Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., який зареєстрований в реєстрі за №\~27508, про стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Дія-Актив (далі ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив) суми заборгованості за кредитним договором №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року за період з 21 січня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 9100 грн. та витрат за вчинення цього виконавчого напису в розмірі 650 грн. В обґрунтування позову зазначала, що 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №\~27508, про стягнення з неї на користь ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив суми заборгованості за кредитним договором №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року за період із 21 січня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 9100 грн. та витрат за вчинення даного виконавчого напису в розмірі 650 грн. Вважає, що цей виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням вимог законодавства, зокрема, вказана заборгованість на час вчинення виконавчого напису нотаріуса необґрунтована та безпідставна, а її розмір спірний, вона не отримувала жодної письмової вимоги (повідомлення) від кредитора, тому була позбавлена можливості бути своєчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості оспорити вимоги або ж виконати їх. Також зазначала, що вона не погоджується із сумами нарахувань простроченої заборгованості по невиплаченим відсоткам за невиконання нею умов кредитного договору, які розраховані виключно ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив. Крім того, вказувала, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172, не передбачає можливості стягнення заборгованості у безспірному порядку за нотаріально не посвідченими кредитними договорами. Зазначала, що у даному випадку нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив не був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, оскільки кредитний договір №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року, який укладений між нею і ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив, нотаріально не посвідчувався. Позивач [PERSON] , її представник адвокат Сікач О.М. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримують, просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив повторно у судове засідання не з`явилося, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялося судом належним чином за його місцезнаходженням, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавало. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та ухвалити у справі судове рішення згідно із вимогами чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, пояснення на позов до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №\~27508, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив заборгованості за кредитним договором №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року за період із 21 січня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 9100 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн. 11 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулем І.І. було відкрито виконавче провадження за №\~6711479 з примусового виконання вказаного вище виконавчого напису нотаріуса. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, вважає, що зазначений виконавчий напис нотаріуса від 15 вересня 2021 року за №\~27508 є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений з порушенням вимог законодавства. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України, Законом України Про нотаріат від 02 вересня 1993 року №\~3425-XII, Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №\~1404-VII, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5 (далі Порядок №\~296/5), Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172 (далі Перелік №\~1172). Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У ч. 1 ст. 1 Закону України Про нотаріат визначено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України Про нотаріат виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. У ч. 1 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.1 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 87 Закону України Про нотаріат, п. 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку №\~296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №\~296/5, містить такі ж самі правила та умови вчинення нотаріусом виконавчого напису (п. п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку №\~296/5). Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен обов`язково перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №\~1172. При цьому, даний Перелік №\~1172 не передбачає інших умов вчинення нотаріусами виконавчих написів ніж ті, що зазначені в Законі України Про нотаріат та Порядку №\~296/5. 26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначеною постановою до вказаного Переліку внесені зміни, після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, якими Перелік №\~1172 доповнено новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин , згідно із яким для одержання\~виконавчого напису\~додаються: а)\~оригінал\~кредитного договору; б)\~засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Внесеними до Переліку змінами нотаріусам надано право вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених у простій формі, тобто які не були посвідченні нотаріально. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, ухваленою у справі №\~826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року за №\~662 Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, у частині доповнення Переліку №\~1172 новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у вказаній справі №\~826/20084/14 залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року та вона набрала законної сили. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 постанови №\~7 від 20 травня 2013 року Про судове рішення в адміністративній справі роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис приватним нотаріусом Бригідою В.О. вчинений 15 вересня 2021 року, тобто на момент коли уже були скасовані внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №\~662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачала вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі лише оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до підпункту 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №\~1172. Верховний Суд у постанові від 27 березня 2019 у справі №\~137/1666/16-ц роз`яснив, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а лише підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, зокрема, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно суми заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів нотаріуса може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог стягувача до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно із переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив своїм правом на спростування заявлених позовних вимог позивача [PERSON] не скористався, відзив на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог, зокрема, копії документів, на підставі, яких вчинений виконавчий напис, нотаріально посвідчений кредитний договір №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року, який став підставою для вчинення виконавчого напису нотаріусом, виписки по рахунку, розрахунок заборгованості [PERSON] не подав, що позбавляє суд можливості встановити відповідність поданих нотаріусу Бригіді В.О. документів для вчинення виконавчого напису, відповідність суми заборгованості тій, що зазначена у виконавчому написі, та перевірити дотримання строку для її стягнення, враховуючи, що позивач [PERSON] категорично заперечує розмір заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідачем ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив не було надано належних і допустимих доказів на обґрунтування того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Бригіді В.О. були подані відомості про безспірність суми заборгованості позивача за кредитним договором №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року, доказів надсилання [PERSON] досудових вимог про виконання нею своїх зобов`язань за кредитним договором, що позбавило позивача процесуальної можливості реалізувати свої права щодо вирішення спору в добровільному порядку чи оскарження такої заборгованості, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави вважати, що розмір суми заборгованості позивача [PERSON] , який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, перед відповідачем ТОВ\~ЮК\~Дія-Актив, є безспірним. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вчинений 15 вересня 2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. виконавчий напис за реєстровим №\~27508 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №\~UP1328619 від 26 грудня 2019 року за періоді з 21 січня 2020 року по 06 серпня 2021 року в розмірі 9100 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 грн. не відповідає вимогам закону, тому даний виконавчий напис нотаріуса суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову (908 грн.) та заяви про забезпечення позову (454 грн.) судовий збір у загальному розмірі 1362 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved