Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

22.11.2021\~адвокат Котик\~О.О.,\~яка діє\~в інтересах\~позивача [PERSON] \~звернулася до\~Московського районного\~суду м.\~Харкова із\~позовною заявою\~до ТОВ\~"Вердикт\~Капітал"\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Харківської області\~Попляк В.В.,\~з наступними\~вимогами:\~визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ 73567,\~вчинений 12.06.2021\~приватним нотаріусом\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В;\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~понесені судові\~витрати. В обґрунтування позову вказано, що в серпні 2021 року до підприємства де працює позивач, ТОВ "ВВКР" надійшла до виконання постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.08.2021, винесена приватним виконавцем виконавчого округу\~Харківської області\~Попляк В.В.,в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого напису № 73567, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. Відповідно до виконавчого напису № 73567, вчиненого 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., з боржника яким є [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" стягнуто заборгованість за кредитним договором № 630513323HPLS від 09.11.2016 укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством "Альфа-банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами 2 від 21.12.2020 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Флексіс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 від 21.12.2020 є Товариство з обмеженою відповідальність "Вердикт капітал", в розмірі 9 664 грн 44 к. Також у виказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 630513323HPLS від 09.11.2016 настав, боржником допущене прострочення платежів. Позивач зазначає, що дійсно укладала кредитний договір з АТ "Альфа-банк" однак кредит повністю погашено. Також позивач вказує на те, що зазначена у оскаржуваному виконавчому написі адреса місця проживання боржника є помилковою, оскільки [PERSON] з вересня 2020 року проживає та зареєстрована к [ADDRESS] , а не в [ADDRESS] . Позивач категорично\~оспорює вказану\~суму заборгованості,\~оскільки стверджує,\~що не\~має не\~виконаних зобов`язань\~за кредитним\~договором №\~630513323HPLS\~від 09.11.2016.\~Крім того,\~як зазначає\~позивач кредитний\~договір \~№ 630513323HPLS\~укладений \~09.11.2016\~ між [PERSON] та АТ "Альфа-банк" не був нотаріально посвідчений, що є підтвердженням факту недотримання умов вчинення виконавчого напису нотаріусом. Позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконаю, оскільки був виданий з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусами, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року\~задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та з метою забезпечення даного позову зупинено стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13 січня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 лютого 2022 року. 21.02.2022 до канцелярії суду від представника відповідача ТОВ "Вердикт капітал" Іжаковського О.В. надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та відзив на позов. Так, [PERSON] вказував на те, що позивачем заявлено необґрунтовану, занадто завищену суму витрат на правову допомогу, що суперечить судовій практиці Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини. Крім того, [PERSON] не надано суду жодних доказів, що нею понесені витрати на адвоката саме у такому розмірі. У відзиві на позов [PERSON] вказав, що ТОВ "Вердикт капітал" подано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які є достовірними. Звернення до нотаріуса відбулося у встановлені строки та спору щодо заборгованості не було (а.с. 56-57, 66-71). 22.02.2022 та 21.03.2022 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача 25.05.2022 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала з підстав викладених в позові. Представник позивача адвокат Котик О.О. в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник відповідача ТОВ "Вердикт капітал" у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Треті особи приватний нотаріус приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду від третіх осіб не надходило. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. \~Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. \~Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Представником відповідача, яким подано до суду відзив на позовну заяву будь-яких підтверджень поважності причин неявки до суду не надано, а від так суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~О.В.,\~було вчинено виконавчий напис № 73567 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Кредитним договором № 630513323HPLS від 09 листопада 2016 укладеного з Акціонерним товариством "Альфа-банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами 2 від 21 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Флексіс", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 21-12/20 21 грудня 2020 року є Товариство з обмеженою відповідальність "Вердикт капітал", в розмірі 9 664 грн 44 к. Також у виказаному виконавчому написі зазначено, що строк платежу за кредитним договором № 630513323HPLS від 09.11.2016 настав, боржником допущене прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.12.2020 по 25.05.2021. Сума заборгованості складає 9\~014 грн 44 к., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1 223 грн 93 к.; прострочена заборгованість за комісією становить 00 грн 00 к.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 17\~200 грн 00 к.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією 758 грн 97 к.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 7 031 грн 54 к. За вчинення цього виконавчого напису на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача в розмірі 650 грн 00 к., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 15). Зі змісту виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні приватний нотаріус керувався статтею 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів за, якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. від 02.08.2021 відкрито виконавче провадження № 66340891 на підставі виконавчого напису № 73567, виданого 12.06.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт капітал" заборгованості в розмірі 9 664 грн 44 коп. (а. с. 17-18). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зміни, внесені виконавчих написів нотаріусів постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 рішення суду залишено без змін. Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29.06.1999 № 1172 в редакції постанови КМУ від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваних виконавчих написів приватними нотаріусами, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, оскільки пункт 2 Переліку з 22 лютого 2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, оскаржуваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 12.06.2021, тобто в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору. Крім того, суд зазначає, що ТОВ "Вердикт капітал" не доведено, що ним було передано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису документи відповідно до вище приведеного Переліку, а також суд не може пересвідчитися, що стягнута за виконавчим написом нотаріуса заборгованість є безспірною, оскільки на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем належних та допустимих доказів надано не було . Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06.06.2019, яка, з точки зору частини 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору статті 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог статті 263 Цивільного процесуального кодексу України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06.06.2019, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи ці обставини та вимоги статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. Відповідачами та третіми особами належних та допустимих доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин надано до суду не було. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому товариством нотаріусу Кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має товариство при зверненні до нотаріуса. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги те, що заборгованість боржника не є безспірною та безспірність заборгованості позивача перед товариством, не спростована відповідачем належним та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 908 грн. 00 к. сплачених ним при подачі позову до суду та 454 грн 00 к. сплачених позивачем при подачі заяви про забезпечення позову, оскільки відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а від так сплачений позивачем\~судовий збірна загальну суму 1\~362 грн 00 к. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Представником відповідача подано до суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, однак суд зазначає, що дана заява не підлягає розгляду, оскільки позивачем за час перебування справи в провадженні вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу заявлена не була.

Outcome: approved