Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вимоги мотивовані тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.2004 року Серії [NUMBER] виданого Придніпровським райвиконкомом, договору дарування від 02.03.2006 року Серії ВСО № 925730, зареєстрованого приватним нотаріусом Черкаського міського округу Лічевецькою Л.Г. та договору дарування від 27.08.2021 року Серії № НРК 597915, зареєстрованого приватним нотаріусом Черкаського міського округу Лічевецькою Л.Г., на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно акту опитування сусідів від 05.01.2022 року № 003 за підписом голови комітету самоорганізації населення «Комітету мікрорайону «Припортовий», зареєстрований за адресою кв. [ADDRESS] [PERSON] не проживає з березня 2007 року по теперішній час. Він не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою він не цікавиться. Вказує, що перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Також, позивач зазначає, що відповідач успадкував, згідно заповіту 14.01.2014 року, 1/2 частину квартири у [ADDRESS] , спадкова справа № 67795415, витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 65112259. А тому. На її думку, відповідач житлом забезпечений. Факт реєстрації у даній квартирі відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію на протязі багатьох років. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . 15 лютого 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що один раз відповідача бачила, він проходив двором. Він, навіть, не зустрів свою мати (позивачку) і навіть не хотів з нею розмовляти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач являється їй онуком, він не проживає в даній квартирі вже дуже давно, десь років 20. Зараз він проживає разом з батьком і бабусею в двохкімнатній квартирі, він ніде не працює. В квартирі у мами речей відповідача немає. Суд на підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача за дорученням [PERSON] , покази свідків [PERSON] [PERSON] , вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 16 лютого 2004 року, квартира за адресою [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та членам її сімї [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до Договору дарування частини квартири від 02 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г., [PERSON] (дарувальник) передав 1/3 частину квартири у власність [PERSON] (обдаровуваної) безоплатно за адресо: [ADDRESS] . Відповідно до Договору дарування частини квартири від 27 серпня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г., [PERSON] (дарувальник) передав 1/3 частину квартири у власність [PERSON] (обдаровуваної) безоплатно за адресо: [ADDRESS] . Як вбачається з Відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 16.11.1988 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Оскільки, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважної причини більше шести місяців. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі ст. ст. ст.ст. 316, 317, 319, 391, 321 ЦК України України,

Outcome: approved