Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

позивач [PERSON] 15 лютого 2022 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання в Західноукраїнському національному університеті (м.Тернопіль), в розмірі 5000 грн щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Рішенням Бориславського міського суду з відповідача в примусовому порядку стягувалися аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 30% доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Після досягнення донькою повноліття, у зв`язку з навчанням у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі на денній формі навчання на платній основі, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку на час навчання. Відтак, за рішенням Бориславського міського суду видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3 000 грн. на утримання [PERSON] , [INFO] , на час навчання, починаючи з 06.11.2020. Донька [PERSON] у 2021 році закінчила навчання у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі та цього ж року вступила на навчання в Західноукраїнський національний університет (м.Тернопіль), у зв`язку з чим потрібні кошти на навчання, харчування, доїзд до навчального закладу тощо. Відповідач повідомив виконавчу службу про закінчення донькою навчання у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі, після чого державний виконавець припинив стягнення аліментів за виконавчим листом. Отже, є необхідність у зверненні до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув двічі, належним чином був повідомлений про дату, час і місце судових засідань, причин своєї неявки не повідомив, правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1-ч.3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка на цей час є повнолітньою. Шлюб [PERSON] та [PERSON] розірвано 03 лютого 2006 року. Наведене стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС м.Борислава Львівської області 10 квітня 2002 року, копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Суд встановив, що рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 18 лютого 2021 року у справі №438/1472/20 задоволено позов [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на час навчання у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 06 листопада 2020 року, але не більше як до досягнення дитиною 23 років. На момент ухвалення вказаного рішення суду повнолітня донька сторін, [PERSON] , навчалася у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі, що було однією з підстав задоволення відповідних позовних вимог. З матеріалів справи також випливає, що [PERSON] у 2021 році закінчила навчання у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі, що стало підставою для припинення виконання рішення Бориславського міського суду Львівської області від 18 лютого 2021 року, яким призначено стягувати аліменти «на час навчання». Суд встановив, що повнолітня [PERSON] закінчила навчання в попередньому навчальному закладі. Вступ в інший навчальний заклад та потреба у зв`язку з цим в матеріальному утриманні є предметом розгляду у даній цивільній справі. Так, суд встановив, що повнолітня [PERSON] після закінчення навчання у Дрогобицькому механіко-технологічному коледжі вступила в інший навчальний заклад, продовжує навчання. При цьому, проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою приватного підприємства «Борислав-Комфорт» від 09 грудня 2021 року. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 199 СК України: якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд встановив, що повнолітня донька сторін [PERSON] з 01 вересня 2021 року навчається на заочній формі навчання. Зокрема, навчається в Західноукраїнському національному університеті (м.Тернопіль), термін закінчення навчання - 30 червня 2025 року, вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 52210 грн, що стверджується довідкою зазначеного навчального закладу від 25 листопада 2021 року № 432, копією договору про надання платної освітньої послуги №381406 від 10.08.2021. У зв`язку з навчанням [PERSON] на платній формі навчання, в іншій області, вона потребує матеріальної допомоги, оскільки необхідно кошти на харчування, доїзд до навчального закладу, оренду житла тощо. Навчання позбавляє її можливості утримувати себе самостійно в повному обсязі. Позивач не може самостійно утримувати доньку, яка навчається і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Як зазначає позивач, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи, що позивач у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки несе витрати, - суд вважає, що повнолітня донька сторін потребує матеріальної допомоги, а тому є підстави для стягнення аліментів з відповідача. Виходячи з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, беручи до уваги обставини, визначені в ч.1 ст.182 СК України, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки, [PERSON] , на час навчання в розмірі, про який просить позивач, - 5000 гривень щомісячно, і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення двадцяти трьох років. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам повнолітньої дитини сторін. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів. Таким чином, судовий збір за розгляд позовної заяви щодо стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 992,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, яка підлягає застосуванню в силу ст. 201 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Outcome: approved