Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначає, що 30.09.2021 о 12 год. 10 хв. в м. Ізяслав по вул. Машерука, 1 Шепетівського району Хмельницької областіводій [PERSON] , керувала транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO Sens», д.н.з. [NUMBER] , та внаслідок порушенняПравил дорожнього руху допустила зіткнення з належним йому на праві власності автомобілем «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] . Вказує, що в результаті ДТП його транспортний засіб отримав механічні пошкодження, вартість яких згідно із звітом про оцінку транспортного засобу складає 52174 грн 93 коп. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.10.2021 відповідача [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність позивача застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Перша» відповідно до полісу № 205877991 на страхову суму 130 000 грн., розмір франшизи визначено в сумі 2600 грн. З врахуванням того, що автомобіль відповідача також застрахований у ПАТ «Страхова компанія «Перша», тобто умови страхування та сума франшизи мають бути ідентичними його умов страхування, а тому майнову відповідальність за шкоду, спричинену йому з вини водія [PERSON] в розмірі 52174 грн 93 коп, несе ПАТ «Страхова компанія «Перша». Щодо відшкодування суми франшизи в розмір 2600 грн має нести відповідач [PERSON] . Крім того, як зазначає позивач, неправомірними діями [PERSON] йому було спричинено також моральну шкоду, яку відповідач добровільно не відшкодувала. Моральна шкода полягає в тому, що позивач переніс моральні страждання у зв`язку з пошкодженням його автомобіля в результаті спричиненого відповідачем ДТП, витратив багато часу на відновлення автомобіля, відвідування правоохоронних, експертних, а тепер і судових установ. Також позивач не зміг використовувати протягом тривалого часу власний автомобіль, що створювало незручності йому та його сім`ї, тому просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, що не перевищує розміру, який відповідає принципам розумності і справедливості. Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, та 2 600 грн франшизи, а з ПАТ «Страхова компанія «Перша» матеріальну шкоду в розмірі 32974,93 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів понесених судових витрат, які складаються з: 3000 грн вартості звіту про оцінку транспортного засобу з визначенням заподіяної шкоди; 2000 грн вартості правничої допомоги щодо отримання консультацій та підготовки даної позовної заяви; 992,40 грн суми сплаченого судового збору, всього 5 992,40 грн. Ухвалою судді від 13 січня 2022 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 31.01.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона частково заперечує проти задоволення позову та зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем згідна відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 1 000 грн, а в решті задоволення позову просить відмовити. Ухвалою суду від 03 березня 2022 року позов [PERSON] в частині заявлених вимог до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Перша» простягнення на його користь 32 974,93 грн. страхового відшкодування за шкоду заподіяну пошкодженням транспортного засобу, залишено без розгляду. Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року позов [PERSON] в частині заявлених вимог до [PERSON] простягнення на його користь франшизи в сумі 2600 грн, залишено без розгляду. Ухвалою суду від 27 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, вказаних в позові, та просив суд їх задовольнити, а саме стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Відповідач та її представник в судовому засіданні частково заперечили проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди. [PERSON] просить врахувати, що на її утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, шлюб з батьком дітей розірвано, а тому вона самостійно утримує дітей, а стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 грн призведе до надмірного тягаря для сімейного бюджету. Згідна відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. Суд, заслухавши пояснення позивача та з`ясувавши позицію відповідача та її представника, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. З урахуванням ухвал про залишення первісних вимог без розгляду, суд розглядає позов лише в частині заявлених вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди. В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля «BMW X5», номерний знак [NUMBER] . Відповідач [PERSON] є власником автомобіля «ЗАЗ-DAEWOO Sens», номерний знак [NUMBER] . Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно з зазначеною постановою суду встановлено, що 30 вересня 2021 року о 12 год. 10 хв. в м. Ізяслав по вул. Машерука, 1, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO Sens», д.н.з. [NUMBER] , виїжджала з прилеглої території по вул. Машерука, та не надала дороги автомобілю марки «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по вул. Машерука під керуванням [PERSON] , допустивши при цьому зіткнення з автомобілем «BMW X5». Внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності. Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 10 000 грн, виходячи з того, що внаслідок ДТП було пошкоджено його автомобіль, який є доволі вартісним та на відновлення якого, витратив багато часу на пошук фахівців, проведення оцінки вартості завданих збитків, тривалий час перебування без транспортного засобу, що порушило його звичний спосіб життя, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля. Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями [PERSON] , йому було заподіяно моральну шкоду у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, що потягло певну зміну усталеного способу і ритму життя. Разом з тим, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням його майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 6 000 грн. Щодо витрат пов`язаних з розглядом справи, суд зауважує наступне. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною другою вказаної вище статті розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Пунктом 2 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з частинами шостою, сьомою статті 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. За правилами частин першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а в разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Разом з тим як вбачається з матеріалів справи позивач поніс витрати на виготовлення звіту № 4/1712 про оцінку транспортного засобу від 17.12.2021 в розмірі 3000 грн (а.с. 9-29), відповідно до якого він ставив вимогу до ПАТ «Страхова компанія «Перша» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 32974,93 грн. Проте, за ухвалою суду від 03.03.2022 пред`явлені вимоги до ПАТ «Страхова компанія «Перша» залишені без розгляду, а тому витрати пов`язані з виготовлення вказаного звіту з [PERSON] не підлягають відшкодуванню. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу щодо отримання консультацій та підготовки даної позовної заяви, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. ч 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно п. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер. Як вбачається з матеріалів справи позивач разом з позовною заявою надав лише довідку-розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу щодо отримання консультацій та підготовки даної позовної заяви в загальній сумі 2000 грн., який підписаний адвокатом Каруном В.П. Однак, жодних документів, на підтвердження факту, що [PERSON] має свідоцтво на заняття адвокатською діяльністю, що позивач уклав з ним, відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги, що [PERSON] мав довіреність чи ордер на представництво інтересів позивача суду надано не було. Не було надано суду і детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial