Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 11.01.2022 з Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 29.11.2021 представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначив, що 18.05.2016 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (з 14.06.2018 року - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») та [PERSON] (далі - відповідач) було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». У подальшому розмір кредитного ліміту відповідача змінювався. Підписана відповідачем заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між нею та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 01.11.2021 [PERSON] має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 13675,66 грн., яка складається з 10058,62 грн. заборгованості за тілом кредиту та 3617,04 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України. Разом з цим, користуючись своїм правом вимоги частини суми заборгованості від боржника, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 10058,62 грн. (тіло кредиту) та судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 14.01.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11 годину 08.02.2022, яке в зв`язку з тим, що суддя Хомич В.М. з 04.02.2022 по 11.02.2022 перебувала на лікарняному, відкладено на 11 годину 11.03.2022. На підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 10.03.2022 року №4/0/9-22 з 07.03.2022 року по 21.04.2022 року правосуддя в Малинському районному суді Житомирської області не здійснювалось. Після відновлення правосуддя у Малинському районному суді Житомирської області розгляд справи призначено на 14 годину 31.05.2022. Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» разом з позовом подав клопотання від 29.11.2021 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 31.05.2022 подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом обставини 18.05.2016 року сторони уклали кредитний договір, оформлений шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом із запропонованими АТ КБ «ППРИВАТБАНК» Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, викладеними на сайті, складає між відповідачем та банком кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Тобто, кредитний договір від 18.05.2016 б/н складається із анкети - заяви клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. За умовами договору банк зобов`язувався надати грошовий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків на умовах та в строки, що визначені в Умовах та правилах надання банківських послуг, а [PERSON] погашати заборгованість за кредитом, зі сплатою відсотків, комісій, передбачених договором (а.с.26). Свої зобов`язання за договором відповідач виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок цього станом на 01.11.2021 утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком позивача, становить 13675,66 грн., яка складається з 10058,62 грн. заборгованості за тілом кредиту та 3617,04 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України. Разом з цим, користуючись своїм правом вимоги частини суми заборгованості від боржника, представник позивача визначає заборгованість [PERSON] у розмірі 10058,62 грн., що являє собою заборгованість за тілом кредиту (а.с.12-20). Відповідно до довідки про видачу кредитних карток, [PERSON] 13.07.2016 був відкритий картковий рахунок, номер картки [NUMBER] (термін дії 03/20) (а.с.25). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки відповідачу 13.07.2016 року було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , встановлено кредитний ліміт; 13.07.2016 зменшено кредитний ліміт - 500; 13.07.2016 збільшено кредитний ліміт - 4000; 31.01.2017 збільшено кредитний ліміт 4400; 13.05.2019 зменшення кредитного ліміту - 0,00 (а.с.24). З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що за період з 13.07.2016 по 14.07.2021 відповідач користувалася вказаною карткою, знімала кошти з банкоматів, здійснювала оплату в торгівельних точках,тощо (а.с.21-23). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не оспорювався, [PERSON] визнала позов. У зв`язку із тим, що відповідач отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, а також відповідач ознайомилася з умовами кредитування та погодилася з ними, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 10058,62 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення, що визначають підстави повернення позивачу судового збору містяться у ч. 1 ст. 142 ЦПК України у якій зазначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% від суми сплаченого судового збору, а інші 50% підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved