Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

у січні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] майнову шкоду у розмірі 49 095,45 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 18.02.2019 року о 10.30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , на мосту Південному в м. Києві не обрала безпечної швидкості, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». 17.04.2019 року страховиком здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 42 929,69 грн. Згідно висновку експерта № 01_06_19 з автотоварознавчого дослідження від 12.06.2019 року матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] , становить 110 172,07 грн. Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 19.10.2021 року стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь позивача, власника транспортного засобу марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] , суму страхового відшкодування у розмірі 18 146,93 грн. Різниця між сплаченим страховиком матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу становить 49 095,45 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 78-79). Відзив на позов до суду не надходив. Заяви процесуального характеру, клопотання, сторонами не подавались. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником транспортного засобу марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Центром 8045 від 27.07.2017 року. 18.02.2019 року приблизно о 10.30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «LandRoverRangeRoverEvoque» державний номер [NUMBER] , на мосту Південному в м. Києві не обрала безпечної швидкості, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 8-9). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» згідно полісу № АМ-6505877 від 30.10.2018 року. Листом ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» від 17.04.2019 року повідомлено про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] , у розмірі 42 929,69 грн. за страховим випадком, що стався 18.02.2019 року (а.с. 10). Страхова виплата у розмірі 42 929,69 грн. здійснена ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», що стверджується копією квитанції № 264970778 від 17.04.2019 року (а.с. 11). Постановою Київського апеляційного суду від 19.10.2021 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення страхового відшкодування, стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 18 146,93 грн. та судові витрати у розмірі 5 602 грн., а всього - 23 748,93 грн. (а.с. 48-60). Згідно квитанцій від 29.10.2021 року, платежі у розмірах 5 602 грн. та 18 146,93 грн. здійснені ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь [PERSON] (а.с. 64). Згідно висновку експерта№ 01_06_19 з автотоварознавчого дослідження від 12.06.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] склала на момент проведення дослідження 110 172,07 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] визначено на момент пошкодження у розмірі 0,615. Матеріальний збиток завданий власнику автомобіля марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] склав станом на момент проведення дослідження 61 076,62 грн. (а.с. 12-23). Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що страхова виплата не покриває збитків, завданих внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді 18.02.2019 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). За змістом положень ст. 1188 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Статтею 1192 ЦК України визначено способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, відповідно до частини першої якої, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому, на його вимогу, відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Разом з тим, така шкода повинна визначатися відповідно до Методики товарознавчої експертизи оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (в редакції Наказу Міністерства юстиції N 1335/5/1159 від 24.07.2009р.). Відповідно до п. 1.4. вказаної Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно висновку експерта№ 01_06_19 з автотоварознавчого дослідження від 12.06.2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] склала на момент проведення дослідження 110 172,07 грн. Коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «HyundaiSonata» державний номер [NUMBER] визначено на момент пошкодження у розмірі 0,615. Оцінка та висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу здійснено повноважною на це особою, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому сумнівів у суду не викликає. Слід зазначити, що іншого розрахунку відповідачем в розпорядження суду не надано, доказ, який би спростовував висновок експерта № 01_06_19 з автотоварознавчого дослідження від 12.06.2019 року до суду не подано, клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи останньою не заявлялося. Відтак, суд приймає як належні та допустимі докази в обґрунтування розміру завданого матеріального збитку висновок експерта № 01_06_19 з автотоварознавчого дослідження від 12.06.2019 року. За встановлених обставин, суд надходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 49 095,45 грн. В частині вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. позивачем надано в розпорядження суду наступні копії документів: договору про надання правової допомоги від 7.05.2020 року № 20/05-1/ф, укладеного між адвокатом Недотопа М.М. та [PERSON] (а.с. 65-66); умови оплати договору від 23.11.2021 року (а.с. 67); довідка про отримання грошових коштів у розмірі 5 000 грн. в рахунок оплати гонорару відповідно до договору про надання правової допомоги (а.с. 69); ордеру серії АІ № 1168960 (а.с. 70). Зважаючи на викладене, обставини справи та її складність, наявність доказів фактичного понесення позивачем витрат на правову допомогу, суд надходить до висновку про те, що позивачем доведено понесення ним витрат за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved