Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства "Чисте місто" Козятинської міської ради, в якому просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожнь-транспортної, у розмірі 65000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 20.05.2020 близько 10:02 год. водій КП «Чисте місто» Козятинської міської ради [PERSON] , виконуючи свої трудові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем міні-навантажувачем марки «АVANT М750ЕІМТГ», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є КП «Чисте місто», рухаючись по вул. 1-го Травня в м.Козятині в напрямку вул. Я.Мудрого та на перехресті вулиць 1-го Травня та Космонавтів, не переконався в безпечності маневру, в порушення вимог п.п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху під час розвороту допустив зіткнення з мопедом марки «YAMAHA JOG», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався по належній смузі руху в попутному напрямку. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та змушений був лікуватися, поніс матеріальні витрати, які відшкодовані страховою компанією, та зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю, спричиненому ушкодженням здоров`я, та докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. За вказане вище правопорушення [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності. На підставі постанови суду від 03.08.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначених вимог вказали, що у зв`язку з даною подією позивач змушений змінити свій спосіб життя, лікувався, отримані травми впливають на виконання його трудових обов`язків, також певний час не міг займатись господарством. Відповідач надав суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Вказав, що заявлені витрати є неспівмірними їз складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на надання послуг не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та суперечать принципу розподілу таких витрат, у зв`язку з чим просить зменшити їх розмір. Також, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання 31.05.2020 не з`явився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що\~20.05.2020 сталась дорожно-транспортна пригода за участю її чоловіка, який їхав на скутері, та трактора, який належав КП «Чисте місто». Внаслідок даної пригоди її чоловік отримав травму руки та ноги, лікувався амбулаторно на протязі трьох тижнів. У зв`язку з ушкодженням здоров`я чоловік не міг виконувати роботу по домашньому господарству, яку вона змушена була виконувати самостійно. Також стан здоров`я вплинув на виконання його трудових обов`язків, оскільки він працює стрільцем у воєнізованій охороні. З цих підстав чоловік нервував. Вони не поїхали на відпочинок, який був запланований. Також був порушений його життєвий уклад. Відповідач, а також водій трактора навіть не поцікавилися його станом здоров`я та не запропонували ніякої допомоги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що\~є колегою по роботі та товаришує з позивачем. Після дорожньо-транспортної пригоди колеги по роботі [PERSON] постійно допомагали, а він неодноразово допомагав останньому вдома по господарству. [PERSON] постійно нервував через свою фізичну неспроможність. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін і дослідивши докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 20.05.2020 близько 10:02 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за тих обставин, що водій КП «Чисте місто» Козятинської міської ради [PERSON] , виконуючи свої трудові обов`язки, керуючи технічно справним автомобілем міні-навантажувачем марки «АVANT М750ЕІМТГ», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є КП «Чисте місто», рухаючись по вул. 1-го Травня в м. Козятині в напрямку вул.\~Я.Мудрого, на перехресті вулиць 1-го Травня та Космонавтів не переконався в безпечності маневру та в порушення вимог п.п.10.1,10.4 Правил дорожнього руху під час розвороту допустив зіткнення з мопедом марки «YAMAHA JOG», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по належній смузі руху в попутному напрямку. 22.05.2020 відомості про дану подію було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020020170000419 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно з постановою слідчого СВ Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області від 24.06.2020 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020020170000419 від 20.05.2020 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, закрито у зв`язку із відсутністю в даному діянні в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та ухвалено вирішити питання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху в порядку ст.124 КУпАП (а.с.25-26). Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 03.08.2020 у справі про адміністративне правопорушення №133/2034/20 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.27). Данна постанова набрала законної сили. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій [PERSON] є встановленим та доказуванню не потребує. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди власником транспортного засобу міні-навантажувача марки «АVANT М750ЕІМТГ», д.н.з. [NUMBER] , був виконавчий комітет Козятинської міської ради (а.с.22). Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами ч.2 ст.1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Під час зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем - Комунальним підприємством "Чисте місто" Козятинської міської ради, що підтверджується подорожнім листом вантажного автомобіля від 20.05.2020 (а.с.21). Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Зміст статей 1187 та 1172\~ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, Таким чином, неправомірними діями [PERSON] , який на час вчинення ДТП виконував покладенні на нього відповідачем трудові обов`язки, завдано [PERSON] моральну шкоду, яка підлягає стягненню з Комунального підприємства "Чисте місто" Козятинської міської ради. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу міні-навантажувача «АVANT М750ЕІМТГ», д.н.з. [NUMBER] , Комунального підприємства "Чисте місто" Козятинської міської ради була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА». Матеріальна шкода позивачу відшкодована, що сторонами не заперечується. Відповідно до висновку експерта №68 від 29.05.2020 у [PERSON] виявлено ушкодження: дві садни на тильній поверхні правої кисті, забій правої кисті та правого променево-зап`ястного суглобу, що супроводжувався набряком, синцем, обмеженням руху, синець на передній поверхні правого колінного суглобу. Забій правої кисті та правого променево-зап`ястного суглобу є легким тілесним ушкодженням, що спричинило короткочасний (понад 6 діб, не більше 21 доби) розлад здоров`я. Інші ушкодження мали місце незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше, як шість днів, за цим критерієм відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.18-19). Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода\~відшкодовується грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб.\~Розмір грошового\~відшкодування моральної\~шкоди визначається\~судом залежно\~від характеру\~правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості.\~Моральна шкода\~відшкодовується незалежно\~від майнової\~шкоди,\~яка підлягає\~відшкодуванню,\~та не\~пов`язана\~з розміром\~цього відшкодування\~(ч.ч.\~3,\~4\~ст. 23 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2\~ст. 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5\~ст.1187 ЦК, п.1\~ч.2\~ст. 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до\~закону\~зобов`язана відшкодувати шкоду. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Надаючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягала у зміні способу його життя, оскільки після дорожньо-транспортної пригоди останній був змушений лікуватись, а також у погіршенні стану здоров`я, що вплинуло на виконання трудових обов`язків, та в порушенні нормального способу життя позивача, оскільки він не міг виконувати роботу по господарству. Крім того, душевні страждання [PERSON] обумовлюються переживаннями щодо пасивної поведінки відповідача, пов`язаної з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, тривалості його страждань, позбавлення позивача можливості реалізації своїх планів, виконання трудових обов`язків, суб`єктивного відношення до вчиненого відповідача. Враховуючи вище викладене, а також, \~виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позов частково і визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, в сумі 20000 грн. Також [PERSON] просить стягнути з Комунального підприємства "Чисте місто" Козятинської міської ради на його користь понесені ним витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.6\~ст. 137 ЦПК України\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У ч. 3\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6\~ст.137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/14338/19-ц від 01.12.2021. Відповідач у відзиві заперечує щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесену позивачем, просить їх зменшити. Однак ним не наведено належного обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також їх неспівмірності. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Дем`янюком В.Б. укладено договір про надання професійної правничої допомоги б/н від 19.08.2020 та додатковий договір до договору про надання правової допомоги від 19.08.2020. Відповідно до акта виконаних робіт від 28.12.2020 та 31.05.2022 за договором б/н від 19.08.2020 про надання професійної правничої допомоги та додаткової угоди від 19.08.2020 до вказаного договору адвокатом надано клієнту такі послуги: вивчення наданих клієнтом документів, надання консультації - 500,00 грн.; підготовка позовної заяви - 1000 грн.; ведення судового процесу в суті, виступ в - 1500 грн. Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу становить 3000,00 грн. Згідно з квитанцією від 19.08.2020 № 16 (а.с.14) [PERSON] внесено плату адвокату Дем`янюку Р.В. у розмірі 3000 грн. Отже, суд, виходячи з принципу змагальності, критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 3000 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial