Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Косов О.В. 21.12.2021 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просила встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в м.Одеса, правовстановлюючих документів розпорядження органу приватизації від 20.07.1993 року №235 на квартиру [ADDRESS] та свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26.07.1993 року за реєстровим №1180, заінтересовані особи: Регіональна філія «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», Державний нотаріус Приморської нотаріальної контори у місті Одеса Тинкул Олеся Вікторівна. В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця з 06.03.1976 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці 26.07.1993 року, зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №1180, та розпорядження органу приватизації від 20.07.1993 року №235 на праві спільної часткової власності, їй ( [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] та її чоловіку [PERSON] належить в рівних частинах квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на житло та в розпорядженні органу приватизації було допущено помилку, яка перешкоджає заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку у спадщині у розмірі 1/4 частки вищевказаної квартири. Після смерті чоловіка [PERSON] , заявниця звернулася до державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори у місті Одеса Тинкул О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на належну частку у спадщині, на 1/4 частку вищевказаної квартири. Проте, державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в написанні по батькові її чоловіка в документах. Так, в свідоцтві про право власності на житло та в розпорядженні органу приватизації по батькові її чоловіка зазначено як « [PERSON] », що не збігається із записом по батькові в паспорті громадянина України, який був виданий Приморським РВ УМВС України в Одеській області 25.10.1996 року, та в свідоцтві про смерть, в яких по батькові її чоловіка зазначено як « [PERSON] ». Вважає, що причина невірного написання по батькові її чоловіка виникла з невірним перекладом по батькові з російської мови на українську. Внаслідок цієї помилки, на даний час виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує його особу, та правовстановлюючими документами, у зв`язку з чим заявниця змушена була звернутися до суду з зазначеною заявою про встановлення факту належності її чоловіку, який помер [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, видане Одеським відділенням Одеської залізниці 26.07.1993 року, та розпорядження органу приватизації від 20.07.1993 року №235 на право спільної сумісної власності в рівних долях на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.12.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в судовому засіданні на 31.01.2022 року. У судове засідання призначене на 31.01.2022 року сторони з`явився представник [PERSON] адвокат Косов О.В., надав суду копії документів, а саме, Витяг з ДРАЦС громадян про смерть, реєстраційне посвідчення на квартиру, 2 ордера на квартиру, характеристика житлової площі, просив долучити їх до матеріалів справи. Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника заявниці, долучено до матеріалів справи копії зазначених документів та зобов`язано надати до суду їх оригінали. У зв`язку з неявкою у судове засідання інших учасників справи, розгляд справи відкладено на 21.02.2022 року. У судове засідання призначене на 21.02.2022 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявні заяви представників заінтересованих осіб, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Ухвалою суду від 23.02.2022 року витребувано у Приморської державної\~нотаріальної контори\~у м.Одеса належним чином завірену копію спадкової справи №326с/2021, що заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи відкладено на 24.03.2022 року. У судове засідання призначене на 24.03.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 12.05.2022 року. 20.04.2022 року на виконання ухвали суду від 23.02.2022 року з Приморської державної\~нотаріальної контори\~у м.Одесі на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №326с/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . У судове засідання призначене на 12.05.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.05.2022 року. У судове засідання призначене на 17.05.2022 року сторони не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви представників заінтересованих осіб, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення є 23.05.2022 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] з 06.03.1976 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] , видане райвідділом ЗАЦС м.Арциз 06.03.1976, актовий запис №36, в якому зазначене російською мовою ПІБ як « [PERSON] ». 12.12.1984 року Бюро обміну житлових приміщень Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів [PERSON] (російською мовою зазначено [PERSON] ) було видано ордер з обміну житлової площі №1114, відповідно до якого він має право на вселення в порядку обміну на житлову площу у [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат розміром 29,94 кв.м (а.с.27). До складу сім`ї на момент видачі ордеру входили: дружина [PERSON] , донька [PERSON] (а.с.30). Розпорядженням органу приватизації Одеського відділення Одеської залізниці від 20.07.1993 року №235 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передано в приватну спільну сумісну власність в рівних долях квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). 26.07.1993 року Одеським відділенням Одеської залізниці видано свідоцтво про право власності на житло, в якому зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на правах приватної, спільної, сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Зазначене свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 20.07.1993 року №235, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №1180 (а.с.8). Згідно реєстраційного посвідчення Одеського міжміського бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 21.09.1993 року за №13528, право власності на зазначену квартиру зареєстрованого 21.09.1993 року за [PERSON] (російською мовою зазначено [PERSON] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в ОМБТІ на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Одеським відділенням Одеської залізниці від 26.07.1993 року за №1180 та записано в реєстрову книгу за №38 пр., під реєстром №669 стор.120, реєстровий №692 (а.с.31). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що 06.04.2021 року складено відповідний актовий запис №4616 (а.с.7). Після смерті [PERSON] , заявниця звернулася до державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори у місті Одеса Тинкул О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на належну частку у спадщині, на 1/4 частку вищевказаної квартири. Проте, 06.07.2021 року державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з розбіжностями в написанні по батькові її чоловіка в документах (а.с.5). В наданих суду свідоцтві про право власності на житло та в розпорядженні органу приватизації по батькові її чоловіка [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.8, 9). Проте, заявницею суду було надано копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 25.10.1996 року, та копію свідоцтва про смерть, в яких по батькові її чоловіка зазначено як « [PERSON] » (а.с.7, 14). У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні по батькові в паспорті, в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючих документах, а саме: в свідоцтві про право власності на житло від 26.07.1993 року та в розпорядженні органу приватизації від 20.07.1993 року, заявниця не має можливості в отриманні свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] та можливості подальшої реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з вірним зазначенням прізвища, ім`я та по батькові спадкодавця, у зв`язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду з зазначеною заявою. Вказані невідповідності написання по батькові чоловіка заявниці, померлого [INFO] « [PERSON] » в свідоцтві про право власності на житло від 26.07.1993 року та в розпорядженні органу приватизації від 20.07.1993 року та написанні по батькові у паспорті серії [NUMBER] , виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 25.10.1996 року як « [PERSON] » виникли по причині написання російською та українською мовами, діалектами, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані записи, які виправити на даний час неможливо. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті,смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючих документів заявниця не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] , а саме на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . Суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності [PERSON] , який помер [INFO] в м.Одесі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , видане Одеським відділенням Одеської залізниці 26.07.1993 року, та розпорядження органу приватизації від 20.07.1993 року №235 на квартиру [ADDRESS] . Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявниці, яка через розбіжності в написанні по батькові її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , в зазначених документах, в документі, який посвідчує його особу та в свідоцтві про його смерть, не може отримати свідоцтво про право на спадщину на належну спадкодавцю частку вищевказаної квартири. Тому суд вважає що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved