Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить: 1.Визнати протиправним та скасувати Наказ №43-К Грузчанської гімназії Кролевецької міської ради від 08.11.2021 року про відсторонення [PERSON] від роботи та допустити його до роботи на займаній посаді. 2. Зобов`язати співвідповідача виплатити [PERSON] невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення його від роботи. 3. Стягнути понесені судові витрати. Позивач [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2019 року він працює вчителем фізичної культури в Грузчанскій гімназії Кролевецької міської ради. 08 листопада 2021 року тимчасово виконуючим обов`язки директора гімназії видано наказ №43-К про відсторонення позивача від виконання роботи за посадою вчителя фізичної культури з 08 листопада 2021 року на час відсутності щеплення проти COVID -19, без збереження заробітної плати. Вказане відсторонення від роботи позивач вважає порушенням його права на працю, гарантованого Конституцією України і таким, що суперечить приписам статті 46 Кодексу законів про працю України та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначив, що на час винесення наказу про його відсторонення від роботи Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб» щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 не було включено до обов`язкових календарних щеплень. Згідно наказу Грузчанскої гімназії Кролевецької міської ради від 28 лютого 2022 року №6-К його поновлено на роботі на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 року №380 до завершення воєнного стану, тому свою позовну заяву він підтримав, просив її задовольнити з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача Соловей І.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на право працедавця відсторонювати від роботи працівника, діяльність якого може призвести до зараження цих працівників та поширення інфекцій. Відповідач підпадає під перелік професій, затверджений наказом МОЗ від 4 жовтня 2021 року № 2153 та не зробив щеплення від респіраторної хвороби COVID-19. Також просила врахувати те, що згідно наказу Грузчанскої гімназії Кролевецької міської ради від 28 лютого 2022 року №6-К [PERSON] поновлено на роботі на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25.02.2022 року №380 до завершення воєнного стану. Представник співвідповідача відділу освіти Кролевецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу часу для пред`явлення документу, що підтверджує сплату судового збору (а.с.17). Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року відкрито провадження по справі і постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 10 січня 2022 року (а.с.22). 25 листопада 2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.24). Ухвалою суду від 10 січня 2022 року постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 25 січня 2022 року (а.с.51). 25 січня 2022 року розгляд судового засідання не відбувся в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Розгляд підготовчого судового засідання відкладено на 10 лютого 2022 року (а.с.62-65). Ухвалою від 10 лютого 2022 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача відділ освіти Кролевецької міської ради, підготовче судове засідання закрите, призначено справу до розгляду на 17 березня 2022 року (а.с.75). В зв`язку з введенням 24 лютого 2022 року воєнного стану в Україні, згідно Указу Президента України №64/2022, розгляд справи 17 березня 2022 року не відбувся. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши думку учасників судового засідання. Об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Позивач [PERSON] з 02 вересня 2019 року працював на посаді вчителя фізичної культури в Грузчанській гімназії Кролевецької міської ради. 04 листопада 2021 року за повідомленням Грузчанської гімназії Кролевецької міської ради від 04.11.2021 року №222 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», [PERSON] було ознайомлено з наказом МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 року та до 5 листопада 2021 року надано час для пред`явлення документу, який підтвердить наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. Також було повідомлено, що у разі не надання необхідного документу, [PERSON] 08 листопада 2021 року буде відсторонений від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 року №1645 (а.с.10). 08 листопада 2021 року згідно наказу т.в.о.директора Грузчанської гімназії Кролевецької міської ради №43-К «Про відсторонення від роботи [PERSON] » останнього відсторонено від роботи з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19 без збереження заробітної плати (а.с.4). Відповідно до повідомлення Грузчанської гімназії Кролевецької міської ради від 04.11.2021 року №222 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19», [PERSON] було ознайомлено з наказом МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 року (а.с.10). Згідно з медичною карткою та особистою медичною книжкою, серія АН№348800, [PERSON] 25.11.2021 року пройшов медичний огляд, визнаний придатний для посади вчителя (а.с.26). Згідно наказу Грузчанської гімназії Кролевецької міської ради від 28.02.2022 року № 6-К «Про поновлення на роботі», [PERSON] поновлено на роботі (а.с.94). Відповідно до довідки про доходи відділу освіти Кролевецької міської ради від 09.11.2021 року, виданої позивачу, заробітна плата за вересень 2021 року становить 10312, 55 грн, за жовтень 2021 року 9450, 27 грн. (а.с. 7). Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Конституційний Суд України у Рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене. Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Трудові відносини в Україні врегульовані ст. 1 КЗпП України. Статтею 21 КЗпП України проголошена рівність трудових прав громадян та заборонена будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема, й обмеження прав працівників залежно від стану їхнього здоров`я. Як визначено в ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Таким чином, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, який визначений статтею 46 Кодексу, не є вичерпним; в той же час підстави для відсторонення працівника від роботи мають бути визначені виключно актами законодавства України. Згідно з ч. 1 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. В той же час, ч. 2 ст. 12 вказаного Закону, на яку відповідач посилається в наказі, як на підставу відсторонення позивача від роботи, передбачає, що працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Таким чином, статтею 12 Закону обов`язковими визначено щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця та туберкульозу; щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 за статтею 12 Закону до переліку обов`язкових не віднесено. В той же час, ч. 2 ст. 12 Закону визначає, що вказаний перелік хвороб, щеплення від яких можуть бути визнані обов`язковими для певного кола працівників, може бути розширений, а відмова чи ухилення працівника від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, є підставою для його відсторонення від роботи. З аналізу вказаних норм слідує висновок, що підставою для відсторонення працівника від роботи є його ухилення чи відмова не від будь-якого щеплення, а лише від обов`язкового профілактичного щеплення для даного кола працівників. Крім того, порядок відмови особи від обов`язкового медичного щеплення визначений ч. 6-7 ст. 12 Закону, в якому зазначено, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків; відомості про профілактичні щеплення, поствакцинальні ускладнення та про відмову від обов`язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку і вносяться до відповідних медичних документів. Так, на час винесення наказу, перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення визначаються відповідним календарем, що встановлено статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Норми вказаного Календаря, який затверджений наказом МОЗ України від 16 вересня 2011 року № 595, також визначають, що саме цей календар встановлює перелік обов`язкових профілактичних щеплень та оптимальні строки їх проведення. Розділ IV вищевказаного Календаря визначає конкретний перелік захворювань та відповідних категорій осіб за віком чи видом роботи, які підлягають щепленням на епідемічних територіях та за епідемічними показаннями. Однак, захворювання COVID-19 та щеплення проти нього відсутні у будь-якому із розділів Календаря профілактичних щеплень, у зв`язку з чим щеплення проти такого захворювання не набуває статусу обов`язкового профілактичного згідно з вимогами Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу), передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. На підставі викладеного суд робить висновок, що відсторонення від роботи може бути реалізовано виключно на підставі закону, а не підзаконних актів у вигляді чи то постанови Кабінету Міністрів України, чи то наказу окремого Міністерства, оскільки безумовно є втручанням у права людини на працю та заробіток працею на життя шляхом його обмеження в силу положень пункту 1 статті 92 Конституції України. Обов`язковість профілактичного щеплення від COVID-19 для працівників закладів освіти введена Наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08 листопада 2021 року. Отже, лише з цієї дати у позивача виник обов`язок пройти профілактичне щеплення протягом розумного строку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ще 04 листопада 2021 року підготував повідомлення про обов`язковість вакцинації, де було зазначено, що позивач повинен до 5 листопада 2021 року надати документ, який підтвердить наявність профілактичного щеплення проти COVID-19. 08 листопада 2021 року відповідач відсторонив позивача від роботи, не забезпечивши при цьому позивачу можливості пройти медичний огляд, надати підтверджуючі документи, не переконавшись у відсутності у позивача протипоказань для щеплення та не отримавши належних доказів відмови чи ухилення від профілактичного щеплення. Крім цього, оскаржуваний наказ не містить вказівки на конкретну підставу відсторонення від роботи та строку такого відсторонення. За наведених обставин, відсторонення позивача від роботи є незаконним, а тому позовна вимога позивача щодо скасування наказу про його відсторонення від роботи та допущення його до роботи на посаді вчителя фізичної культури є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення середнього заробітку за час відсторонення, суд виходить з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Також, абзацом 3 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. Аналіз даного роз`яснення дає підстави для висновку, що у випадку незаконного відсторонення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою. Згідно з наявної в матеріалах довідки-розрахунку заробітна плата позивачу нараховується та виплачується відділом освіти Кролевецької міської ради, тому стягнення середнього заробітку позивача слід стягнути з співвідповідача, а саме з відділу освіти Кролевецької міської ради. Відповідно до ст. 235 КЗпП України з співвідповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 листопада 2021 року по 27 лютого 2022 року включно, тобто до поновлення його на роботі. Розмір середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу, обрахований на підставі довідки про доходи від 09 листопада 2021 року, наданої відділом освіти Кролевецької міської ради, становить: 470,54 грн. (середньоденна заробітна плата) х 77 (кількість робочих днів вимушеного прогулу) = 36 231, 58 грн. Суму середнього заробітку визначено без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення.

Outcome: approved