Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, в останній редакції якого зазначила, що їй на праві приватній власності належала квартира [ADDRESS] та 26.10.2007 року між АКБ «Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0028/07/52-СL, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 46 000,00 дол. США на строк до 25.10.2017 року зі сплатою 13% річних. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору між АКБ «Форум» та [PERSON] 26.10.2007 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., та зареєстрований в реєстрі за №16202, відповідно до якого іпотекодавець передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Як вказує позивач, 06.08.2014 року Богунським районним судом м. Житомира у справі №295/19737/13-ц ухвалено рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50 346,38 дол. США; у задоволенні позовних вимог до [PERSON] про звернення стягнення на майно відмовлено. Зі змісту позову далі слідує, що 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» був укладений договір №0002/19/5 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору, а новий кредитор набув право вимоги, зокрема, за кредитним договором від 26.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] , а також був укладений договір про відступлення прав за договорами іпотеки, зокрема, №16202 від 26.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] , предметом якого є квартира [ADDRESS] . В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». За словами позивача, 17.07.2019 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Годзь Є.І. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на предмет іпотеки та за наслідками такого рішення фактично відбулося примусове стягнення на квартиру [ADDRESS] без згоди власника майна та незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Спірна квартира підпадає під дію такого Закону, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та її площа не перевищує 140 кв.м. Крім того, відповідно до реєстру Міністерства юстиції у зв`язку з набуттям чинності Закону України від 03.10.2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав власності» 09.10.2019 року скасована акредитація суб`єкта державної реєстрації КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області. За словами [PERSON] , 12.02.2020 року у її відсутність невідомі особи здійснили проникнення до квартири, змінили замки у дверях та у спільному з сусідами тамбурі. Із урахуванням уточнених вимог [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Годзь Є.І. про державну реєстрацію за №32498594 від 17.07.2019 року права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Фінансова компанія «Веста», поновити відомості у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про зазначений об`єкт нерухомого майна, що передували скасованим записам; визнати за [PERSON] право особистої власності на квартиру; усунути перешкоди у користуванні вказаною квартирою шляхом виселення з неї ТОВ «ФК «Веста» (на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») в особі фізичних осіб та третіх осіб (а.с. 233-237). 17.03.2020 року суддею Богунського районного суду м. Житомира Слюсарчук Н.Ф. відкрито провадження у справі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16.09.2020 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 07.12.2020 року, задоволено заяву позивача про забезпечення позову: заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») вчиняти будь-які дії щодо розпорядження квартирою [ADDRESS] . У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку та після повторного автоматизованого розподілу судової справи 26.08.2021 року суддею Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцовим Д.В. прийнято позовну заяву до свого провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Від представника\~відповідача \~ТОВ «Фінансова\~компанія «Інвестохіллс\~Веста» надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~останній вважає\~позовні вимоги\~необґрунтованими та\~такими,\~що не\~підлягають задоволенню.\~В обґрунтування\~відзиву зазначає,\~що дійсно\~26.10.2007\~року між\~АКБ «Форум»\~(після\~зміни найменування\~ПАТ «Банк\~Форум»)\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№0028/07/52-CL,\~відповідно до\~якого позичальнику\~надано кредит\~в сумі\~46\~000,00\~дол.\~США на\~строк до\~25.10.2017\~року зі\~сплатою 13%\~річних.\~В якості\~забезпечення виконання\~позичальником умов\~кредитного договору\~між АКБ\~«Форум» та\~ [PERSON] 26.10.2007\~року був\~укладений іпотечний\~договір,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Житомирського\~міського нотаріального\~округу Сєтаком\~В.Я.,\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №16202,\~відповідно до\~якого іпотекодавець\~передав в\~заставу (іпотеку)\~належне йому\~майно \~двокімнатну квартиру,\~яка знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Згідно п.\~7.3\~договору іпотеки\~договір набуває\~чинності з\~моменту його\~нотаріального посвідчення\~і діє\~до повного\~виконання зобов`язань\~за кредитним\~договором,\~враховуючи можливу\~наявність додаткових\~договорів,\~у тому\~числі про\~його пролонгацію,\~зміну процентної\~ставки та\~ін.\~У зв`язку\~з неповерненням\~кредиту рішенням\~Богунського районного\~суду м.\~Житомира від\~06.08.2014\~року у\~справі №295/19737/13-ц\~стягнуто в\~солідарному порядку\~з [PERSON] \~та [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Банк\~Форум» заборгованість\~за кредитним\~договором,\~яка станом\~на 16.08.2013\~року становила\~50\~346,38\~дол.\~США.\~Таким чином,\~як вказує\~представник відповідача,\~факт отримання\~кредитних коштів\~та порушення\~кредитних зобов`язань\~за дійсним\~кредитним договором\~встановлено рішенням\~Богунського районного\~суду м.\~Житомира від\~06.08.2014\~року.\~За змістом\~відзиву,\~26.03.2019\~року між\~ПАТ «Банк\~Форум» та\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Веста»\~було укладено\~договір №0002/19/5\~про відступлення\~прав вимоги,\~відповідно до\~якого банк\~відступив новому\~кредитору право\~вимоги,\~зокрема,\~за кредитним\~договором від\~26.10.2007\~року,\~укладеним між\~ПАТ «Банк\~Форум» та\~ [PERSON] ,\~а також\~цього ж\~дня укладено\~договір про\~відступлення прав\~за договорами\~іпотеки,\~тому право\~вимоги за\~іпотечним договором\~№16202\~від 26.10.2007\~року,\~укладеним між\~ПАТ «Банк\~Форум» та\~ [PERSON] ,\~перейшло до\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Веста».\~У подальшому,\~06.08.2019\~року відповідно\~до рішення\~загальних зборів\~учасників ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Веста» змінило\~найменування на\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Інвестохіллс\~Веста».\~За словами\~представника відповідача,\~09.04.2019\~року на\~адресу [PERSON] \~новим кредитором\~було направлено\~вимогу про\~усунення порушень\~№06/19-92,\~в якій\~повідомлялось про\~наявність заборгованості\~за кредитним\~договором від\~26.10.2007\~року та\~зазначалось,\~що у\~разі її\~невиконання протягом\~30\~днів ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Веста» має\~намір звернути\~стягнення на\~предмет іпотеки\~в порядку\~ст.\~37\~Закону України\~«Про іпотеку».\~Оскільки дана\~вимога була\~залишена позивачем\~без задоволення,\~17.07.2019\~року державним\~реєстратором КП\~«Центр державної\~реєстрації» Садківської\~сільської ради\~Житомирської області\~Годзь Є.І.\~прийнято рішення\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~вищевказаний предмет\~іпотеки за\~іпотекодержателем.\~На переконання\~представника відповідача,\~державному реєстратору\~були подані\~всі документи,\~передбачені Порядком\~державної реєстрації\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~25.12.2015\~року №1127\~(а.с.\~28-34,\~).\~Щодо тверджень\~позивача про\~поширення Закону\~України «Про\~мораторій на\~стягнення майна\~громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на дані правовідносини, то то відповідач вважає, що мораторій на звернення стягнення предмета іпотеки у зв`язку із порушенням іпотекодавцем обов`язків щодо страхування предмета іпотеки не поширюється і не підлягає застосуванню у даних правовідносинах, оскільки не є результатом здешевлення національної валюти чи коливання валютного курсу (а.с. 139-142). Представник позивача\~ адвокат\~Корчевна І.М.\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримала\~з підстав,\~викладених у\~позові,\~просила їх\~задовольнити.\~Додала,\~що спірна\~квартира, яка передана в іпотеку на забезпечення кредиту, була єдиним житлом позивача, остання зареєстрована у квартирі [ADDRESS] та спірне нерухоме майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». На даний час позивач вимушена винаймати житло. Вимога усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом виселення з неї фізичних та третіх осіб фактично заявлена наперед, оскільки позивачу невідомо хто на даний час проживає у квартирі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» - адвокат Омельчук І.М. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Окремо сторони зазначили, що не заявляють про понесені судові витрати у даній справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.10.2007 року між АКБ «Форум» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0028/07/52-CL, відповідно до якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 46 000,00 дол. США на строк до 25.10.2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 13% річних (а.с. 35-37). З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 26 жовтня 2007 року між АКБ «Форум» та [PERSON] укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований за №16202, відповідно до умов якого іпотекодавець передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с. 7, 38-40). У пункті 6.3 договору іпотеки вказано, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом: -передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання кредитного договору у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; -продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», та направлення вирученої суми на погашення заборгованості за кредитним договором. У випадку прийняття рішення іпотекодержателем про задоволення своїх вимог шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, застереження в цьому договорі є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (п. 6.4 договору). 06.08.2014 року Богунським районним судом м. Житомира ухвалено рішення у цивільній справі №295/19737/13-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення коштів та звернення стягнення на майно, яким позов задоволено частково, а саме: стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 16.08.2013 року становить 50 346,38 дол. США, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11.11.2014 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.08.2014 року залишено без змін (а.с. 8-11). 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено договір №0002/19/5 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого банк відступив новому кредитору право вимоги, зокрема, за кредитним договором №0028/07/52-CL від 26.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] (а.с. 43-49). 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки (іпотечними договорами), за яким новий іпотекодержатель набув право замість первісного іпотекодержателя одержати задоволення всіх своїх вимог, які випливають з умов кредитних договорів та/або договорів іпотеки, за рахунок майна, вказаного в п. 1.4 договору (предметами іпотеки, визначеними договорами іпотеки, є нерухоме майно, вказане в Додатку №1, який є невід`ємною частиною договору). Таким чином, право вимоги на квартиру [ADDRESS] , яка була предметом іпотеки за договором іпотеки від 26.10.2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (а.с. 50-55). ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на адресу позивача і позичальника [PERSON] надіслало рекомендованими листами від 09.04.2019 року та від 11.04.2019 року відповідно вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, у яких також попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «Фінансова компанія «Веста» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст.ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Вказані вимоги отримані адресатами 16.04.2019 та 15.04.2019 року відповідно (а.с. 143-145). 06.08.2019 року відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (а.с. 56-57). З інформаційної довідки від 22.07.2019 року №174719808 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна слідує, що 17.07.2019 року державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право власності 32498594, індексний номер 47893169 від 22.07.2019) щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (т.1 а.с. 41-42). ТОВ «Фінансова компанія «Веста» для проведення державної реєстрації права власності було надано: реєстраційне посвідчення, видане Житомирським міжміським бюро технічної інвентаризації, від 15.10.1992 року, вимога та повідомлення про вручення поштового відправлення, видані 09.04.2019 року, договір відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26.03.2019 року, іпотечний договір №16202 від 26.10.2007 року, кредитний договір №0028/07/52-CL від 26.10.2007 року, договір про відступлення прав №254 від 26.03.2019 року. Місце проживання позивача зареєстровано у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с. 5-6). За змістом ряду документів, зокрема іпотечного договору, загальна площа даної квартири складає 51,55 кв.м. Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (пункт 4 частини першої статті 3 указаного Закону). Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 вказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 зазначеного Закону). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року в справі № 715/1788/19 (провадження № 61-6548св20) зазначено, що: «за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку». Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті). Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. […] В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя». При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання». Судом встановлено, що 09.04.2019 року та 11.04.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на адресу позивача і позичальника [PERSON] надіслало рекомендованими листами вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, які були отримані 16.04.2019 та 15.04.2019 року відповідно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 145). Аналіз матеріалів справи свідчить, що у вказаному повідомленні банк запропонував позичальнику та іпотекодавцю здійснити погашення кредитної заборгованості. У випадку нездійснення такого погашення банк попередив позивача та позичальника про свій намір задовольнити вимоги іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки. Встановлено, що іпотекодавець та позичальник фактично отримали таку вимогу, проте залишили її без задоволення, а тому іпотекодержатель набув право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Разом з тим у пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: -таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року в справі № 643/18202/18 (провадження № 61-617св21) зазначено, що «Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору. З огляду на викладене, предмет іпотеки, а саме нерухоме житлове майно, яке використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, не може бути примусово стягнуто на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за банком як забезпечення виконання позичальником/майновим поручителем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті. Такий правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20). Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20) не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, та відступила від правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 4648589/15-ц (провадження № 61-10874сво18), стосовно того, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідним застереженням в іпотечному договорі), який передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві, як і передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника), оскільки таке право виникло на підставі договору (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 (провадження № 14-435цс18) зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду. Тому висновок апеляційного суду про те, що положення Закону «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, з посиланням на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18), є помилковим. Суд апеляційної інстанції не з`ясував чи підпадає квартира, що є предметом спору, під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», зокрема, чи використовує позивач предмет іпотеки як місце постійного проживання. За таких обставин перевірці підлягають обставини щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин мораторію на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця». З огляду на викладене, реєстрація права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем у позасудовому порядку є примусовим зверненням стягнення на майно в розумінні Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із порушенням іпотекодавцем обов`язків щодо страхування предмета іпотеки не поширюється і не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» безпосередньо не пов`язує примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави (іпотеки), із страхуванням такого предмета застави (іпотеки). Натомість на виконання положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України представником відповідача не надані докази наявності у власності позивача як майнового поручителя іншого нерухомого житлового майна. З огляду на викладене, судом встановлено, що предмет іпотеки, а саме нерухоме житлове майно, яке використовується як місце постійного проживання позивача, не може бути примусово стягнуто на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за відповідачем як забезпечення виконання позичальником/майновим поручителем умов кредитного договору, укладеного в іноземній валюті, а тому суд дійшов висновку про порушення відповідачем та державним реєстратором вимог закону при реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року в справі № 545/1883/20 (провадження № 61-5728св21) вказано, що «на підставі статті 412\~ЦПК України підлягають скасуванню оскаржувані судові рішення і в частині вирішення позовних вимог про скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно та поновлення становища, що існувало до порушення, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, оскільки задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» призведе до відновлення порушених прав позивача, і не потребує для застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності та скасування запису про реєстрацію права власності, який є неналежним способом захисту порушеного права». З урахуванням викладеного, належним способом захисту у справі, є визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47893169 від 22.07.2019 року (номер запису про право власності: 32498594 від 17.07.2019) державного реєстратора комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Житомирської області Годзя Є.І., а у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на дану квартиру за [PERSON] слід відмовити. Саме такі висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року у справі № 205/1096/19 і враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Зважаючи на задоволення вимог [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47893169 від 22.07.2019 року (номер запису про право власності: 32498594 від 17.07.2019),\~межі заявлених\~вимог,\~суд вважає\~за доцільне\~задовольнити також\~вимоги позивача\~щодо поновлення відомостей у державних реєстрах речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] , що передували скасованим записам. Відповідний спосіб захисту права не суперечить як змісту статті 16 ЦК України, так і останній практиці Верховного Суду, зокрема Богунським районним судом м. Житомира звернуто увагу на постанову суду касаційної інстанції від 02.05.2022 року у справі № 754/716/19. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом виселення з неї ТОВ «ФК «Веста» (на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») в особі фізичних осіб та третіх осіб, оскільки такі вимоги фактично є передчасними, що й не заперечувалось представником позивача безпосередньо у засіданні. Цивільне законодавство наділяє правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном в першу чергу власника, проте на час розгляду справи [PERSON] не являлась власником квартири [ADDRESS] . На підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~в дохід\~держави підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~сумі 1\~412,80\~грн.\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~від сплати\~якого відповідно\~до п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнена при зверненні до суду З огляду на викладене та

Outcome: partial