Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 29.12.1987 у Доброславському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №53. Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу є в т.ч. ті обставини, що з 2011 році подружжя припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. Шлюб існує формально, подальше його збереження суперечить інтересам позивача. Ухвалою Комінтернівського районного суду від 12.04.2022 відкрито провадження в справі, судовий розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилась, подала до суду відзив, відповідно до якого вимоги позову про розірвання шлюбу не визнає у повному обсязі, оскільки обставини, що наведені у позовній заяві не відповідають дійсності. Не заперечує, що сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, сім`я розпалася через безвідповідальне ставлення позивача до своїх обов`язків. Відповідач зазначає, що між сторонами існує майновий спір, який на даний час неможливо вирішити, тому переконливо просить суд відкласти розгляд справи, до часу коли ситуація в країні стабілізується і вона зможе захистити свої права власника. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до такого висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , 29.12.1987 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, реєстрацію проведено Доброславським відділом ДРАЦС в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що 29.12.1987 складено відповідний актовий запис №53. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Позивач звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов не визнав. Сторони не виявили бажання примиритись, відповідач просила відкласти розгляд справи до вирішення майнових питань між подружжям. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Однією із засад сімейних відносин є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки ч. 2 ст. 1 СК України. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно положень частини третьої та четвертої\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Враховуючи встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що на час розгляду справи відсутні прагнення сторін для збереження шлюбу на засадах взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Прагнення до збереження шлюбу відповідачкою зводиться виключно до необхідності вирішення майнового спору між сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України, а тому вирішення майнового спору не може впливати на особисте немайнове право особи, щодо перебування у шлюбі чи не перебування у такому. З цих підстав позов слід задовольнити. Враховуючи наведене та

Outcome: approved