Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 10 лютого 2022 року надійшла позовна заява згідно якої 08 листопада 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , але одруження виявилось невдалим, тому 02 грудня 2021 року рішенням суду їх шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . 27 жовтня 2021 року рішенням суду з позивача стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 вересня 2021 року до повноліття дітей. Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання сина, який з 21 листопада 2021 року проживає з позивачем, тому позивач звернувся до органу опіки та піклування для того, щоб син проживав з ним і 20 січня 2022 року рішенням виконавчого комітету Летичівської селищної ради визначено місце проживання сина із позивачем. Відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, тому позивач просить суд: стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 всіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 21 листопада 2021 року до повноліття дитини; припинити стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина згідно рішення суду від 27 жовтня 2021 року. ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА 2. 17 травня 2022 року у судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник Бригида В.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. 27 травня 2022 року [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 3. 16 травня 2022 року [PERSON] подала до суду заяву із якої вбачається, що син тимчасово проживає з батьком, а донька - із нею. По рішенню суду відповідач повинен їй сплачувати аліменти на дітей, однак такі не сплачує і має заборгованість. Вважає позовні вимоги незаконними. На даний час з донькою знаходиться за межами держави. 27 травня 2022 року [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 4. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 5. У Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 і ч. 2 ст. 27). 6. У Законі України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 1 ст. 8). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11). На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12). 7. Як зазначено у ч. 1 ст. 10 СК України якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). За приписами ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання (п. 2). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1). Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (ч. 2). 8. У абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 9. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 10. У п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. ІV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , їх батьками є [PERSON] , [PERSON] . 12. 27 жовтня 2021 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/932/21, провадження №2-678-476/21), яке набрало законної сили 26 листопада 2021 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 вересня 2021 року. 13. 02 грудня 2021 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/671/21, провадження №2-678-401/21), яке набрало законної сили 04 січня 2022 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 08 жовтня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №73, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] . 14. 12 січня 2022 року складено акт обстеження умов проживання згідно якого умови проживання дитини [PERSON] по [ADDRESS] задовільні, стосунки в сім`ї доброзичливі, батько [PERSON] та бабуся [PERSON] ставляться до дитини добре, батько намагається більше часу проводити із дитиною. Батьки розлучені, цей факт негативно впливає на психічний та емоційний стан дитини. 15. 12 січня 2022 року Службою у справах дітей Летичівської селищної ради складено висновок №1 згідно якого є доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] , встановити для батьків певні зобов`язання. 16. 13 січня 2022 року рішенням №4 комісії з питань захисту прав дитини Летичівської селищної ради визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] із батьком [PERSON] і встановлено для батьків певні зобов`язання. 17. 20 січня 2022 року рішенням №13 виконавчого комітету Летичівської селищної ради визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з батьком [PERSON] . Зобов`язано батьків: не чинити перешкод у спілкуванні дітей між собою та з тим з батьків, з ким не проживає дитина за попередньою згодою; взаємно інформувати один одного про стан здоров`я дитини; погоджувати разом місце проживання дитини на час відсутності батька. 18. 26 січня 2022 року Летичівською селищною радою [PERSON] видано довідку згідно якої він проживає по [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] , 1968 року народження, сином [PERSON] , 2012 року народження (без реєстрації). 19. 26 січня 2022 року Летичівською селищною радою складено акт обстеження матеріально-побутових умов життя згідно якого [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає без реєстрації по [ADDRESS] з 21 листопада 2021 року та знаходиться на утриманні батька [PERSON] . 20. Із довідки-розрахунку сплати та заборгованості з виплати аліментів згідно виконавчого листа №2-687-476/21 від 03 грудня 2021 року Летичівського районного суду про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох дітей, яка надана державним виконавцем Ковальчуком Ю.Ю., вбачається, що за період з 01 вересня 2021 року по 01 травня 2022 року: нараховано - 20620,00 грн., сплачено - 5860,00 грн. Заборгованість станом на 01 травня 2022 року становить 14760,00 грн. Відповідно до цієї довідки-розрахунку [PERSON] сплатив аліменти лише у жовтні 2021 року - 3350,00 грн., у листопаді 2021 року - 2510,00 грн. V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 21. Із встановлених обставин вбачається, що у період з 08 листопада 2011 року по 04 січня 2022 року (день набрання рішенням суду від 02 грудня 2021 року законної сили) сторони перебували в шлюбі у якому в них народилося двоє дітей. 27 жовтня 2021 року рішенням суду з позивача стягнуто аліменти на двох дітей. У жовтні та листопаді 2021 року позивач сплатив аліменти в розмірі 5860,00 грн. З 21 листопада 2021 року син проживає з позивачем, який, починаючи з грудня 2021 року, аліменти не сплачує, тому має заборгованість в сумі 14760,00 грн. 20 січня 2022 року визначено місце проживання сина сторін з батьком (позивачем). 22. Аналіз ч. 4 ст. 273 ЦПК України, в контексті розгляду даної справи, дає підстави суду для висновку, що законодавець не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь-які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. 23. Із вищенаведених положень СК України випливає, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. 24. Зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. 25. Оскільки син сторін з 21 листопада 2021 року проживає із батьком (позивачем), перебуває на його утриманні, а мати (відповідач) проживає окремо від дитини, підстави для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідача відсутні. 26. За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 27. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути аліменти з 21 листопада 2021 року, тобто з часу, коли син сторін почав проживати з ним і таким чином застосувати фактично положення ч. 2 ст. 191 СК України щодо стягнення аліментів за минулий час. В судовому засіданні позивач зазначав, що звертався до відповідача щодо одержання від неї аліментів на сина, однак відповідач добровільно сплачувати аліменти не бажала. 28. Аналіз ч. 2 ст. 191 СК України дає підстави для висновку, що для її застосування необхідне надання позивачем суду доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з її ухиленням від їх сплати. Однак, позивач не надав суду належних і допустимих доказів, якими підтверджується, що він звертався до відповідача щодо одержання від неї аліментів на сина, але аліменти від неї не одержав, оскільки відповідач ухилялася від їх сплати. Позивач ці обставини повідомив усно, але письмових доказів про це суду не надав. 29. За вказаних обставин суд вважає, що позивач обґрунтовано звернувся з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача та про стягнення аліментів з відповідача на сина, але аліменти підлягають стягненню не з того часу, коли дитина почала проживати з позивачем, а з часу звернення до суду з позовною заявою. 30. Суд вважає за необхідне зазначити, що хоча даним рішенням суду припиняється стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина по рішенню суду від 27 жовтня 2021 року, однак позивач зобов`язаний сплатити аліменти на користь відповідача на утримання сина за період з 01 вересня 2021 року до 10 лютого 2022 року, а також сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання доньки до її повноліття. VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 31. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 32. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довів правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надала суду доказів, які спростовують твердження позивача, що є її процесуальним обов`язком, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню частково. 33. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. VІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 34. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлено ставку судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як зазначено у п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. 35. У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня - 2481 грн. 36. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі, тому на підставі ч. 1, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. VІІІ. ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ 37. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial