Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне\~товариство «Діамантбанк»(далі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ТОВ «Константа», про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позову вказує, що 29 грудня 2008 року між ТОВ «Константа» та Акціонерним банком «Діамант», правонаступником прав і обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк» був укладений договір кредитної лінії № 541, відповідно до умов якого Банк відкрив ТОВ «Константа» невідновлювальну кредитну лінію строком до 28 грудня 2009 року в сумі 800000,00 грн., зі сплатою 25% окремими траншами згідно додаткових угод у наступних розмірах: 30.12.2008 року 60000,00грн., 30.01.2009 року 72233,82грн., 27.02.2009 року 290000,00грн., 15.05.2009 року 377766,18грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Константа»за кредитним договором, між Банком та фізичною особою [PERSON] був укладений договір іпотеки земельної ділянки № 541/2 від 29.12.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 8888, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку Банку нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0800 га, у межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] ; кадастровий № 2310100000:04:041:0337 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Константа»кредит в розмірі 800000,00 грн., а ТОВ «Константа»в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує з червня 2009 року. Станом на 02 серпня 2016 року загальна заборгованість ТОВ «Константа»за кредитним договором складає 813219,16 грн. Позивачем, на виконання ст. 35 Закону України «Про іпотеку», на адресу ТОВ «Константа» надсилалися вимоги щодо погашення простроченої заборгованості, однак викладені в листах вимоги не були виконані. З наведених підстав просить в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 541 від 29.12.2008 року в сумі 813219,16 грн. з яких: заборгованість по сплаті процентів за період з 01.10.2012р. по 29.09.2015р. 599319,30грн., заборгованість по сплаті пені з період з 01.10.2014р. по 30.09.2015р. 46000,21грн., заборгованість по сплаті процентів за період з 30.09.2015р. по 01.08.2016р. 167899,65грн. на підставі Договору іпотеки № 541/2 від 29.12.2008р. звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку площею 0,0800 га, у межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] ; кадастровий №2310100000:04:041:0337 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить на праві власності [PERSON] початковою ціною 260123,00 грн., встановленою на підставі Висновку про вартість майна від 29.08.16 № 641, шляхом продажу вказаного \~ \~ \~ \~предмету іпотеки ПАТ «ДІАМАНТБАНК» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати, які були понесені банком на сплату судового збору в розмірі 12198,29 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2017 позов Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до [PERSON] , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Константа», про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2020 задоволено заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення, заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2017 скасовано, справу призначено до нового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відзиву на позовну заяву відповідач, представник відповідача не надали. Представник відповідача, відповідач у судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому ЦПК України порядку. Представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити у позові з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 29.12.2008р. між а АБ «Діамант», правонаступником якого є ПАТ «ДІАМАНТБАНК» (на підставі Статуту товариства від 21.05.2015р.) та ТОВ «Константа» в особі генерального директора Альшана Володимира Абрамовича, був укладений Договір кредитної лінії № 541, відповідно до якого, позивач відкрив відповідачу не відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів строком до 28.12.2009 р. в сумі 800000 грн., окремими траншами у наступних розмірах: 30.12.2008 року 60000,00грн., 30.01.2009 року 72233,82грн., 27.02.2009 року 290000,00грн., 15.05.2009 року 377766,18грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% річних, а також 5 додаткових угод до основного договору, якими регулюється порядок та строки надання кредитних траншів (а.с.9-16).\~\~ З матеріалів справи вбачається, що Банк належним чином виконав свої обов`язки за Кредитним договором, відкривши Позичальнику позичковий рахунок та надавши обумовлені Кредитним договором грошові кошти у повному обсязі: за додатковою угодою № 2 до Кредитного договору 30 грудня 2008 року Банк надав Позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 60000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 копійок); за додатковою угодою № 4 до Кредитного договору, 30 січня 2009 року Банк надав Позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 72233,82 гривень (сімдесят дві тисячі двісті тридцять три гривні 82 копійки); за додатковою угодою № 5 до Кредитного договору 27 лютого 2009 року Банк надав Позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 290000,00 гривень (двісті дев`яносто тисяч гривень 00 копійок); за додатковою угодою № 6 до Кредитного договору 15 травня 2009 року Банк надав Позичальнику транш кредитних коштів у розмірі 377766,18 гривень (триста сімдесят сім тисяч сімсот шістдесят шість гривень 00 копійок). Таким чином загальна сума отриманих коштів Позичальнику від Позивача складає 800000,00 грн. Відповідно до п. 3.2. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався здійснювати повернення фактично отриманого кредиту шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту на Позичковий рахунок та сплачувати щомісячно, не пізніше останнього робочого дня місяця, проценти відповідно до умов п. 1.2. Кредитного поговору. Починаючи з червня 2009 року позичальник припинив належне виконання прийнятих на себе договірних зобов`язань за Кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, відповідно до встановленого Кредитним договором графіку. Банк неодноразово звертався до позичальника з вимогами щодо погашення простроченої заборгованості, що підтверджується листами № 725-01/11 від 15.06.09р., № 878-01/11 від 13.07.09р., № 1048/01/12 від 19.08.09р., № 1111-01/12 від 08.09.09р., № 940-01/10 від 04.09.15р., які залишилися без виконання. 30 листопада 2015 року Господарським судом Запорізької області у справі № 908/5221/15 прийнято рішення, яким позовні вимоги ПАТ «ДІАМАНТБАНК»: задоволено у повному обсязі, з ТОВ «Константа» стягнуто заборгованість у сумі 645319,51 грн. з яких: 599319,30 грн. - прострочена заборгованість за Кредитним договором зі сплати процентів за період з 01.10.2012р. по 29.09.2015р., 46000,21 грн. - заборгованість по сплаті пені період з 01.10.14р. по 30.09.15р. Вказане рішення Господарського суду Запорізької області набрало законної сили та на дату звернення до суду невиконане, що підтверджується витягом інформації про виконавче провадження (а.с.47-52). Частиною 3 п. 3.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний щомісячно протягом строку дії цього договору не пізніше останнього робочого дня поточного місяця сплачувати проценти за користування кредитом, що нараховані по 24 число такого місяця, включно, у визначеному згідно умов Договору розмірі, та забезпечити повну сплату процентів за кредитом у дату закінчення дії кредитної лінії шляхом перерахування грошових коштів на рахунок № [NUMBER] в ПАТ «Діамантбанк». Пунктом 8.2. Договору кредитної лінії визначено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Виходячи з системного аналізу ст.ст. 526, 599, 611, 1048 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та змісту умов Кредитного договору, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителів від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора на отримання процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій. За таких обставин, Банком на підставі ст. 1048 ЦК України, абз. 3 п. 3.2. Кредитного договору, за період з 30.09.2015р. по 01.08.2016р. нараховано суму процентів за користування кредитними коштами у розмірі 167899,65 грн. З урахуванням цього, станом на 02 серпня 2016 року загальна заборгованість позичальника за Кредитним договором становить 813219,16 грн., з яких: 599319,30 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 01.10.2012р. по 19.09.2015р., що стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.11.2015р. по справі №908/5221/15; 46000,21 грн. - заборгованість по сплаті пені за період з 01.10.14 по 30.09.15, що стягнута рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.11.2015р. по справі № 908/5221/15; 167899,65 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 30.09.2015р. по 01.08.2016р. (включно), нарахованих Позичальнику згідно з умовами Кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між Банком та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір іпотеки земельної ділянки №541/2 від 29.12.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. та зареєстрований в реєстрі за №8888, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0800 га, у межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] ; кадастровий № 2310100000:04:041:0337 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.17-19). У зв`язку з невиконанням позичальником своїх договірних зобов`язань по поверненню суми наданого кредиту та сплаті процентів за користування кредитними коштами, Банк звернувся до іпотекодавця [PERSON] з вимогою №226-01/22 від 15.03.2016погасити в тридцяти денний строк з дати отримання цієї вимоги заборгованість за кредитним договором у сумі 2147151,79 грн., у випадку невиконання якої буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, яка була вручена 22.03.2016 (а.с.46). Вимога залишилась без виконання, у зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовною заявою до майнового поручителя [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку», одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). З огляду на вказане, Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу на підставі статті 38 Закону. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Відповідно до п. 7.1. Договору іпотеки, іпотекодежатель має право отримати задоволення вимог за зобов`язаннями за рахунок предмету іпотеки у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язання, а також якщо іпотекодавець порушив будь-який з обов`язків, що зазначені у п. 5.3.1 п. 5.3.9 цього Договору, у випадку, якщо іпотекодавець порушив будь-яку з гарантій іпотекодавця, що зазначені у статті 2 цього договору. Згідно п. 7.3 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором здійснюється на підставі цього договору, виконавчого напису нотаріуса або за рішенням суду. Пунктом 7.4 договору сторони визначили, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору шляхом: продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, вказаною в п. 1.4 цього Договору. Цим договором іпотекодавець уповноважив іпотекодержателя подавати та отримувати від імені іпотекодавця довідки та документи, які необхідні для підготовки предмета іпотеки до продажу, сплачувати всі необхідні платежі, підписати договір купівлі-продажу предмета іпотеки, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з продажем предмету іпотеки. У разі продажу предмета іпотеки, іпотекодавець доручив іпотекодержателю отримати грошові кошти, виручені від продажу, та спрямувати їх на погашення витрат іпотекодержателя та заборгованості за кредитним договором. Процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. За змістом припису частини другої статті 35 Закону визначена у частині першій цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотеко держателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили. Зазначені висновки про застосування положень Закону України «Про іпотеку» у подібних правовідносинах викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі №310/11024/15-ц, і відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин. Таким чином, оскільки умовами договору іпотеки земельної ділянки №541/2 від 29.12.2008 передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», звернувшись до суду з позовною вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», позивач як іпотекодержатель обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed