Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 27.03.2017 року вона уклала кредитний договір із ПАТ «Ідея Банк» та отримала кредит у розмірі 18000грн., із зобов`язанням повернути його разом з процентами та комісією згідно умов Договору строком до 12.07.2020р.; ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернула повністю своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунках заборгованості за договором; на підставі договору факторингу, укладеного 03.12.2020р. між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором; враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 03.12.2020р. має заборгованість в сумі 45574,5грн, а також заборгованість 3% річних та інфляційними втратами за період 03.12.2020р. по 17.01.2022р. в сумі 6078,6грн; відтак просить стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав: Судом установлено, що 27.03.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р51.322.70821, згідно з умовами якого ПАТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит у розмірі 18000грн., який вона зобов`язувалася повернути в строк до 12.07.2020р. разом з іншими платежами відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору факторингу №12/90 від 03.12.2020р. ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТзОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал». Із розрахунків заборгованості за кредитним договором №Р51.322.70821 від 27.03.2017 року вбачається, що [PERSON] станом на 03.12.2020 року заборгувала позивачу 51563,1грн., з яких 17821,6грн. - заборгованість за основним боргом; 12889,86грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 14863,04грн заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями; а також 6078,6грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за період з 03.12.2020р. по 17.01.2022р. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу, а саме суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як установлено\~судом відповідач\~ [PERSON] \~порушила умови\~договору,\~неналежно виконуючи\~взяті на\~себе зобов`язання.\~Даних про\~належне виконання\~відповідачем умов\~кредитного договору\~суду не\~представлено. Зазначене\~підтверджується наданим\~розрахунком заборгованості\~та рухом\~коштів по\~рахунку. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором, заборгованості за простроченими відсотками, комісією, а також заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, який передбачений у поданому ним розрахунку виходячи із законодавчих норм; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2481грн. Разом з тим, відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~до судових витрат відносяться витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать зокрема і витрати на професійну правничу допомогу адвоката; частиною 2 ст. 137 ЦПК України\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Як роз`яснено в п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені; до складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. Зважаючи на ту обставину, що позивачем не підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу в заявленому позові розмірі 2000грн, а саме суду не представлено договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та платіжне доручення, а тому вимога сторони позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial