Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивачка в січні 2022 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1999 року. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільні відносини між сторонами не склались, оскільки у позивачки з відповідачем наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, а тому позивачка дійшла висновку, що шлюб носить лише формальний характер, у зв`язку з чим змушена звертатись до суду із даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи сповіщена належним чином, про що свідчить розписка про день та час слухання справи. Відповідач подав на адресу суду заяву згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами 26.11.1999 року було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві (а/з № 1647), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу мають повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В поданій заяві позивачка вказує на те, що причиною розірвання їх з відповідачем шлюбу є різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Відповідач обставини, що викладені в позові не спростовував, просив суд про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача та відповідача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved