Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

02 лютого 2022\~року позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 травня 2022 року позов було задоволено частково. 10 травня 2022 року представник відповідача адвокат Кушнірук Ю.П. подала до суду заяву про винесення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. Питання про розподіл інших видів судових витрат судом не вирішувалося, справа була розглянута за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 18 травня 2022 року від позивача на адресу суду надійшла письмова заява, в якій остання заперечує проти вимог відповідача [PERSON] . Вказує, що відповідач уклала договір з АО «Фоксі», згідно договору про надання правової допомоги, а не з [PERSON] , окрім цього, в договорі немає чіткого зазначення конкретного суду першої інстанції в якому адвокат мав здійснювати представництво, розрахунок вказаних витрат є неспівмірним зі складністю позову. Дебатів у справі не відбувалось, відтак, порядок подачі заяви про ухвалення додаткового рішення порушений. Крім того, у справі є лише один відповідач, до якого ставились вимоги [PERSON] , жодних рішень на користь [PERSON] не приймалось. З огляду на наведене, вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не підлягають до задоволення. В судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення сторони не з`явились, що відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат наступного змісту. Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 ст. 259 ЦПК України визначено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку, справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем [PERSON] ухвалене в підготовчому судовому засіданні без участі сторін. Відтак, вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається. Водночас, в даному випадку, до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Повний текст рішення суду першої інстанції у справі ухваленого 03 травня 2022 року складено 09 травня 2022 року, заява відповідача про розподіл судових витрат з вимогою про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 6000 грн. подана до суду першої інстанції 10 травня 2022 року, тобто в межах встановленого строку на її подання. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такі правові висновок сформовано у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 року (справа № 372/1010/16-ц) , від 27 липня 2021 року (справа № 671/1957/20). З матеріалів судової справи вбачається, що провадження у справі було відкрито 23 березня 2022 року. Позивач в своєму позові ставить вимоги про стягнення аліментів до двох відповідачів, зокрема, [PERSON] (колишнього чоловіка, що є батьком їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] ) та [PERSON] (колишньої дружини [PERSON] , з якою він перебував у шлюбі до відносин з позивачем). В прохальній частині [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь (на утримання [PERSON] , [INFO] ), а також на користь [PERSON] (на утримання [PERSON] , [INFO] ) в розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відтак,\~позивачем ставились\~вимоги щодо\~вирішення прав\~інших осіб\~( [PERSON] ,\~яка є\~законним представником [PERSON] , [INFO] ) без належного на те уповноваження, а також за наявності дійсного судового зобов`язання [PERSON] щодо вказаної дитини. [PERSON] скориставшись правом на отримання правової допомоги звернулась до Адвокатського об`єднання «Фоксі». 12 квітня 2022 року представник відповідача адвокат Кушнір Ю.П. ознайомилась з матеріалами справи та, скориставшись своїм правом, 19 квітня 2022 року подала відзив на позов, в якому вказано, що попередній розмір витрат на правову допомогу становить 5000 грн. У статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначені підстави для здійснення адвокатської діяльності. Зокрема, зазначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката Кушнірук Ю.П. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1142 від 05 липня 2019 року (а.с.37) здійснюються на підставі ордеру, виданого адвокатським об`єднанням «Фоксі» від 05 квітня 2022 року, відповідно до договору про надання правової допомоги № 13 від 05 квітня 2022 року (а.с.36). У Правилах адвокатської етики зазначено, що у випадках, коли договір про надання правової допомоги укладається з адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, рішення про призначення конкретного адвоката чи кількох адвокатів для виконання доручення або про заміну адвоката чи адвокатів (у випадках, коли це не суперечить закону) приймається адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням на свій розсуд, якщо в договорі не вказаний інший порядок заміни адвоката (ст.24). У цій справі наявні договір на надання правової допомоги, укладений з адвокатським об`єднанням, та ордер, підписаний адвокатом Кушнірук Ю.П. та керівником адвокатського об`єднання. Таким чином, адвокат Кушнірук Ю.П. була призначена АО «Фоксі» для виконання доручень довірителя [PERSON] в судах усіх інстанцій (згідно п. 1.1. ч. 1 договору про надання правової допомоги №13 від 05 квітня 2022 року). З огляду на наведене, твердження позивача про відсутність права здійснення вказаним адвокатом представництва у вказаній справі є безпідставними. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зазначає, що процесуального статусу позивача і відповідача особи набувають з моменту відкриття провадження у справі. Крім того, варто зауважити, що в ухвалі суду від 08 лютого 2022 року, позивачу, окрім іншого, пропонувалось уточнити позовні вимоги та було вказано на наявність неузгодженості суб`єктного складу учасників справи та змісту позовних вимог. Вказаним правом остання не скористалась. 26 квітня 2022 року позивач подала клопотання (заяву) про зміну процесуального статусу [PERSON] , а саме: її виключення як відповідача та залучення в якості третьої особи на стороні відповідача, яке згідно ухвали суду від 03 травня 2022 року залишене судом без задоволення. Відтак, [PERSON] має у вказаній справі процесуальний статус відповідача, згідно первісних вимог позивача. Заявлений відповідачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 6000 грн. підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги № 13 від 10 травня 2022 року, рахунком №1 від 05 травня 2022 року, актом прийому-передачі послуг від 05 травня 2022 року (ознайомлення з матеріалами справи 0,5 год. 750 грн.; аналіз матеріалів позовної заяви - 1 год. 1500 грн.; узгодження правової позиції, підготовка відзиву, надсилання його учасникам процесу 2 год. 3000 грн.; представництво інтересів в суді - 0,5 год. 750 грн.). Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад, у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи (постанови Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020). У Постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року в справі № 757/36628/16ц (провадження № 61-19062св21) вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної робот, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Суд зауважує, що справа була розглянута в першому призначеному підготовчому засіданні, без участі сторін, відтак вимоги про відшкодування суми витрат в частині «представництва інтересів в суді» (750 грн., згідно акту виконаних робіт) не підлягають до задоволення. Крім того, виділення адвокатом «ознайомлення з матеріалами справи» та «аналізу матеріалів позовної заяви» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «узгодження правової позиції та підготовки відзиву», а тому визначення оплати на суму 2250 грн. є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, цінами на ринку адвокатських послуг щодо справ розглядуваної категорії, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, їх фінансовий стан та можливості. З огляду на наведене, зважаючи на принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог сторони відповідача та стягнення з [PERSON] на користь відповідача [PERSON] судових витрат з надання професійної правничої допомоги у розмірі 2000 грн.

Outcome: partial