису нотаріуса. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої в постанові від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц (провадження № 61-38989св18), сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. А відтак вказане свідчить про те, що нотаріус, вирішуючи питання про вчинення виконавчого напису, здійснює таке на підставі документів, наданих не лише однією стороною, стягувачем, і при необхідності зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Зазначене відповідає позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлені у постанові від 10 листопада 2021 року у справі №758/14854/20 (провадження №61-15111св21). Зокрема, згідно положень п.п.53-55 вказаної постанови, у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У відповідності до правового висновку, висловленого у п.34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав. Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Як встановлено судом з матеріалів справи оскаржуваний виконавчий напис № 42567 від 26 листопада 2021 року вчинено нотаріусом\~з грубим\~порушення процедури\~вчинення такого,\~оскільки вчинено\~на підставі\~кредитного договору\~з простою\~письмовою формою,\~який не було нотаріально посвідчено, а відтак такий не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», адже на момент звернення банку до приватного нотаріуса для вчинення виконавчих написів про стягнення відповідної заборгованості (26.11.2021 року) діяв Перелік документів у редакції постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в якому вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій письмові формі договорі. Крім того, детального розрахунку заборгованості, яка стягується з позивача по виконавчому написі, а також документу на підтвердження отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, суду не представлено. Відсутні у справі й докази на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Зважаючи на вищенаведене суд приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та підставним, а відтак підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що представник відповідача не наділений правом визнання позову, а тому суд не має можливості застосувати вимоги ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір на загальну суму 1488,60 грн., з яких 992,40 грн. сплачені за подання позовної заяви, 496,20 грн. заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved