Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У вересні 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтований тим, що позивачці на праві приватної власності належить будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із довідкою виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 30.08.2021 в будинку [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1970 р.н., та [PERSON] , 1970 р.н. Відповідачі по справі в будинку не мешкають, особистих речей не мають, ключі від житла у відповідачів відсутні, плату за комунальні послуги та електроенергію не здійснюють. Зазначила, що такі дії зі сторони відповідачів створюють перешкоди в здійснені у повному обсязі права володіння, користування та розпорядження власністю, особливе значення це має при отриманні від держави субсидій на оплату комунальних послуг та електроенергії. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с.68). Відповідачі в судові засідання, призначені на 24.11.2021, 14.12.2021, 18.01.2022, 08.02.2022, 01.03.2022, 25.05.2022 не з`явилися, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 128-131 ЦПК України, повідомлялися про час, дату і місце судового розгляду (судова повістка, оголошення на сайті судової влади про виклик). Відповідно до довідки виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №2905/08-27 від 08.11.2021 громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.23). Відповідно до довідки виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №3089/08-27 від 25.11.2021 громадянин [PERSON] , 1970 р.н., зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.23). На адресу реєстрації відповідачів судом направлялися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви із додатками та судові повістки, які повернулися на адресу суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 60,61,70,75), «за закінченням терміну зберігання» (а.с.44,45). У зв`язку з виявленням порушень законодавства та недоліків у роботі відділень поштового зв`язку АТ «Укрпошта», судом постановлено окрему ухвалу. На виконання окремої ухвали суду надійшли пояснення директора Запорізької філії АТ «Укрпошта», відповідно до яких судові повістки №6908900998078 та №6908900998060 надійшли до відділення поштового зв`язку № 70441 с. Біленьке 25.11.2021. Листоноша брала вищевказані рекомендовані листи в доставку, але виявилось, що адресат не проживає за даною адресою. 28.12.2021 рекомендовані листи були повернуті відправнику, із зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання». Судові повістки №6908901049126 та №6908901049118 надійшли до відділення поштового зв`язку № 70441 28.12.2021. Відповідно до пояснювальної записки начальника відділення поштового зв`язку № 70441 через велику завантаженість у роботі дані листи не були вчасно (протягом трьох робочих днів) повернуті за зворотною адресою (а.с.71-72 ). Згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачі про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Позивачка та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 10.08.2021 шлюб між ним було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.6). На підставі договору дарування від 18.08.2017 року зареєстрованого реєстрі за №3716, позивачці належить Ѕ частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-8). На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.07.2009 року зареєстрованого реєстрі за №886, позивачці належить Ѕ частка житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Даний факт також підтверджується витягом №7554782 від 29.07.2009 з Державного реєстру правочинів (а.с. 10). Згідно із довідкою відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №3244/01-06 від 30.08.2021 у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1965 р.н., [PERSON] , 1970 р.н., [PERSON] , 1970 р.н. (а.с. 12). Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 22.09.2021, затвердженого секретарем Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, було встановлено, що в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , 1965р.н., яка є власником будинку. Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON] , громадянин [PERSON] , [INFO] , та громадянин [PERSON] , [INFO] за даною адресою не проживають. На момент обстеження особистих речей [PERSON] та [PERSON] не виявлено (а.с. 13). Факт права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] підтверджується інформаційною довідкою №283377561 від 08.11.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3-4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із порівняльного аналізу ст. 383, 391, 405 ЦК України та ст. 150, 156 ЖК УРСР, слід дійти висновку, що положення ст. 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення ст. 405 ЦК України, ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У цій справі, інтереси позивача, як власника житла, перевищують інтереси відповідачів, оскільки саме позивачем здійснюються витрати щодо утримання свого будинку, сплачуються комунальні послуги, проте, відповідачі спільного господарства із позивачем не ведуть, участі в утриманні майна не беруть, комунальних послуг не сплачують. Факт реєстрації відповідачів, тягне за собою додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг, неможливість власницею будинку оформити субсидію, що завдає позивачці матеріальну шкоду. Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти їх з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі по 454 грн з кожного (а.с.2).

Outcome: approved