Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

I. Стислий виклад позицій сторін, третьої особи 1. Короткий зміст позовної заяви 28 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані наступним чином. 25 серпня 2005 року син позивача [PERSON] уклав шлюб з відповідачем [PERSON] . Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з батьком та перебувала на його утриманні. Рішенням Білопільського районного суду від 23 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований в сім`ю рідної баби, з якою проживає на даний час за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не бажає виховувати та утримувати дитину, з 2012 року аліменти не сплачує, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, не цікавиться його життям та не спілкується з ним. Крім того, [PERSON] зловживає алкогольними напоями. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . 2. Позиція відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Натомість подала заяву про визнання позову (а. с. 38). 3. Короткий зміст пояснень третьої особи 03 лютого 2022 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи - начальника Служби у справах дітей Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області Деркачової М.Д., в яких остання повністю підтримує позов та зазначає наступне. 29 листопада 2021 року до служби у справах дітей Ворожбянської міської ради звернулася громадянка [PERSON] з приводу тимчасового влаштування в її сім`ю онука, [PERSON] , [INFO] , батько якого помер. Мати хлопця, [PERSON] , з сином не проживає з 2011 року, аліменти не сплачує, батьківські обов`язки не виконує. Остання має травму ноги, понад вісім років не працює, власних джерел існування не має, проживає за рахунок доньки, в її сім`ї, в будинку зятя [PERSON] . Відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] з тих причин, що не має змоги утримувати і виховувати його. З 2011 року вихованням неповнолітнього [PERSON] займається його баба [PERSON] . В її сім`ю хлопець влаштований тимчасово, до вирішення питання про опіку. Останні проживають у приватному будинку, який належить позивачу. Будинок газифікований, у ньому зроблений ремонт, наявні сучасні меблі та побутова техніка. У помешканні чисто, тепло. У дитини є своя окрема кімната. Хлопець забезпечений сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям, має ноутбук, планшет, смартфон, в яких підключена мережа Інтернет. За інформацією Ворожбянського ліцею, де навчається дитина, відповідач контакту з ліцеєм не підтримує, участі у вихованні сина не приймає, його успішністю не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує (а. с. 28). ІІ. Позиція сторін у судовому засіданні Представник позивача адвокат Будаков В.М., який діє на підставі доручення Сумського місцевого центру з надання безплатної вторинної правової допомоги, у судовому засіданні позов підтримав. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує в повному обсязі (а. с. 61). Від відповідача [PERSON] надійшла заява про проведення судового засідання в її відсутність, позов визнає (а. с. 62). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області Деркачова М.Д. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує (а. с. 59). ІІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою від 05 січня 2022 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу та третій особі запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відповідно відзив на позовну заяву та пояснення щодо позову (а. с. 18-19). Ухвалою від 03 лютого 2022 року підготовче провадження по справі закрите, справу призначено до розгляду по суті (а. с. 32-33). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлені наступні фактичні обставини, які підтверджуються доказами. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився в м. Білопілля Сумської області [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с.8). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 5). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області суду від 23 лютого 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 6). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Останній був сином позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). 29 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до Ворожбянської міської ради з заявою про залишення неповнолітнього онука [PERSON] в її сім`ї. Разом з цим останній також подав заяву, в якій висловив своє бажання проживати з бабою (а. с. 45, 47). Відповідно до акту про факт передачі дитини від 29 листопада 2021 року, [PERSON] [INFO] передано рідній бабі [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 48). Згідно з актом обстеження умов проживання від 30 листопада 2021 року, [PERSON] виховує онука [PERSON] з народження. Вони проживають разом у власному будинку за вказаною вище адресою. Житлово-побутові умови проживання сім`ї задовільні. Будинок газифікований, у ньому зроблений ремонт, наявні сучасні меблі та побутова техніка. В будинку чисто, тепло. Неповнолітній має окрему кімнату, де є спальне місце та місце для підготовки домашнього завдання. Останній забезпечений одягом, взуттям, шкільним приладдям, має ноутбук, планшет, смартфон, в яких підключена мережа Інтернет (а. с. 41). 09 грудня 2021 року [PERSON] подала на ім`я голови Ворожбянської міської ради Сумської області заяву про те, що на даний час не може утримувати і виховувати сина, оскільки не має власного житла та не отримує доходів. Проти позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] не заперечує (а. с. 43). Зі змісту листа начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Білопільської міської ради Сумської області Головаченко С.О. від 14 грудня 2021 року вбачається, що з [PERSON] проведено роботу з метою визначення її спроможності щодо виховання та утримання сина [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що відповідач не має власного житла, проживає у будинку зятя в прохідній кімнаті, має травму ноги, понад 8 років не працює, будь-яких доходів не отримує, живе за рахунок рідні, стосунки з сином не підтримує. Зі слів [PERSON] , вона не має змоги утримувати та виховувати сина, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а. с. 42). За інформацією Ворожбянського ліцею, [PERSON] з першого класу навчається у даному закладі. На даний час є учнем 10 класу. З раннього дитинства [PERSON] виховувався батьком та бабою [PERSON] , яка приділяла особливу увагу вихованню дитини. Вона цікавиться навчанням онука, відвідує класні та шкільні зібрання, постійно контактує з класним керівником у телефонному режимі, приймає активну участь у житті класу. Вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку хлопця. Мати дитини, [PERSON] , контакту з ліцеєм не підтримує, не приймає участі у вихованні сина, його успішністю не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Всім необхідним шкільним приладдям хлопця забезпечує баба. До ліцею [PERSON] з`являється вчасно, охайно одягнутий. Пропусків уроків без поважних причин не має (а. с. 50). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ворожбянської міської ради №143 від 18 лютого 2022 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки вона добровільно, без будь-якого примусу, відмовляється від виховання, утримання сина та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а. с. 57). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України). З змістом частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, втручання держави в сімейне життя має не тільки ґрунтуватися на нормах національного права, тобто бути законним, та переслідувати легітимну мету у виді захисту прав дитини, а й бути «необхідним у демократичному суспільстві», а саме відповідати нагальній суспільній потребі такого виняткового втручання у відносини сторін (п. п. 49-51, 59, 60). Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. В силу положень ч. 2 ст. 152 СК України, дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року у справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №409/1865/17-ц. Судова практика у справах щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною, підстави для порушення питання про відступлення від цієї практики відсутні. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. VІ. Висновки суду Судом установлено, що [PERSON] не бажає брати участь у вихованні та утриманні свого сина [PERSON] , [INFO] , не підтримує жодних стосунків з ним, не спілкується, погоджується на позбавлення батьківських прав відносно останнього. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачу виконувати обов`язки по вихованню своєї дитини. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення норм національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, які регулюють спірні правовідносини, встановлені судом фактичні обставини, а також виходячи з того, що відповідач у справі свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно сина, у якнайкращих інтересах дитини, з метою забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені повністю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 908 грн (а. с. 12). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved