Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 16.01.2016р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Після його смерті вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, після чого нотаріус відкрила спадкову справу. На день смерті чоловіка, окрім іншого майна, йому належало право користування земельною ділянкою, загальною площею 1,7500 га для ведення особистого селянського господарства на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221487500:01:012:0007. За життя він розпочав процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки. Ним були отримані: розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 2080-р від 20.12.2012 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та всі інші необхідні документи для розробки та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту на території Сурсько- Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га. Після розробки та погодження зазначеного проекту відведення земельної ділянки, її було зареєстровано в Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер 1221487500:01:012:0007 та надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. На підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність її чоловікові вона зверталася до відповідних розпорядників земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, якими на той момент було Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з питанням погодження проекту землеустрою та передачі їй у власність, як спадкоємцю зазначеної земельної ділянки. Але отримала відмову. Згодом, після передачі повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення новоствореній Сурсько-Литовській об`єднаній територіальній громаді, вона звернулася до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із клопотанням щодо передачі їй, як спадкоємцю, право власності на земельну ділянку, загальною площею 1,7500 га для ведення особистого селянського господарства на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221487500:01:012:0007. Але також отримала відмову. 13.07.2021 року вона звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на земельну ділянку, площею 1,7500 га, яка розташована на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Після подання нею необхідних документів до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Медяник В.А., нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що оскільки, в неї відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, площею 1,7500 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, кадастровий номер 1221487500:01:012:0007, який би підтверджував її належність [PERSON] , який помер [INFO] , без якого видача спадщини не можлива. Тобто, на момент смерті та відкриття спадщини, її чоловік не встиг належним чином оформити право власності на зазначену земельну ділянку і не отримав правовстановлюючі документи на неї. Просять суд визнати за [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 21.03.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка, [PERSON] , право на завершення процедури приватизації, що включає в собі: подання заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1221487500:01:012:0007, отримання рішення про затвердження проекту землеустрою, проведення державної реєстрації з правом подання, підписання відповідних заяв та отримання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1221487500:01:012:0007, для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7500 га, за межами населених пунктів на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області. До початку судового засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили їх задовольнити, справу розглянути без її участі. Третя особа [PERSON] до початку судового засідання надала заяву в якій зазначила, що обізнана з позовними вимогами не заперечує проти їх задоволення. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане 16.01.2016р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Родинні відносини між позивачем та [PERSON] , як подружжя підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 27.01.1987 р. Після смерті [PERSON] окрім іншого майна відкрилася спадщина на право користування земельною ділянкою, загальною площею 1,7500 га для ведення особистого селянського господарства на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221487500:01:012:0007. На підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за № 2080-р від 20.12.2012 року, [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. [PERSON] отримано та погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, земельну ділянку було зареєстровано в Державному земельному кадастрі, присвоєно кадастровий номер 1221487500:01:012:0007, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, але право власності у встановленому законом порядку не зареєстровано. В матеріалах справи є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.07.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділнку, площею 1,500 га, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Сурсько-Литовська сільська рада, 1221487500:01:012:0007, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , так як відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] прийняли: дружина - [PERSON] , донька [PERSON] та на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по Ѕ частині. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. На підставі ст.1261 ЦК України, позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті матері. Відповідно до ст. 1267 ЦКУ частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Кожний із спадкоємців успадковує по 1/2 ч. спадкового майна. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, цього Кодексу,Закону України"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Конвенція про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод ратифікована Україною Законом України\~"Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~N\~2,\~4,\~7\~та 11\~до Конвенції"\~N\~475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що\~пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі "Салонтаджі-Дробняк проти Сербії" (п. 132). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Так до майна в контексті Європейської Конвенції належать визначені законом права відповідно до яких , заявник має право вимагати «законного очікування» фактичного користування права. Зазначене положення висвітлено в рішенні «Рисовський проти України» (ухвала щодо прийнятності від 20 жовтня 2011 року). Так в п. 70 зазначеного рішення визначено «Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Згідно п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачкою.. Отже, права позивача як спадкоємця підлягають захисту в судовому порядку на підставі ст.16\~ЦК України шляхом визнання права на спадкове майно. Оскільки спадкодавець за життя не встиг оформити право власності на земельну ділянку, а саме зареєструвати в передбаченому законом порядку, то відповідно до вимог ст.\~1218\~ЦК України таке право не втрачається і може бути передане у спадок, у зв`язку з тим, що позивач є одним із спадкоємців за законом після смерті чоловіка, права та обов`язки спадкодавця на Ѕ частину права на вищевказану земельну ділянку, що належало спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок його смерті, також входить до складу спадщини, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за позивачем прав та обов`язків спадкодавця на земельну ділянку в Ѕ частині. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial