Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та третіх осіб: представник позивача - адвокат Лисенко А.О. звернувся в інтересах [PERSON] до суду з позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 25232, який вчинила 14.12.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" заборгованість в сумі 7360,00 гривень таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у повному обсязі. Свої вимоги мотивує тим, що 14.12.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. вчинила виконавчий напис № 25232 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Ріальто" заборгованості за кредитним договором в розмірі 7360,00 гривень. На підставі виконавчого напису Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 13.01.2022 відкрив виконавче провадження № 68137247. Виконавчий напис вважають таким, що не підлягає виконанню, оскільки порушено порядок його вчинення: він вчинений на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально, та сума заборгованості за тілом кредиту, процентами і комісією є оспорюваною. Так, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Однак, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не врахувала, що такий може бути здійснений тільки на нотаріально посвідченому кредитному договорі, оскільки Київський апеляційний адміністративний суд у постанові від 22.02.2017 визнав незаконною та нечинною постанову КМ України № 662, яка вносила зміни у Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, надавши можливість здійснювати виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору. Крім того, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не здобула доказів безспірності заборгованості, оскільки не отримала від представника відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо) та не перевірила, чи надсилалася боржнику вимога про усунення порушення зобов`язання. Наданий ж відповідачем розрахунок боргу є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків кредитора та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лисенко А.О. не з`явилися. Останній до матеріалів позову долучив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, у якому також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник відповідача ТОВ "ФК "Ріальто" у судове засідання не з`явився, через систему "Електронний суд" подав письмові пояснення, в яких просив проводити розгляд справи у його відсутності та вказав, що, відповідно до укладеного договору № 210508-39832-1 від 08.05.2021 між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] , останній отримав кредит у розмірі 2000 грн строком на 15 днів шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ "ПриватБанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Товариство зобов`язання за договором виконало, натомість позивач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 17 червня 2021 року між ТОВ "ФК "Фінанст Інновація" та ТОВ "Фінансова компанія "Ріальто" укладено договір відступлення права вимоги № 17/03/2021-Р/М-3, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 210508-39832-1 від 08.05.21 перейшло від ТОВ "ФК "Фінанст Інновація" до ТОВ "ФК "Ріальто". Станом на 28.04.2022 заборгованість за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021 становить 7360,00 грн та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000 грн, простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 4660,00 грн, заборгованості по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 700 грн. Станом на 12.07.2021 нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір якої не змінився з дня вчинення виконавчого напису, з врахуванням того, що не відбувалися погашення відображеної у розрахунку заборгованості. Тобто у відповідача були всі обгрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована у ньому до стягнення, не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому виконавчий напис є таким, що підлягає виконанню, у зв`язку з чим у задоволенні позову просив відмовити (а.с. 76-80). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав документи на підтвердження своїх дій щодо правомірності відкриття виконавчого провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 52-57). Третя\~особа, \~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. у судове засідання\~не з`явилася,\~хоча про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем здійснення нотаріальної діяльності, про що свідчать супровідний лист, список згрупованих поштових відправлень та відстеження відправлення з офіційного сайту Укрпошти (а.с. 67, 120, 121). Будь-яких пояснень, заяв і клопотань суду не подавала. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, третіх осіб, процесуальні дії у справі: суд своєю ухвалою від 24.02.2022 відкрив провадження у даній справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання за участю сторін. 24 лютого 2022 року суд також постановив ухвалу про забезпечення позову. 13 квітня 2022 року від представника третьої особи Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшли витребовувані судом за клопотанням представника позивача докази. Ухвалою суду від 22.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 28 квітня 2022 року від представника відповідача через систему "Електронний суд" поступило клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а також письмові пояснення з долученими до них доказами. 23 травня 2022 року від представника позивача через систему "Електронний суд" поступили додаткові пояснення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін та третіх осіб без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових заяв та доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з договору № 210508-39832-1 від 08.05.2021, ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" та [PERSON] уклали договір про те, що товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 2000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується поверннути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п. 3.1 цього Договору. Сторони погодили процентну ставку за користування кредитом - 2.2 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 803,00 %) користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 15 днів. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб [NUMBER] , що належить позичальнику (а.с. 54-55, 81-82). Як зазначив представник відповідача, невід`ємною частиною вказаного договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" (а.с. 89-104). Згідно з чеком про видачу грошових коштів № 406778380 від 08.05.2021, ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" перерахувало на картку [NUMBER] грошові кошти у сумі 2000 грн за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021 (а.с. 84). На підставі договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 ТОВ "ФК "Фінанс Інновація" відступило право вимоги за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021 ТОВ "ФК "Ріальто", загальна заборгованість за договором 4660,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за кредитом, 2660 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 85-88). Представником відповідача до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості [PERSON] за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021, відповідно до якого загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 28.04.2022 становить 7360,00 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредита - 2000 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом - 4660,00 грн, заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріусом - 700 грн (а.с. 73, 83). Тобто, розмір заборгованості, порядок її нарахування та період виникнення, які зазначені в акті приймання - передачі прав №1 від 17.06.2021 до договору про відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 та у вказаному розрахунку, не співпадають, різняться між собою. Згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 14.12.2021 та зареєстрованим у реєстрі за № 25232, приватний нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Ріальто" невиплачені в строк грошові кошти на підставі договору № 210508-39832-1 від 08.05.2021, укладеного між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація", правонаступником всіх прав та обов`язків за договором відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 якого є ТОВ "ФК "Ріальто", та [PERSON] , строк платежу за яким настав 23.05.2021. Нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ "ФК "Ріальто" та стягнути з [PERSON] за період з 17.06.2021 по 01.12.2021 включно: 2000,00 грн простроченої заборгованості за сумою кредита, 4660,00 грн простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за костування кредитом. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати, згідно зі ст. 31 Закону України "Про нотаріат". Загальна сума заборгованості становить 7360,00 грн (а.с. 21, 57). ТОВ "ФК "Ріальто" звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просило Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, до якої долучено, у тому числі, оригінал договору № 210508-39832-1 від 08.05.2021, оригінал виконавчого напису № 25232, виданого 14.12.2021 (а.с. 53). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2022 головним державним виконавцем Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І. відкрито виконавче провадження № 68137247 з примусового виконання вищеописаного виконавчого напису № 25232, виданого 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. (а.с. 22). Як вбачається з інформації про виконавче провадження від 16.02.2022, у рамках виконавчого провадження № 68137247 винесено постанови: про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (230 грн), про стягнення виконавчого збору (736 грн), про арешт коштів боржника (звернуто стягнення на суму 8326 грн) (а.с. 23-24). Сторона позивача вказує на порушенням умов вчинення виконавчого напису у частині вчинення його на кредитному договорі, який не є нотарільно посвідченим, заборгованість по ньому є спірною, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Спір між сторонами не врегульовано. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, письмові пояснення представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.1. п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як визначено ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п.п.1.2 п. 1 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. В п.п.3.2. п. 3 гл.16 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у даному Переліку. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2021 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості в сумі 7360,00 грн, що виникла за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021, укладеного між ТОВ "ФК "Фінанс Інновація", правонаступником всіх прав та обов`язків за договором відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 якого є ТОВ "ФК "Ріальто", та [PERSON] . Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 14 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. До матеріалів справи долучено кредитний договір № 210508-39832-1 від 08.05.2021, який наданий нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису, зі змісту якого встановлено, що він не був посвідчений нотаріально, хоча, відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису, слід було подати: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, що свідчить про недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи сторін у повному обсязі й установлює, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Таким чином вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Всупереч викладеному, приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, не перевірила наявність доказів направлення та отримання позивачем (боржником) [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису, в тому числі, про ознайомлення з розміром заборгованості та про його погодження з таким розміром заборгованості, що б свідчили про безспірність вимоги, що призвело до недотримання процедури вчинення напису, передбаченої п.п. 2.3 п. 2 гл. 16 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Жодних доказів про належне повідомлення позивача про заборгованість та про наявність вимог (претензій) до нього у відповідача за кредитним договором не долучено і до матеріалів справи, при тому, що останній не був позбавлений можливості надати необхідні докази з даного приводу. Долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості (а.с. 83) складений банком одноособово та є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Більше того, вказаний розрахунок був складений після вчинення виконавчого напису, оскільки до складу заборгованості вже була включена сума заборгованості за вчинення виконавчоо напису. Натомість, розрахунку заборгованості станом на час вчинення виконавчого напису суду не надано. Крім того, як описано вище, представлені суду документи щодо розміру заборгованості та періоду її виникнення, містять розбіжності, що також не дає можливості прийти до висновку про безспірність заборгованості, ознайомлення з нею та погодження боржника. Аналізуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом Сазоновою О.М. з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки приватний нотаріус вчинила такий на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідченим, а також у судовому засіданні не здобуто доказів того, що позивач отримав письмову вимогу про усунення порушень за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021, а також доказів для визнання суми заборгованості за вказаним договором безспірною, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , які слід задовольнити, визнавши виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Як визначено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Таким чином, стороною позивача вірно обрано спосіб захисту права, оскільки виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, а визнання його таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку, надасть [PERSON] можливість поновити його порушені права у спосіб встановлений законом. Враховуючи положення ч. 7 ст. 158, п. 8 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 25232, виданого 14 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Ріальто" заборгованість в сумі 7360,00 гривень, який перебуває на виконанні у головного державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франкіської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дацьо Г.І., продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Розподіл судових витрат: згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позивачем не було сплачено судовий збір, а його вимоги задоволено у повному обсязі, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1488,60 грн (992,40 грн за позовну вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, + 496,20 грн за подання заяви про забезпечення позову). Щодо розподілу витрат, понесених за надання професійної правничої допомоги, суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладється на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представник позивача у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок понесених його довірителем витрат на професійну правничу допомогу, розмір якої загалом становить 10000 грн (а.с. 1-5). До позову також долучив заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, у якій просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Вказаний розмір є гонораром, сума якого є фіксованою та не потребує деталізації послуг, які надані адвокатом на виконання договору. Ненадання до суду деталізованого акту з зазначенням витраченого часу адвоката не є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн його представником долучено до матеріалів справи такі докази: - договір № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 15.02.2022, який укладений між адвокатським об`єднанням "Донець і Партнери" в особі партнера - адвоката Лисенка А.О. та Саміліва Я.В., відповідно до якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу та послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а саме: представництво інтересів клієнта у справі про захист прав споживачів та про визнання виконавчого напису № 25232, вчиненого 14.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. таким, що не підлягає виконанню у суді першої інстанції та у виконавчому провадженні № 68137247. Сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає 10000,00 грн за надання правничої допомоги у суді першої інстанції без участі у судових засіданнях (п. 4.1) (а.с. 16-18); - акт виконаних робіт від 16.02.2022 до договору № 1 про надання правової допомоги від 15.02.2022, згідно з яким на виконання вказаного договору адвокатом виконані наступні роботи/надані посліги: консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі, підготовка та подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів, підготовка та подання до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правову допомогу. У відповідності до п. 4.1 договору про надання правничої допомоги № 1 від 15.02.2022, укладеному між сторонами, вартість робіт складає 10000 грн, з чим вони погодились, підтвердивши своїми підписами (а.с. 19); - товарний чек № 1 від 16.02.2022, у якому зазначено, що сплата гонорару адвоката, відповідно до договору про надання правничої допомоги № 1 від 15.02.2022 та акта виконаних робіт від 16.02.2022, від [PERSON] складає 10000 гривень (а.с. 20). Представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому зазначив, що вважає заявлений розмір витрат у розмірі 10000 грн неспівмірним із сумою заборгованості за договором № 210508-39832-1 від 08.05.2021, яка становить 7360,00 грн. До позовної заяви долучено копію акта виконаних робіт від 16.02.2022 до договору № 1 про надання правової допомоги від 15.02.2022, у якому зазначено, які види послуг була надано адковатом [PERSON] , однак у ньому не зазначено детального опису вартості кожної послуги. Адвокатом не долучено документи, які б підтверджували вартість його погодинної роботи, що свідчить про надмірне завищення адвокатом витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 68-70). Представник позивача щодо заяви про зменшення витрат на правничу допомогу подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що вона є неаргументованою та видуманою і грунтується тільки на особистих припущеннях відповідача. Незалежно від кількості підготовлених документів сума гонорару зафіксована в договорі та не потребує деталізації послуг, які надавалися адвокатом на виконання договору. Посилання відповідача на те, що не надано документів, які підтверджують вартість погодинної оплати роботи адвоката також є недоречним в даній справі. Відповідач не надав суду жодного доказу, який підтверджував би завищеність витрат адвоката. Натомість такі є обгрунтованими та повинні стягуватися з відповідача на користь позивача (а.с. 109-110). Таким чином, беручи до уваги наявність клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, враховуючи принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, виходячи з об`єму виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за сумою, є незначної складності, оскільки практика розгляду даної категорії справ є усталеною, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. При цьому, посилання представника відповідача на те, що не конкретизовано скільки часу витрачено адвокатом на кожну послугу та вартість кожної послуги є необгрунтованими, оскільки при визначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Кількість годин помножена на вартість такої години є підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату. У даному ж випадку мало місце визначення адвокатом та клієнтом фіксованої суми гонорару. На підставі вищевикладеного, ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 158, 206, 432 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 1, 14, 39, 50, 87-91 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, гл.16 р. II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172,

Outcome: approved