Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що 15 липня 2021 року о 12.30 годині [PERSON] керувавши автомобілем «Citroen c4 Picasson», державний номерний знак [NUMBER] по вулиці Волгоградській, 1В в м. Кривому Розі, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21063» державний номерний знак [NUMBER] , який рухався позаду під керуванням [PERSON] . Відповідно постанови Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2021р., винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано Відповідача по справі, у зв`язку з чим останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАІІ та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн. на користь держави. Станом на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу «Citroen c4 Picasson», державний номерний знак [NUMBER] , була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203135856. Страхувальником по вказаному полісу є [PERSON] . За умовами полісу ЕР -203135856 передбачено франшизу в розмірі 2 500 грн. Оскільки внаслідок ДТП автомобіль під керуванням Позивача отримав механічні пошкодження, винним в скоєнні ДТП було визнано Відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ»,та Позивач у відповідності до ст..35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування. ТОВ «Страхова група «ОБЕРІГ» був складений страховий акт № 31783 від 31.08.2021 року відповідно до якого страховик визнав ДПТ страховим випадком та визначив суму страхового відшкодування у розмірі 4677 грн. 31 серпня 2021 року Позивачем була подана заява на виплату страхового відшкодування у розмірі 4677 грн. (за вирахуванням суми франшизи 2500 грн.). Оскільки страхова компанія відшкодувала Позивачу збитки без урахування франшизи, тобто на 2 500.00 грн. менше фактичного розміру завданого збитку, Позивач мусить звертатися до суду з даним позовом. Окрім матеріальної шкоди Відповідач спричинив Позивачу моральну шкоду розмір якої останній оцінює в 5 000 грн. Ухвалою від 17.11.2021 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідачу направлялась позовна заява з додатками та копія ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження за адресою місця реєстрації. Вказане повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 03.06.2021 року відповідачем відзиву не надано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка спричинила шкоду, при наявності вини. Згідно до ч.1 статті 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Судом встановлено, що 15.07.2021 року о 12.30 годині в м. Кривий Ріг, Саксаганський район, вул. Волгоградська, 1В водій [PERSON] , керував транспортним засобом «Citroen c4 Picasson», державний номерний знак « [NUMBER] » та рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з транспортним засобом «ВАЗ 21063», державний номерний знак « [NUMBER] », який рухався позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, його дії кваліфіковано за ст.124 КУпАП., що підтверджується копією постанови про притягнення до адміністративної відповідальності гр.. [PERSON] та визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, за вказаних обставин, з накладенням адміністративного стягнення (а.с. 10). Станом на дату скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність по транспортному засобу «Citroen c4 Picasson», державний номерний знак « [NUMBER] » була забезпечена в ТОВ «Страхова група «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-203135856. Страхувальником по вказаному полісу є [PERSON] , що підтверджується копією страхового полісу, наданого суду ТДВ «СГ «Оберіг» на ухвалу суду від 17.11.2021р. За умовами полісу ЕР -203135856 передбачено франшизу в розмірі 2 500 грн., що підтверджується листом ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» вих.№ 998 від 20.10.2021 року, (а.с.11). Згідно страхового акту № 31783 від 31.08.2021 року складеного ТОВ «Страхова група «ОБЕРІГ» відповідно до якого страховик визнав ДПТ страховим випадком та визначив суму страхового відшкодування у розмірі 4677 грн. (а.с.12). 31 серпня 2021 року позивачем була подана заява до ТОВ «Страхова група «ОБЕРІГ» на виплату страхового відшкодування у розмірі 4 677 грн. (за вирахуванням суми франшизи 2 500 грн.) (а.с.13). Оскільки страхова компанія відшкодувала Позивачу збитки без урахування франшизи, тобто на 2 500.00 грн. менше фактичного розміру завданого збитку, позивач звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», положення якого спрямовані на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28, 29 Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це, серед іншого, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. При цьому, відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Ураховуючи, що сума матеріальних збитків завданих позивачу пошкодженням його транспортного засобу склала 4677,00 грн. (за вирахуванням суми франшизи - 2500грн.), страховик ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», відшкодував позивачу суму страхового відшкодування в межах суми ліміту за вирахуванням франшизи - 4677,00 грн., тому суд приходить до висновку, що саме [PERSON] як винуватець ДТП зобов`язаний сплатити потерпілому [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 2500 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то судом приймається до уваги, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивач зазначає, що моральна шкода в даному випадку полягає у його душевних стражданнях через пошкодження його автомобіля, яким він протягом тривалого часу через це не міг користуватися, було порушено його нормальний спосіб життя. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України). Тлумачення ст. 23 ЦК свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суд повинен належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Згідно з п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001р., N 1 від 27.02.2009р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути максимально адекватним завданій шкоді. Суд погоджується з доводами позивача про те, що внаслідок ДТП 15.07.2021 року, що сталося з вини відповідача, він дійсно зазнав душевних страждань, спричинених хвилюваннями, нервовим стресом, та вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися своїм транспортним засобом. Таким чином, з урахуванням нервового стресу, завданого позивачеві при ДТП, втрати часу на спілкування з правоохоронними органами, звернення до страхової компанії, обстеження автомобіля, його відновлення, відсутності можливості користуватися авто, вимушених змін у життєвих стосунках позивача та, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Така сума, на думку суду, є адекватною економічній ситуації з урахуванням рівня ринкових цін та інфляції. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved