Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

в січні 2022 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11 994 грн. 71 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 18.08.2017 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, банківськими тарифами. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідачка, незважаючи на це, порушила його, оскільки, своєчасно не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 14.12.2021 утворилася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 11 994 грн. 71 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 9 982 грн. 70 коп., заборгованість за простроченими процентами в розмірі 2 012 грн. 01 коп. В квітні 2022 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Вишневський А.А. надав відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, зокрема з огляду на відсутність належного розрахунку заборгованості за кредитом, а також належних доказів стосовно узгодження сторонами його умов щодо визначення розміру процентної ставки в разі порушення строків виконання зобов`язання за договором. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надіслав відповідь на відзив, у якій останній зазначав, що 18.07.2017 між банком та відповідачкою був укладений кредитний договір, в межах якого [PERSON] отримувала від банку кредитні карти (кредитний ліміт неодноразово змінювався), активно користувалася кредитними коштами, повністю погоджуючись з запропонованими банком умовами за кредитним договором. Проте взяті на себе зобов`язання останнім часом стала виконувати не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується належними та допустимими доказами (розрахунком заборгованості та випискою з рахунку позичальника). За таких обставин, представник банку просив задовольнити позов у повному обсязі. В свою чергу, представник відповідачки [PERSON] адвокат Вишневський А.А. надав заперечення щодо відповіді на відзив, зазначаючи в них про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи є заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Вишневський А.А. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», заперечуючи факт користування відповідачкою кредитними коштами в межах кредитного договору, зазначеного позивачем. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 18.07.2017 був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якого банк надав відповідачці гроші в вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки, Витяг з Тарифів з надання банківських послуг, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Як зазначалося вище, відповідачкою 18.07.2017 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Вказана анкета-заява містить лише анкетні дані відповідачки, її контактну інформацію. Проте не містить жодних даних про умови кредитування, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, пені, штрафів або будь-яких інших умов договору. Водночас, надані позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Витяг з Тарифів з надання банківських послуг позичальником не підписані. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За такого, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами. При цьому, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15)) та не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також не є доказом узгодження між сторонами умов договору щодо розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами наданий позивачем паспорт споживчого кредиту (підписаний відповідачкою 11.11.2011), виходячи з наступного. Так, як вбачається зі змісту вказаного паспорта, наведені в ньому умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Тобто паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. При цьому, наведена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною з 11.11.2021 по 26.11.2021, тобто протягом п`ятнадцяти днів. Крім того, обумовлений паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою 11.11.2021, тобто значно пізніше укладеного між сторонами кредитного договору від 18.08.2017. Доказів, що останній має будь-яке відношення до цього договору, позивачем не надано. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, виходячи з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в подібній справі за № 342/180/17. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 14.12.2021 утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 9 982 грн. 70 коп. (заборгованість за простроченим тілом кредиту). Вказана заборгованість підтверджується розрахунком боргу, випискою з рахунку позичальника. Згідно ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п.п. 57, 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України за № 75 від 04.07.2018 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виходячи з викладеного, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 83 ЦПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву на позов. Між тим, відповідачкою вказаний розрахунок не спростовано, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку. Разом з тим, з наданих позивачем розрахунку, виписки за картковим рахунком вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами. Останньою було сплачено, зокрема, 7 756 грн. 25 коп., які були зараховані банкому порядку погашення заборгованості за процентами. Проте, вказана сума підлягає зарахуванню на погашення тіла кредиту, оскільки сторони в кредитному договорі не передбачили нарахування з позичальника процентів у розрахованому позивачем розмірі. За такого, з відповідачки на користь позивача належить до стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 2 226 грн. 45 коп. Згідно ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідачки, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (19 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати (судовий збір) в розмірі 471 грн. 39 коп. (2 481 х 19 %).

Outcome: partial