Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] поштою звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.08.2016 року, актовий запис № 957, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] » та встановити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з позивачем матір`ю. В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , 2017\~ року народження. Причиною звернення до суду з даним позовом вказала те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя. Подружжя не підтримує сімейно-шлюбних відносин з 2019 року, не ведуть спільного господарства, а шлюб має лише формальний характер. Позивач вважає, що подальше збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. 01.12.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 12.01.2022 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 14.01.2022 року від позивача до суду надійшла заява про уточненя позовних вимог, в якій остання просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 13.08.2016 року, актовий запис № 957, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». 11.05.2022 року від позивача до суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 13.08.2016 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 957. Від спільного проживання сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані бставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому навні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).\~

Outcome: approved