Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

15 грудня 2021 року позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняттям їх з реєстрації місця проживання. Свій позов обґрунтовувала тим, що їй на підставі договору міни від 18.01.2016 року, засвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком Олегом Валерійовичем, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Окрім позивачки в даній квартирі зареєстровані її знайомі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які без поважних на те причин не проживають за даною адресою більше року. Відповідачі не проживають в даній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї їм ніколи не чинили. Факт реєстрації відповідачів порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, зокрема вона позбавлена можливості оформити субсидію, адже потрібно подання відповідних документів усіх хто зареєстрований в житловому будинку. 21 січня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи на 28 лютого 2022 року. Позивач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, в позовній заяві просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі неодноразово повідомлялись про день, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності, згідно договору міни посвідченого 18.01.2016 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком Олегом Валерійовичем, належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.5 ). Як вбачається із витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно акту обстеження умов проживання депутата Броварської міської ради Броварського району Київської області VIII скликання Левенцова В.В. , в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою не проживають (а.с. 7). Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме враховуючи, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за вказаною вище адресою не проживають більше року й не користуються квартирою, суд вважає за можливе визнати їх такими, що втратили право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved