Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є матір`ю [PERSON] та бабусею [PERSON] , [INFO] . Її син [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано. В період перебування в шлюбних відносин у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вже значний час відповідачка ніяким чином не спілкується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, її стану здоров`я, навчання, підготовкою до самостійного життя. Відповідачка не забезпечує дитину продуктами харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. В червні 2020 року медиками було діагностовано суттєві проблеми у розвитку дитини, стані її здоров`я. На даний час дитина потребує лікування, медико-соціальної реабілітації. З цього часу позивачка фактично одноособово утримує дитину. Батько дитини наразі має суттєві проблеми зі здоров`ям, що перешкоджає його участі у вихованні дитини. У серпні 2021 року відповідачка написала заяву про відмову від батьківських прав. Ухвалою суду від 01.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження та зобов`язано третю особу надати висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою суду від 21.04.2022, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Від відповідачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Від представника третьої особи Служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача у позові зазначає, що червні 2020 року медиками було діагностовано суттєві проблеми у розвитку дитини, стані її здоров`я. На даний час дитина потребує лікування, медико-соціальної реабілітації. З цього часу позивачка фактично одноособово утримує дитину. На підтвердження зазначеного суду надано медичні документації (а.с. 9-15) та квитанції про придбання медичних препаратів (а.с. 16-20). Відповідно до довідки КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», [PERSON] лікарню відвідує завжди з бабусею [PERSON] (а.с 20). [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі - продажу квартири від 26.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1391. Як вбачається з Акта про проживання від 22.10.2021, підписаного сусідами позивачки, у квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] з травня 2021 року по теперішній час. Згідно заяви [PERSON] від 25.08.2021, остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . Участі у вихованні, навчанні, утриманні дитини не бере. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горобченко С.Г., зареєстрована № 1165. Відповідно до висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 20.05.2022 за вих. № 2293/02.02.01-22/25/14/22, орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] . Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Аналізуючи наведені обставини, слід прийти до висновку, що дійсно поведінка відповідачки вказує на те, що вона не виявляє батьківського піклування та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо своєї малолітньої доньки, а тому, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини, відповідачку слід позбавити батьківських прав, як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На підставі частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved