Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

02 березня 2022 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Від імені померлого [PERSON] виконкомом Сморжівської сільської ради заповіт не посвідчувався. Після смерті спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося наступне спадкове майно: земельні ділянки на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що належали [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ №073001. Спадкоємець за законом до майна померлого [PERSON] є його дружина - [PERSON] , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на момент смерті спадкодавця проживала з ним за однією адресою та розпоряджалася належним їм спільним майном, однак не змогла оформити своїх спадкових прав. Маючи намір оформити спадщину після смерті [PERSON] , позивач звернулася до Приватного нотаріуса Комарницької Н.І., однак даним нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини. Позивач - [PERSON] отримала відмову від нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину та роз`яснення, що вона може подати заяву до Радехівського районного суду Львівської області для вирішення питання спадкування права на земельну ділянку. З огляду на вищезазначене позивач - [PERSON] не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому у позивача виникає необхідність звернутися з позовом до суду за визнанням права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 073001 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13449 від 26 лютого 2001 року виданого на ім`я [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 1,1092 га, кадастровий номер: 4623985500:03:000:1028 та земельну ділянку загальною площею 0,2489 га, кадастровий номер: 4623985500:04:000:1069 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка- [PERSON] , який помер [INFO] , що належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії II-ЛВ №073001, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 26 лютого 2001 року за №13449. Судові витрати покласти на сторону позивача (а.с.3-10). 11 травня 2022 року ухвалою Радехівського районного суду Львівської області в підготовчому засіданні залучено до участі у справі співвідповідача [PERSON] (а.с.47). У підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи просить проводити без його участі, позов підтримує повністю та просить задовольнити (а.с.67). Представник відповідача Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі представника (а.с.65-66). Співвідповідач [PERSON] скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.61-64). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , видане 14 лютого 2000 року Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.13). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.10.1963 року виданого у м. Броди ЗАГС Львівської області, [PERSON] народився [INFO] у с. Щуровичі Бродівського району Львівської області, батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 7 листопада 1967 року виданого Сморжівською сільською радою Радехівського району Львівської області, [PERSON] ( [INFO] ) і [PERSON] ( [INFO] ) одружилися 7 листопада 1967 року, про що зроблено відповідний актовий запис №15. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.16). Спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] становить земельна ділянка площею 1,3582 га, яка складається із двох земельних ділянок площею 1,1092 га та площею 0,2489 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області і які належали [PERSON] , згідно Державного акту на право приватної власності на земемлю, серії ІІ-ЛВ №073001 виданого Радехівською РДА Львівської області 26.02.2001 року і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №13449 (а.с.18). З довідки №761 від 17.11.2021 року, виданої Лопатинською селищною радою Червоноградського району Львівської області вбачається, що гр. [PERSON] , [INFO] був зареєстрований до дня смерті [INFO] , по [ADDRESS] . На день смерті [INFO] [PERSON] разом з ним були зареєстровані і проживали наступні особи: [PERSON] , [INFO] - свекруха; [PERSON] , [INFO] - дружина; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] - внучка. Від імені померлого [PERSON] виконкомом Сморжівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.17). Згідно матеріалів спадкової справи №200/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Комарницької Н.І. із заявою про прийняття спадщини зверталася дружина померлого спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.26, 53-60). Наведене дає підстави вважати, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача його законних прав та інтересів, є те, що він позбавлений у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved