Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Позов мотивовано тим, що 26.11.2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що шлюбні відносини між ними поступово погіршились. В сім`ї виникали сварки та розбіжності думок та поглядів на сімейне життя. Всі спроби примиритись закінчувались черговою сваркою. 27.11.2012 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. З часу народження дитини та по теперішній час дочка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати з матір`ю, а відповідач взагалі не приймав участі у її розвитку та вихованні. Крім того, відповідач ухилявся та ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини. Так за період з 17.09.2018 року по даний час він не сплачує аліменти та має заборгованість у розмірі 94737 грн. Протягом останнього року відповідач почав висловлювати заперечення щодо проживання дочки разом з позивачем та вважає, що дочка має проживати з ним. Позивач вважає, що дочка [PERSON] має проживати разом із нею, адже це повністю буде відповідати інтересам перш за все дитини, а відповідач має можливість приймати участь у вихованні дитини у спосіб та в порядку за погодженням між ними, або згідно з висновком, встановленим Службою у справах дітей. Також, позивач зауважила, що дочка потребує постійного контролю за її харчуванням та самопочуттям, що забезпечено нею в повному обсязі та в свою чергу не зможе бути забезпечено відповідачем. Викладене і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Позивач вважає, що задоволення позову узгоджуватиметься з інтересами дочки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явилась, надала висновок щодо доцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю та заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на висновок виконавчого комітету. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК (1618-15) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Положеннями ст. 51 Конституції України закріплено рівність прав і обов`язків подружжя у шлюбі та сім`ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім`ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ч.ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", яка передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.11.2012 р. Згідно з свідоцтвом про народження батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою ОСББ «Першотравневе 98» малолітня дитина проживає разом із матір`ю за адресою : [ADDRESS] . Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню за період з 17.09.2018 року по 01.10.2021 року (судовий наказ № 127/23336/18 від 01.10.2013 року, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області) станом на 01.10.2021 року розмір заборгованості становить 94 737 грн. Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.04.2022 року визнано за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи спір між батьками про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своєї дитини та інтересів дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд вважає, що визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини мають інтереси самої дитини. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю підлягають задоволенню, таке рішення відповідатиме найвищим інтересам дитини. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судові витрати в справі складаються із сплаченого судового збору 908,00 грн., на стягненні яких з відповідача позивач не наполягала. На підставі викладеного,

Outcome: approved