Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

Заступник керівника Фастівської окружної прокуратури Київської області М.Рождественський звернувся до Фастівського місмькрайонного суду Київської області з позовом до відповідача та просив стягнути з [PERSON] на користь Комунального некомерційного підприємства Фастівської міської ради «Фастівська центральна районна лікарня» Фастівської міської ради витрати в сумі 2072,20 грн, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. По суті позовні вимоги обґрунтовуються тим, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2020 року, який набрав законної сили, у справі № 381/955/20 [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень. Під час розгляду кримінального провадження позовна заява про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням не подавалася. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології в КНП ФМР «Фастівська ЦРЛ» з 24.12.2019 по 30.12.2019. Вартість лікування склала 2072,20 грн. Кошти, витрачені на стаціонарне лікування на даний час не відшкодовано, а тому згідно\~статті 1206 Цивільного кодексу України\~підлягають відшкодуванню в примусовому порядку. Ухвалою судді від 31 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про день розгляду справи повідомлені судом належним чином, до канцелярії суду представник позивача Фастівської окружної прокуратури Київської область Борисов А. подав заяву про розгляд справи в їх відсутність, вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Фастівська міська рада про день розгляду справи повідомлена належним чином. Представник КНП ФМР «Фастівська ЦРЛ» - адвокат Дергачова Н.М. подала до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримала. Та просила врахувати, що з 05.01.2022 назву комунального некомерційного підприємства «Фастівська центральна районна лікарня» змінено на комунальне некомерційне підприємство «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2020 року, у справі № 381/955/20 [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень (а.с.22-24). Вироком суду встановлено, що [PERSON] 23.12.2019 приблизно о 23 годині 45 хвилин, в темну пору доби, керуючи автомобілем «DAEWOO MATIZ» реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись в своїй смузі руху проїзної частини навпроти будинку № 51, вулиці Соборна м. Фастів Київської області, у порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, невчасно відреагував на зміну дорожньої обстановки, та в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив самовпевненість, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого, коли не помітив пішохода [PERSON] , що перетинала проїжджу частину вулиці Соборна зліва направо по напрямку його руху, не зміг вчасно вжити заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода. У результаті дорожньо-транспортної події пішохід [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 13/д від 26.01.2020 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного загоєння необхідно більше ніж 21 день. Вирок набрав законної сили 04 липня 2020 року. Відповідно до п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012 у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. Стаття 1206 ч. 1 ЦК України\~передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до довідки, наданої комунальним некомерційним підприємством Фастівської міської міської ради «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» за вих. № 01-06/6 від 06.01.2022, суд встановив, що [PERSON] , [INFO] перебувала у травматологічному відділенні КНП ФМР «Фастівська ЦРЛ» з 24.12.2019 по 30.12.2019 (6 ліжко-днів). Вартість лікування складає 2072,20 грн. (а.с.13). Вартість лікування - один л/д становила 345 грн. 36 коп. Загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування потерпіло станом на 06.01.2022 не відшкодована. Відповідно до порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету у їх використанні, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545,Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. \~\~\~\~\~\~ Як вбачається з п.6\~постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу, лише в питаннях, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи, що порушення водієм [PERSON] вимог п. 2.3 б) та п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо- транспортною подією та наслідками, що настали, а саме отриманням тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості [PERSON] , суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно п.3\~постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Оскільки розрахунок витрат на стаціонарне лікування\~\~ [PERSON] у сумі 2072,20 грн. (а.с.13) проведено у відповідності до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх виконання», затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 868 ( 868-2012-п ) від 19.09.2012, такі витрати у сумі 2072,20 грн., понесені комунальне некомерційне підприємство «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, слід стягнути на користь комунальне некомерційне підприємство «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування». На цей час комунальне некомерційне підприємство «Фастівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» перебуває у власності Фастівської міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням частини першої статті 280 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки витрати підтверджуються наявними доказами. Так, згідно ч. 4\~ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Оскільки шкоди завдано кримінальним правопорушенням, матеріальний стан особи, визнаної винним, не може слугувати для зменшення розміру відшкодування шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: approved