Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за номером 11845, яким звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит - Капітал» на суму 16 088, 80 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначив наступне. 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис № 11845 про стягнення з нього, [PERSON] , на користь ТОВ «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 003-26018-210511 від 21.05.2011 року в розмірі 16088,80 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 11845. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 03.12.2021 року відкрито виконавче провадження № 67743385 із примусового виконання виконавчого напису № 11845 від 28.05.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 03.12.2021 року з нього, [PERSON] , стягнуто основну винагороду у сумі 1608,88 грн. із примусового виконання виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 03.12.2021 року для нього, [PERSON] , визначено розмір мінімальних витрат в сумі 400,00 грн. із примусового виконання виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 03.12.2021 року з нього, [PERSON] , звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої вирішено здійснювати відрахування із його доходів, на користь стягувача у розмірі 20% до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням № 67743385 у розмірі 18 097, 68 грн. (з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій). Загальна сума, яка підлягає стягненню із нього за виконавчим провадженням № 67743385 складає 18 097, 68 грн. Про існування вказаного виконавчого напису, і взагалі, про існування відкритого виконавчого провадження, він дізнався перевіривши через реєстр виконавчих проваджень відомості про себе. Вказаний вище виконавчий напис він не отримував ані в паперовому вигляді, ані на електронних носіях. Тому не може надати вказаний документ суду, оскільки він у нього відсутній. На його думку, цей виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент його вчинення заборгованість не була безспірною, письмову вимогу про усунення порушень від відповідача він не отримував. Вважає, що приватним нотаріусом порушено вимоги законодавства при вчиненні виконавчого напису. Відповідно до кредитного договору, ним були отриманні кошти в значно меншій сумі, ніж сума, яка зазначена нотаріусом. Звертає увагу, що серед наявних документів жоден не містить будь-якого розрахунку суми заборгованості. Тому, він категорично заперечує проти стягнення з нього заборгованості у розмірі 16088, 80 грн. Якщо припустити, що зазначена сума містить нарахування та стягнення комісії чи відсотків за обслуговування кредиту в додаток до основної суми боргу, то у відповідача відсутні правові підстави на стягнення зазначених сум. Правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.12.2018 р. по справі № 695/3474/17. Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Цивільний кодекс України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Проте такого виду зобов`язання як комісія - кодексом не передбачено. Ст. 625 ЦК України передбачає що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний суд 20 лютого 2019 року по справі № 666/4957/15-ц визнав банківську комісію «ПРИВАТБАНКУ» за кредит незаконною і зазначив, що банки не можуть зобов`язати клієнтів її сплачувати. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, така дія, як надання фінансового інструменту, не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Таким чином, вимоги щодо стягнення з нього 16088, 80 грн. є вимогою незаконною, та такою, що не може бути стягнута. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. У відповідності до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року, а також згідно п.п. 284 та 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.ст. 87, ЗУ «Про нотаріат», заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Без наявності таких документів заборгованість не може вважатися безспірною, а виконавчий напис нотаріуса здійснюватися не повинен. Вказана позиція була висловлена в рішенні Апеляційного суду міста Києва у справі № 22-620 від 19.02.2015 року, згідно якого суд прийшов до висновку, що виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, на підставі того, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Він, як боржник, не отримував письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, направлення якої передбачено законодавством для вчинення виконавчого напису. Припускає, що виконавчий напис вчинено не на документі, який підтверджує безспірність даної заборгованості і відповідно, дає підстави для безспірного її стягнення, адже згідно із ч. 1 ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Заборгованість не є безспірною, оскільки він не визнаю її розмір. Він не отримував ніяких вимог від відповідача. Отже, вчинений виконавчий напис приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. від 28.05.2021 року за реєстровим номером 11845 підлягає скасуванню в судовому порядку, із зазначених підстав, викладених вище. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, відзиву на подавав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.. в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності. У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: постанова про відкриття провадження (а.с. 9), постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.10), постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.11), постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію , стипендію та інші доходи боржника (а.с.12), інформація про виконавче провадження (а.с. 13-14), договір (а.с.36-38), виконавчий напис (а.с.43), заява про примусове виконання рішення (а.с.44). Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладеними у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом. Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд,

Outcome: approved