Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Клунка О.М. звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 вересня 2019 року між сторонами укладено установчий договір, у відповідності до якого позивач надав відповідачу спірну суму на умовах. Відповідач у визначений строк грошові кошти не повернув та таким чином прострочив виконання зобов`язання, викладені у зазначеному договорі, а тому просить стягнути неповернуті кошти. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України просить вирішити питання про розподіл судових витрат. В судове засідання, призначене на 01.06.2022 о 12:00 год, представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в заяві на адресу суду не заперечував проти розгляду справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що 02 вересня 2019 року сторони уклали установчий договір, предметом якого були грошові кошти у розмірі 50 тис. доларів США, що на момент укладення договору складає еквівалент у розмірі 1 257 000,00 (один мільйон двісті п`ятдесят сім тисяч) грн по офіційному курсу НБУ. Факт передачі позивачем зазначених грошових коштів у вказаному розмірі відповідачу підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 02 вересня 2019 року, яка є додатком до договору. Згідно пункту 1 договору та розписки про отримання грошових коштів, відповідач одержав суму 50 тис. доларів США та зобов`язувався у відповідності до пункту 1.1. Договору: заснувати та зареєструвати Компанію у відповідності із законодавством штату Нью-Йорк, США в тому числі, але не обмежуючись сплатою офіційних податків, зборів і нотаріальних послуг необхідних для належної реєстрації Компанії. Згідно пункту 1.2. договору організація та налагодження господарської діяльності Компанії мала включати в себе зокрема відкриття банківського рахунку Компанії, найняття персоналу, оренда офісу, розробка і запуск веб-сайту, реєстрація торгової марки, укладення договорів, а також вчинення інших дій, необхідних для забезпечення повсякденної діяльності Компанії. Пункт 1.3. Договору передбачав сплату юридичних послуг. Відповідно до пункту 2 Договору, засновник ? [PERSON] зобов`язувався зареєструвати Компанію не пізніше 31 березня 2020 року у відповідності із наступними умовами: частка інвестора/позивача по справі в установчому капіталі Компанії мала складати 15%. Інвестор/позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу грошові кошти в сумі 50 тис. доларів США, що підтверджується розпискою від 02.09.2019. Відповідачем натомість не було надано жодних доказів того, що ним було вчинено дії, передбачені Договором. Грошові кошти після настання дати 31.03.2020, яку сторони погодили як кінцеву для виконання взятих на себе зобов`язань також не повернуто, звітність про використання коштів та документи на підтвердження цього відповідачем також не надано. У зв`язку із невиконання відповідачем зобов`язання за Установчим договором, між сторонами виникли спірні договірні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках та у порядку, встановленим законом. У разі отримання позики в іноземній валюті позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц. Згідно розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, вбачається, що загальна заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики станом на 17.05.2021 року складає 51 690,06 доларів США та складається з основної суми боргу у розмірі 50 тис. доларів США та трьох процентів річних з простроченої суми у розмірі 1 690,06 доларів США. Цей розрахунок заборгованості приймається судом до уваги, оскільки доказів неправильного його нарахування відповідачем не подано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 11 350,00 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2127284759.1 від 17.05.2021, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 11 350,00 грн. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, 17 травня 2021 року між позивачем та адвокатом Клунко О.М. було укладено договір про надання правової допомоги № 20-21, який міститься у матеріалах справи. Отримання винагороди виконавця за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару. При визначені розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручення; ступінь складності правових питань, що стосується виконання доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю виконавцем інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів замовника; особливі або додаткові вимоги замовника стосовно строків виконання доручення; характер і тривалість професійних відносин виконавця із замовником; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація виконавця. Відповідно до п. 4.5 зазначеного договору визначено, що визначений угодою гонорар може бути в наступному змінений Виконавцем у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути визначено відповідно до даної угоди. Визначений сторонами гонорар не може бути меншим за мінімальний розмір гонорару, встановлений відповідно до Рекомендацій. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено: розрахунок суми витрат від 18.05.2021 згідно з яким сума таких витрат становить 14 тис. грн, а саме: надання першочергової усної консультації (20 хв.) - 500,00 грн; консультація із вивченням документів (1 год.) - 1 тис. грн; підготовка та подача позовної заяви з додатками (3 год.) - 6 тис. грн; досудова підготовка до слухання справи у суді першої інстанції (1 год.) - 500, 00 грн; участь у підготовчому засіданні (1 год.) - 1500,00 грн; представництво інтересів позивача у суді першої інстанції (1 год. до 3 засідань) - 4500,00 грн. Враховуючи вищенаведене, складність справи, яка стосується стягнення боргу за договором позики, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення даної заяви про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved