Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] , Жидачівської міської ради (відповідачі), в якій просить: встановити факт проживання [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до смерті останньої, що наступила [INFO] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бережницької сільської ради, загальною площею 1,7936 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЛВ №084909 від 20.03.2007 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 13.05.2004 року №306 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010745100202. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] у с. Бережниця померла родичка позивачки [PERSON] і після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~до складу\~якої увійшла\~земельна ділянка\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва на\~території Бережницької\~сільської ради,\~загальною площею\~1,7936\~га,\~належна померлій\~на підставі\~Державного акту\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~Серія ЛВ\~№084909\~від 20.03.2007\~року.\~Від імені\~ [PERSON] \~у виконкомі\~Бережницької сільської\~ради було\~посвідчено заповіт\~в користь\~ [PERSON] \~за реєстраційним\~№61\~від 04.06.1998.\~На день\~смерті [PERSON] \~разом з\~нею проживала\~без реєстрації\~ [PERSON] . Спадщину за заповітом [PERSON] не прийняв, оскільки не вчиняв дій, передбачених законом щодо прийняття спадщини. Нотаріально посвідченою заявою від 01.03.2017 [PERSON] підтвердив, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Остання була одинокою жінкою, хворіла, а тому позивачка стала проживати з нею в с.Бережниця однією сім`єю, вела спільне господарство. Оскільки [PERSON] постійно проживала у с. Бережниця однією сім`єю із [PERSON] до часу відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила. Звернувшись 11.12.2020 в Жидачівську державну нотаріальну контору для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] отриала відмову у цьому, оскільки позивачка не є спадкоємцем до майна померлої, а заповіт від імені померлої в її користь не посвідчувався, родинний зв`язок між спадкоємцем та спадкодавцем відсутній та у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що є спадковим майном. Для визнання права позивачки на спадкове майно їй потрібно в судовому порядку встановити факт її проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Окрім того, позивачка не може оформити спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінал правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку, через його втрату. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву. Представник відповідача Жидачівської міської ради подав відзив на позовну заяву (а.с.37), в якому повідомив про відсутність на час розгляду справи в суді цієї справи матеріалів та іншої інформації, яка була б підставою щодо заперечення позову. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені у ньому обставини, та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому зрозумілі. Представник відповідача Жидачівської міської ради у судове засідання не з`явився, однак у поданому до суду відзиві просить розглядати справу за його відсутності. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про заміну відповідача його правонаступником (а.с.29), заяву про залучення в якості співвідповідача (а.с.31), заяву про розгляд підготовчого засідання за відсутності позивачки та його представника і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.38-39, 44), заяву про виклик свідків (а.с.47), заяву про відкладення розгляду справи (а.с.48, 52) Відповідачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимоги та розуміння наслідків визнання позову (а.с.43). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 22.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.25-26). Ухвалою підготовчого засідання від 01.04.2021залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] та правонаступника відповідача Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області Жидачівську міську раду (а.с.32-33). Ухвалою підготовчого засідання від 16.06.2021 відкладено підготовче засідання (а.с.40). Ухвалою підготовчого засідання від 30.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.45-46). Ухвалами судового засідання від 09.12.2021, 08.04.2022 відкладено розгляд справи (а.с.49, 53). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 04.06.1998 [PERSON] у с. Бережниця склала заповіт, згідно з яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.08.2013, [PERSON] померла [INFO] у с.Бережниця Жидачівського району Львівської області (а.с.9). Згідно з довідкою Бережницької сільської ради №692 від 22.02.2017, [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована в с. Бережниця до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Від імені [PERSON] у виконкомі Бережницької сільської ради було посвідчено заповіт в користь [PERSON] . На день смерті [PERSON] разом з нею проживала без реєстрації [PERSON] (а.с.10). Відповідно до Витягів зі Спадкового реєстру від 20.11.2020, від імені [PERSON] посвідчувався заповіт в с.Бережниця Жидачівського району Львівської області, який є чинний. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.12, 13). Довідкою відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.12.2020 встановлено, що згідно Книги записів державної реєстрації актів про право власності на земельну ділянку для фізичних осіб на території Бережницької сільської ради на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ №084909 від 20.03.2007. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Реєстраційний номер № [NUMBER] . Загальна площа земельних ділянок 1,7936 гектарів. Підстава: Розпорядження голови Жидачівської РДА від 13.05.2004 №306. Кадастрові номера земельних ділянок: 4621580600:01:000:0113, площа 1,1549 га; 4621580600:01:000:0778, площа 0,0896 га; 4621580600:02:000:1063, площа 0,2462 га; 4621580600:03:000:0767, площа 0,3029 га (а.с.17). Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №084909 від 20.03.2007 та планом меж земельної ділянки, який є складовою частиною цього Державного акта, [PERSON] на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 13.05.2004 №306 є власником земельних ділянки загальною площею 1,7936 га. Земельні ділянки розташовані на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010745100202 (а.с.18) Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 11.12.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що вона не є спадкоємцем майна померлого та відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) (а.с.15). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є племінницею [PERSON] , яка після смерті чоловіка проживала сама, дітей не мала. Оскільки [PERSON] хворіла та потребувала догляду, її спочатку забрала до себе вона, однак у подальшому з 2007 року [PERSON] перейшла проживати до свого будинку разом з [PERSON] , де вони жили спільно однією сім`єю, вели спільне господарство до смерті [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він є батьком позивачки, яка з 2007 року перейшла проживати разом з [PERSON] до будинку останньої. Проживала там постійно, доглядала [PERSON] , варила їсти, вели спільне господарство. Зміст правовідносин. Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відсутністю документального підтвердження факту постійного проживання позивачки разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості у позасудовому порядку юридично оформити спадщину після її смерті. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за законом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через його невизнання нотаріусом, який відмовив у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До правовідносин, які стосуються встановлення фактів, що мають юридичне значення, і які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Так, нормою частини 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, суд застосував норми статей 293 та 294 ЦПК України, які визначають зміст окремого провадження та встановлюють порядок розгляду справ даної категорії. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд зважає на роз`яснення, викладені у пунктах 1, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами щодо спадкування, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом положень статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] проживала не менше п`яти років разом із [PERSON] у с. Бережниця Жидачівського району Львівської області на момент відкриття спадщини (дня смерті [PERSON] , яка наступила 16.08.2013). Вони були поєднані спільним побутом та проживали спільно як сім`я. Ці обставина повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, які узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості та у сукупності є достатніми для встановлення факту проживання їх однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд зауважує, що перелік юридичних фактів, які підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд зазначає, що встановлення зазначеного вище факту породжує для\~позивачки юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди у реалізації нею права на спадкування за законом після смерті [PERSON] . Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] належало право власності на земельні ділянки загальною площею 1,7936 га в межах згідно з планом, які розташовані на території Бережницької сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЛВ №084909 від 20.03.2007, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010745100202. За життя [PERSON] зробила особисте розпорядження, склавши заповіт на [PERSON] . Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до якої входили належні їй права та обов`язки, які не припинилися внаслідок її смерті. Спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] будучи єдиним спадкоємцем за заповітом спадщину не прийняв, оскільки не вчинив дій, передбачених законом щодо її прийняття. Більше того, [PERSON] суду ствердив, що на спадщину після смерті [PERSON] не претендує та приймати її наміру не має, тобто, по суті, заявив про відмову від цієї спадщини, про що подав належним чином завірену заяву. З огляду на встановлений судом факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а також відсутність фактичних даних, які б свідчили про те, що [PERSON] заявляла про відмову від спадщини, тому суд доходить переконання, що [PERSON] вважається такою, що прийняла зазначену спадщину. Інших спадкоємців 1-4 черги за законом, які б мали право на спадкування після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право власності на земельні ділянки, яке набула у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1258, 1264, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved