Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

27.05.2021 року до суду надійшла позовна заява, зі змісту якої вбачається, що позивач оскаржує виконавчий напис, яким з неї звернено стягнення на користь відповідача, вчинений 18.03.2021 року приватним нотаріусом Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 30061, на підставі якого приватним виконавцем Лисенком С.О. було відкрито виконавче провадження № 65169402. Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено із порушенням норм чинного законодавства, оскільки редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, в даному випадку виконавчий напис вчинено на окремому аркуші до договору, який нотаріально не посвідчений. Сума грошових вимог не є безспірною та відповідачем жодним чином і доказом чи розрахунком не підтверджена, відсутня належно засвідчена банківська виписка з особового рахунку боржника. Також пропущені строки позовної давності. Крім того, зазначає, що вказаний спір уже був вирішений Подільським районним судом міста Києва 17.01.2011 року у справі № 2-2524/10. Рішенням суду було солідарно стягнуто згідно розрахунку станом на 19.11.2010 року, з позивачки та [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за договором кредиту (№ 11112357000 від 29.01.2007 року) в розмірі 105 232,51 грн., судовий збір в розмірі 1052,33 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн. Тобто, нотаріус не переконався у наявності судових рішень за вказаним кредитним договором та допустив подвійне стягнення коштів з позивачки. У подальшому, Подільським районним судом міста Києва було винесено ухвалу від 11.01.2013 року у справі № 2607/14596/12 про заміну сторони у виконавчому провадженні ПАТ «Укрсиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Однак, даних щодо видачі дублікатів виконавчого листа у справі чи поновлення пропущених строків пред`явлення його до виконання матеріали справи не містять. На підставі викладеного просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2021 року виправлено описку в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року про забезпечення позову. В ухвалі про відкриття провадження у справі учасникам справи було визначено строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 12.07.2021 року до суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких сторона відповідача просить у задоволення позову відмовити з огляду на те, що вимоги позивача є необґрунтованими. Пояснює, що 29.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту під заставу майна № 1111235700, відповідно до умов якого останній було надано кредит у сумі 11 256 доларів США під заставу майна. 19.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір № 992/К про відступлення прав вимоги, за яким останнім було набуто право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Посилається на те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, а ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Щодо правомірності вчинення виконавчого напису зазначає, що приватному нотаріусу було надано всі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірність заборгованості при вчинення нотаріусом виконавчого напису була перевірена у відповідності до п. 3.2 Порядку, який не передбачає необхідність подання нотаріусу підтвердження отримання вимоги про добровільне виконання зобов`язання. Про те, що сума заборгованості не є безспірною позивач повинен довести в судовому порядку при оскарженні виконавчого напису нотаріуса. Зважаючи на те, що позивачем порушено умови взятого на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, доказів щодо повернення боргу після цього (повністю або частково) позивачем не надано, саме невиконання боржником своїх зобов`язань призвело до звернення до приватного нотаріуса для захисту свої х прав шляхом вчинення виконавчого напису. Нотаріусом було фактично закріплено право відповідача на стягнення з позивача суми грошових коштів. Крім того, за доводами відповідача, приватним нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис було вчинено було вчинено в межах встановлених строків. Також в поясненнях заявлено клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами наявними у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.03.2021 року приватним нотаріусом Житомирського МНО Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30061, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 11112357000 від 29.01.2007 року, укладеним з АКІБ «УкрСиббанк», в сумі 235 824,82 грн., а також плати за вчинення цього виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню - 236 324,82 грн. Зі спірного виконавчого напису вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків правонаступника АКІБ «УкрСиббанк» - ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором є ТОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі договору № 992/К про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.11.2018 року. Сторона позивача вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього Закону (у редакції, чинній на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 18.03.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Оспорюваний виконавчий напис стосується стягнення з позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна № 11112357000 від 29.01.2007 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , копія якого надана позивачем разом з позовною заявою. 02.07.2021 року до суду на виконання вимог ухвали від 01.06.2021 року надійшла завірена копія документів, на підставі яких був вчинений виконавчий оскаржуваний напис. Так, в матеріалах також міститься копія зазначеного договору, з якої вбачається, що такий договір не є нотаріально посвідченим. Попри надані письмові пояснення, сторона відповідача жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала. Треті особи своїх пояснень суду також не надали. Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість, нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що за укладеним договором [PERSON] були надані кредитні кошти у сумі 11 256 доларів США (за курсом НБУ на день укладення Договору становило еквівалент 56 842,80 грн.), які вона зобов`язана була повернути та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредитування - до 29.01.2014 року. Сторони погодили проценту ставку розмірі 13,0 % річних. Сума заборгованості за виконавчим написом визначена за період з 17.11.2018 року по 01.03.2021 року та становить 235 824,82 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту. За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі ст. 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Разом з тим, необхідні документи, зокрема, виписка по рахунку, розрахунок заборгованості та ін., в матеріалах справи відсутні, тому суд позбавлений можливості встановити відповідність суми заборгованості тій, що зазначена в виконавчому написі, а також перевірити дотримання строку для її стягнення. Слід також зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості та конкретної її суми позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушення вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Щодо вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну (правову) суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою та заявою про приєднання документів до матеріалів справи та стягнення понесених позивачем витрат з відповідача, яка надійшла до суду 22.07.2021 року, представником були надані наступні документи: копію розрахунку гонорару за надану правничу допомогу від 26.05.2021 року, копію акту здачі-прийняття виконаних робіт від 26.05.2021 року, рахунок-фактуру № 009 від 19.05.2021 року та квитанції, ордер серії АІ № 1097790, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 18.03.2021 року. Згідно наданих документів вбачається, що вартість правничої допомоги адвоката складає 11 350 грн. розрахунок сум гонорару за надану правничу допомогу містить опис наданих послуг, що включає в себе: ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 65169402 - 1135 грн. (1 год.); вивчення матеріалів ВП, аналіз судової практики з подібних правовідносин та підготовки позовної заяви - 6810 грн. (6 год.); підготовка заяви про забезпечення позову - 2270 грн. (2 год.); підготовка відповіді на відзи та участь у судовому засіданні - 1135 грн. (1 год.). У поданий письмових пояснення сторона відповідача заявила клопотання щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, суд вважає необґрунтованою послугу з ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та її вартість у розмірі 1135 грн., оскільки такі матеріали не є об`ємними та для розгляду даної справи мають значення лише окремі документи. Виходячи з цього, не зрозумілим також є послуга щодо вивчення матеріалів виконавчого провадження. Враховуючи категорію та складність справи, яка при цьому відноситься до малозначних, суд вважає, що витрата адвокатом на аналіз судової практики з подібних правовідносин та підготовку позовної заяви - 6 год., є завищеною та не є відповідає критерію розумності, так само як і за підготовку заяви про забезпечення позову - 2 год. Щодо підготовки відповіді на відзив та участі у судовому засіданні, то як вбачається з матеріалів справи такі послуги надані не були, тому суд не може стягнути витрати за фактично ненадані послуги. Крім того, КАС ВС у своїй постанові від 15.04.2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved