Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

У липні\~2021\~року до\~Малиновського районного\~суду м.Одеси\~звернулась з\~позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за участі третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва - Єфіменко Дениса Олеговича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що [PERSON] стало відомо що стосовно неї було відкрито виконавче провадження № 63676574 на підставі Виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича за № 49592 від 25.09.2020 року. В рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.12.2020 року. На підставі цієї постанови з заробітної плати позивача вже було стягнуто 14425,35 грн. Виконавчий напис сторона позивача вважає неправомірним, та таким, що не підлягає виконанню, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість його вчинення за кредитними договорами, відсутність ознак безспірності стягуваної заборгованості. Зважаючи на викладене, позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.07.2021 року по справі було відкрито провадження, вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.07.2021 року по справі було вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 31.08.2021 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 06.10.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 13.12.2021 року (протокольною) залишено без розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, підтримала позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подали. Треті особи в судові засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, пояснень по суті справи до суду не подали. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Кредитний договір № AG2749730 від 13.12.2018 року. Також судом встановлено, що 25.09.2020 року Горай О. С., приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу було вчинено оспорюваний виконавчий напис, реєстр. № 49592 (а.с. 9), яким було стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість у загальному розмірі 22490,00 грн. На підставі виконавчого напису № 49592 від 25.09.2020 року, приватним виконавцем\~виконавчого округу\~м. Києва Єфіменко Д.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2020 року (а.с.10-11). Частиною першою\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі N 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року в справі № 910/5226/17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, після 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Оспорюваний виконавчий напис було видано 25.09.2020 року, що свідчить про незаконність його вчинення. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved