Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-02 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 58 627 грн. 13 коп., а також судовий збір у сумі 2 270 грн. 00 коп. Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 162 грн. 75 коп. та 1 900, 00 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] рішення суду своєчасно не виконав, допустив прострочення грошового зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпень 2021 року становить 58 627 грн. 13 коп., що складається із 3% річних в сумі 16 499 грн. 70 коп. та інфляційних втрат в сумі 42 127 грн. 43 коп. Оскільки відповідачем зобов`язання за рішенням суду не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді Чернігівського районного суду від 20 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Чернігівського районного суду від 11 лютого 2022 року вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача адвокат Скоробогатий О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином, від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова стягнуто з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 183 162 грн. 75 коп. та 1 900, 00 грн. судового збору (а.с.45). Відповідач [PERSON] рішення суду своєчасно не виконав, внаслідок чого за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку банку становить 58 627 грн. 13 коп. та складається із 3% річних в сумі 16 499 грн. 70 коп. та інфляційних втрат в сумі 42 127 грн. 43 коп. (а.с.6, 7). Частиною 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пунктами 3 та 4 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а і завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 1 та 2 статті 625 ЦК України вказує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18. Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором. Відповідно до ч. 1 ст. - Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється у розмірі 101%. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку банку за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року складає: розрахована сума за ставкою 3% річних - 16 499 грн. 70 коп. та 42 127 грн. 43 коп. інфляційних втрат, а всього разом: 58 627 грн. 13 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат від несплаченої суми боргу стягнутої за судовим рішенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду у розмірі 2 270 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь АТ «Універсал Банк». На підставі викладеного,

Outcome: approved