Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача такий. 11 жовтня 2021 року [PERSON] (далі - також позивач) подав до суду позовну заяву до селянського фермерського господарства «Колос» (далі - також відповідач) про розірвання договорів оренди та стягнення орендної плати та просив: - достроково розірвати типовий договір оренди землі від 10 листопада 2015 року (далі - також договір оренди 1), укладений між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки загальною площею 5,1600 га з кадастровим номером 5121881200:01:004:0087, яка знаходиться: [ADDRESS] (далі - також земельна ділянка 1); скасувати державну реєстрацію договору оренди 1 та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку 1; - достроково розірвати типовий договір оренди землі від 24 грудня 2015 року (далі - також договір оренди 2), укладений між позивачем та відповідачем щодо земельної ділянки загальною площею 5,1697 га з кадастровим номером 5121881200:01:004:0055, яка знаходиться: [ADDRESS] ); скасувати державну реєстрацію договору оренди 2 та зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку 2; - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за договором оренди 1 у розмірі 32156 гривень 13 копійок; пеню у розмірі 531 гривня 66 копійок, трьох відсотків річних у розмірі 1288 гривень 62 копійки; - стягнути з відповідача на користь позивача, заборгованість по орендній платі за договором оренди 2 у розмірі 32216 гривень 58 копійок, пеню у розмірі 532 гривні 66 копійок, трьох відсотків річних у розмірі 1291 гривні 05 копійок; стягнути з відповідача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору. У позовній заяві позивач зазначає таке: земельна ділянка 1 належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №764696 від 31 травня 2012 року; 10 листопада 2015 року він та відповідач уклали договір оренди 1; земельна ділянка 2 належить йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №962928 від 20 серпня 2008 року; 24 грудня 2015 року він та відповідач уклали договір оренди 2; раніше звертався до суду щодо розірвання договорів оренди 1, 2; рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 11 листопада 2019 року по справі 499/571/19 позовні вимоги було задоволено (далі - також рішення від 11 листопада 2019 року); постановою Одеського апеляційного суду від 17 березня 2021 року рішення від 11 листопада 2019 року скасоване та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено (далі - також постанова від 17 березня 2021 року); постановою від 17 березня 2021 року встановлено, що відповідач здійснював оплату орендної плати з 2015 по 2017 роки, систематичного порушення умов договорів оренди 1, 2 та систематичної несплати орендної плати не було; після 2017 року відповідач не виконував обов`язок зі сплати орендної плати; звертався до відповідача з претензіями щодо сплати орендної плати, однак відповіді на них не отримував; відповідач не сплатив орендну плату за 2017-2021 роки, що є істотним порушенням договорів оренди 1, 2; розмір орендної плати за період з 2018 по 2021 рік: - за договором оренди 1 становить 32156 гривень 13 копійок, - за договором оренди 2 становить 32216 гривень 58 копійок; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті орендної плати: - за договором оренди 1 становить 531 гривні 66 копійок, - за договором оренди 2 становить 532 гривні 66 копійок; три відсотки річних за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті орендної плати: - за договором оренди 1 становить 1288 гривні 62 копійки, - за договором оренди 2 становить 1291 гривня 05 копійок (том 1, а.с. 1а-11, 84-95). 31 січня 2022 року представник відповідача адвокат Врона Андрій Валентинович (далі також представник відповідача) подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає таке: відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати реквізити для перерахування орендної плати за договорами оренди 1, 2; позивач ігнорував звернення відповідача про надання реквізитів для сплати орендної плати; позивач ухиляється від отримання орендної плати та вчиняє перешкоди відповідачу для належного виконання зобов`язань за договорами оренди 1, 2; відповідач вжив всі можливі заходи для перерахування орендної плати позивачу, тому порушення умов договорів оренди сталося не з його вини (том 1, а.с. 199-201). 01 лютого 2022 року представник позивача адвокат Макарено Наталія Аурелівна (далі - також представник позивача) подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначає таке: позивач не отримував жодних поштових повідомлень щодо надходження до нього листів від відповідача; відповідач не заперечує факт несплати орендної плати; відповідач не спростував факт не сплати орендної плати за спірний період, що є підставою для дострокового розірвання договорів оренди 1, 2; обов`язок сплати орендної плати є безумовним; відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом направлення грошового переказу до запитання на конкретне відділення АТ «Укрпошта» або шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса (том 1, а.с. 211-215). 02 лютого 2022 року представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає таке: відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати реквізити для перерахування орендної плати за договорами оренди 1, 2; крім адреси проживання, інша контактна інформація позивача, відповідачу не відома; вважає вимоги позивача безпідставними та передчасними, оскільки відповідач не зміг виконати умови договорів оренди 1, 2 через об`єктивні обставинами, що не залежали від відповідача; відповідач вжив всі доступні та об`єктивно можливі заходи, спрямовані на добросовісне, своєчасне та повне виконання своїх обов`язків за договором оренди 1, 2 (том 1, а.с. 234-236). 2. Суд, з приводу неявки в судове засідання сторін, зазначає таке. 01 червня 2022 року позивач, діючи через свого представника, до судового засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений про час, дату і місце судового розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи. 01 червня 2022 року відповідач, діючи через свого представника, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв та клопотань до суду не подавав, хоча повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи. 3. Учасники судового провадження висловили таке. 25 травня 2022 року позивач у судовому засіданні підтвердив обставини зазначені у позовній заяві, відповіді на відзив та просив її задовольнити, та додатково пояснив, що: особисто не звертався за місцем знаходження відповідача задля отримання орендної плати за спірний період; надання інших даних для перерахування йому відповідачем орендної плати за договорами оренди 1, 2 не є його обов`язком; від пропозиції представника відповідача укласти мирову угоду та отримання орендної плати за спірний період відмовився. Представник позивача у судовому засіданні підтвердила обставини зазначені у позовній заяві, відповіді на відзив та просила її задовольнити та додатково пояснила, що: позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з приводу сплати йому орендної плати; відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом направлення грошового переказу до запитання на конкретне відділення АТ «Укрпошта» за місцем проживання позивача або шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив обставини зазначені у відзиві, запереченні та додатково пояснив, що: відповідач не має інших засобів зв`язку з позивачем окрім адреси, яка зазначена в договорах оренди 1, 2; вважає, що позивач умисно ухиляється від отримання орендної плати за договорами оренди 1, 2 та створює штучні умови для їх дострокового розірвання; відповідач не заперечує проти сплати заборгованості за договорами оренди 1, 2 виходячи з сум наведених у розрахунку позивача та вважає, що підстави достроково розірвання договорів оренди 1, 2 відсутні; під час судового розгляду неодноразово пропонував позивачу, представнику позивача укласти мирову угоду та в будь-який час сплатити орендну плату за користування земельними ділянками 1, 2, які відмовилися від запропонованого. 01 червня 2022 року представник відповідача під час судового засідання зазначив, що частково визнає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати: за договором оренди 1 у загальному розмірі 33976 (тридцять три тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 41 копійка, що складається з заборгованості: по орендній платі - 32156 (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят шість ) гривень 13 копійок; пені - 531 (п`ятсот тридцять одна) гривня 66 копійок; трьох відсотків річних - 1288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 62 копійки; - за договором оренди 2 у загальному розмірі 34040 (тридцять чотири тисячі сорок) гривень 29 копійок, що складається з заборгованості: по орендній платі - 32216 (тридцять дві тисячі двісті шістнадцять) гривень 58 копійок; пені - 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 66 копійок; трьох відсотків річних - 1291 (одна тисяча двісті дев`яносто одна) гривня 05 копійок. 4. Процесуальні рішення та дії у справі такі. Ухвалою судді від 23 жовтня 2021 року позовна заява була залишена без руху, як така, що подана без урахування вимог статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - також ЦПК, том 1, а.с.75-78). 03 листопада 2021 року позивач подав до суду відповідну заяву про усунення недоліків з доданими документами та позовну заяву зі змінами (том 1, а.с. 84-95). 05 листопада 2021 року постановлена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, й визначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання для розгляду справи (том 1, а.с. 161-162). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача (том 1, а.с. 169-170). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 20 грудня 2021 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволене клопотання відповідача, якому надано час для ознайомлення з матеріалами справи та відкладено розгляд справи (том 1, а.с 189-190). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 24 січня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, визнано неповажною неявку відповідача, відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача та надано час для використання ним права на правову допомогу (том 1, а.с. 194-195). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 02 лютого 2022 року закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду по суті (том 2, а.с 245-247). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 28 лютого 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено через неявку сторін, які заяв та клопотань до суду не подавали, хоча повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи (том 2, а.с. 12а). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 16 березня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено через неявку сторін, які не повідомлені належним чином про час, дату і місце судового розгляду справи, заяв та клопотань до суду не подавали (том 2, а.с. 12б). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 04 квітня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено через неявку позивача, представника позивача, які заяв та клопотань до суду не подавали, хоча повідомлені про час, дату і місце судового розгляду справи (том 2, а.с. 33). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено, сторонам за їх клопотанням надано час для укладення мирової угоди (том 2, а.с. 38-40). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 04 травня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено через визнання явки позивача обов`язковою (том 2, а.с. 104-105). Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 25 травня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи відкладено, для надання до суду оригіналів договорів оренди 1, 2 (том 2, а.с. 109). 5. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин такі. Позивач відповідно до державного акту на право власності на землю ЯЛ №764696 від 31 травня 2012 року є власником земельної ділянки 1 (том 1, а.с. 21-22). Позивач відповідно до державного акту на право власності на землю ЯД №962928 від 20 серпня 2008 року є власником земельної ділянки 2 (том 1, а.с. 35-36). Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 1 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 6 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі :300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати або в грошовому виразі, але не нижче трьох відсотків від нормативної грошової оцінки землі (пункт 7 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Розмір Орендної плати переглядається 1 раз на 10 років (пункт 7а договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексів інфляції (пункт 8 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Орендна плата вноситься по закінченню сільськогосподарського року кожного року (пункт 9 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,02 відсотки несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 12 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату, визначену в договорі (пункт 26 договору оренди 1, 2, том 1, а.с. 12-16, 26-30). Місце проживання орендодавця: квартира [ADDRESS] (далі - також адреса позивача, реквізити сторін договору оренди 1, 2, (том 1, а.с. 12-16, 26-30, том 2, а.с. 120-134). Місцезнаходження орендаря: [ADDRESS] (далі - також адреса відповідача, реквізити сторін договору оренди 1, 2, (том 1, а.с. 12-16, 26-30, том 2, а.с. 120-134). З листа головного управління статистики в Одеській області від 07 червня 2021 року вбачається, що середні ціни за одну тонну пшениці, реалізованої підприємствами Іванівського району, Одеської області: за 2019 рік - 4317 гривень 20 копійок; 2020 рік - 5094 гривні 50 копійок; січень - квітень 2021 року - 6674 гривень 40 копійок (том 1, а.с. 55). З листа головного управління статистики в Одеській області від 22 червня 2021 року вбачається, що середні ціни за одну тонну пшениці, реалізованої підприємствами Іванівського району, Одеської області: за 2018 рік - становить 4686 гривень 60 копійок (том 1, а.с. 56). 06 квітня 2020 року, 03 червня 2020 року, 28 серпня 2020 року, 13 жовтня 2020 року, 15 березня 2021 року, позивач направляв на адресу відповідача поштою претензії, з проханням внести орендну плату за користування земельними ділянками 1, 2 починаючи з січня 2016 року по лютий 2021 року, по 300 кг пшениці за кожен місяць за кожен гектар орендованих земельних ділянок та передати її за актом приймання-передачі, які не були вручені відповідачу з різних причин (том 1, а.с. 57, 59, 61, 63, 65). 29 липня 2021 року позивач направив на адресу відповідача претензію в якій вимагав терміново відшкодувати по договорам оренди 1, 2 орендну плату разом з пенею за несвоєчасну сплату орендної плати, яку відповідач отримав особисто 06 серпня 2021 року (том 1, а.с. 68). 20 листопада 2019 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з проханням надати реквізити для зарахування орендної плати за користування земельними ділянками 1, 2 за 2019 рік. Відповідачу повернувся конверт з довідкою, в якій зазначено, що причина повернення: «За закінченням встановленого строку зберігання» (том 1, а.с.202-203). 04 червня 2021 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з проханням надати реквізити для зарахування орендної плати за користування земельними ділянками 1, 2 за 2020 рік. Відповідачу повернувся конверт з довідкою, в якій зазначено, що причина повернення: «За закінченням встановленого строку зберігання» (том 1, а.с.203-204). 06 серпня 2019 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з проханням надати реквізити для зарахування орендної плати за користування земельними ділянками 1, 2 за 2019 рік. Відповідачу повернувся конверт з довідкою, в якій зазначено, що причина повернення: «За закінченням встановленого строку зберігання» (том 1, а.с.205) 29 жовтня 2021 року відповідач направив на адресу позивача повідомлення з проханням надати реквізити для зарахування орендної плати за користування земельними ділянками 1, 2 за 2021 рік. У трек-номері зазначено, що причина повернення: «Відправлення не вручене під час доставки, особисто» (том 1, а.с.206-207). З копій податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи вбачається, що відповідач здійснював сплату податків з нарахованої позивачу орендної плати за договорами оренди 1, 2 (том 2, а.с. 48-103). Заборгованість зі сплати орендної плати за період 2018-2021 роки, за розрахунком така: - за договором оренди 1 у загальному розмірі 33976 (тридцять три тисячі дев`ятсот сімдесят шість) гривень 41 копійка, що складається з заборгованості: по орендній платі - 32156 (тридцять дві тисячі сто п`ятдесят шість ) гривень 13 копійок; пені - 531 (п`ятсот тридцять одна) гривня 66 копійок; трьох відсотків річних - 1288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) гривень 62 копійки; - за договором оренди 2 у загальному розмірі 34040 (тридцять чотири тисячі сорок) гривень 29 копійок, що складається з заборгованості: по орендній платі - 32216 (тридцять дві тисячі двісті шістнадцять) гривень 58 копійок; пені - 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 66 копійок; трьох відсотків річних - 1291 (одна тисяча двісті дев`яносто одна) гривня 05 копійок (далі - також розрахунок заборгованості, том 1, а.с. 5-9). 6. Норми права, які застосував суд в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин такі. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (частина 1 статті 1 Цивільного кодексу України, далі - також ЦК). Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (частина 2 статті 4 ЦК). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина 1, 2, 3 статті 13 ЦК). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина 1, 2 статті 14 ЦК). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 ЦК). Місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання (частина 1, пункт 3 частини 2 статті 532 ЦК). Боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора(частина 1 статті 537 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК). Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку (частина 1 статті 613 ЦК). Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 ЦК). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 1, 2 статті 625 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина 1, 2 статті 651 ЦК). За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина 1 статті 792 ЦК). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (частина 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України, далі - також ЗК). Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 ЗК). Підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати (пункт «д» частини 1 статті 141 ЗК). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (частина 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі», далі - також Закон № 161-XIV). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (частина 1 статті 13 Закону № 161-XIV). Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частина 1, 2 статті 21 Закону № 161-XIV). Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку (абзац 5 частини 1 статті 24 Закону № 161-XIV). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (частини 2, 3, 4, статті 31 Закону № 161-XIV). На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина 1 статті 32 Закону № 161-XIV). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи частина 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, далі - також ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 1, 5, 6 статті 81 ЦПК). Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 1, 4 статті 206 ЦПК). 7. Мотиви з яких виходив суд такі. 7.1 Щодо часткового задоволення позовних вимог. 01 червня 2022 року представник відповідача у судовому засіданні заявив, що позовні вимоги визнає в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди 1 в загальному розмірі 33976 гривень 41 копійка, за договором оренди 2 в загальному розмірі 34040 гривень 29 копійок, не заперечує проти задоволення цих вимог та погоджується з розрахунком заборгованості. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум роз`яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відтак, з огляду на положення частини 1, 4 статті 206 ЦПК, виходячи з встановлених обставин, слід констатувати про відсутність фактичних даних, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону, тому позовна заява в цій частині підлягає задоволенню. 7.2. Щодо відмови в задоволенні позовних вимог. Системний аналіз норм зазначених у пункті 6 мотивувальної частини цього рішення, свідчить, що правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом № 161-XIV, ЗК та загальними нормами ЦК щодо підстав дострокового розірвання договору. За загальними правилами умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Суд відмічає, що застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення умов договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Проте, підставою для розірвання договору оренди землі є саме умисна, систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання договору, так як зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд зауважує, що статтею 537 ЦК визначено право боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному боржнику виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, як і перерахування орендодавцю грошових коштів поштою, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою необхідність виплати цих сум. Відтак, не використання орендарем свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса або переказ орендної плати поштою не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання й відповідно як систематична несплата орендної плати. Суд наголошує, що, з огляду на положення статті 532 ЦК, місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання. Суд зауважує, що, з огляду на положення статей 13, 14 ЦК, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Суд зазначає, що відповідач неодноразово направляв на адресу позивача повідомлення з пропозицією надати реквізити для перерахування орендної плати за користування земельними ділянками 1, 2, однак відповідачу поверталися конверти з довідкою, в якій зазначено, що причина повернення: «За закінченням встановленого строку зберігання» та «Відправлення не вручене під час доставки, особисто». Представник відповідача під час судового розгляду неодноразово пропонував представнику позивача, позивачу в будь-який час сплатити заборгованість з орендної плати, однак позивач та представник позивача наполягали на подальшому розгляді справи та розірванні договорів оренди 1, 2. Суд констатує, що тексти договорів оренди 1, 2 не містять домовленостей щодо обов`язку відповідача перераховувати кошти на депозит нотаріуса або здійснювати переказ грошових коштів поштою, а можливість вчинення відповідачем таких дій є лише його правом, а не обов`язком й тягне за собою лише виплату позивачу відповідних сум. Отже, не використання відповідачем свого права на вчинення таких дій не може розцінюватися як невиконання ним зобов`язання та тлумачитись як систематична несплата орендної плати. Суд констатує, що між сторонами склалися відносини, за якими позивач, як власник земельних ділянок [ADDRESS] , не бажає збереження орендних правовідносин з відповідачем, орендна плата за 2018-2021 роки позивачем не отримується, незважаючи на спроби відповідача виплатити йому грошові кошти за оренду землі. Послідовні дії позивача, направлені на ухилення від отримання грошових коштів за оренду землі, наявність тривалого спору, який вже вирішувався судом внаслідок чого позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог, вказують, що він намагається створити штучні підстави для розірвання договорів оренди 1, 2. Суд вважає, що відповідач намагався виконати свій обов`язок по сплаті позивачу орендної плати за спірний період і вчиняв реальні дії з нарахування орендної плати за договорами оренди 1, 2 та неодноразово направляв позивачу повідомлення з проханням надати реквізити для перерахування орендної плати, й пропонував забезпечити її виплату протягом розгляду справи, а тому відповідач не може вважатися таким, що систематично порушував строк виконання відповідного зобов`язання за договорами оренди землі. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що відповідач систематично належним чином не виконував свої обов`язки як орендаря, позовні вимоги задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. 8. Суд застосовує таку практику Верховного Суду. Такі висновки, узгоджуються з правовими позиціями викладеними Верховним Судом у постанові від 09 грудня 2019 року по справі 709/1089/17. 9. Висновок суду такий. З огляду на зазначене суд доходить до висновку, що позовну заяву належить задовольнити частково. 10. Розподіл між сторонами судових витрат такий. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК). Позивачем при зверненні до суду за вимогою майнового характеру сплачений судовий збір у розмірі 908 гривень. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду за позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, тобто у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Outcome: partial