Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ВМР з вимогами, визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] та [PERSON] у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,0620 га, кадастровий №0510100000:03:010:0215, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області на праві спільної сумісної власності 18.11.2013 року на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 12977253, є рівними і становлять по 1/2 ідеальній частці кожного, в тому числі, частка померлої [INFO] [PERSON] на день її смерті становила 1/2 ідеальну частку; частка [PERSON] становить 1/2 ідеальну частку. Позов мотивований тим, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . За життя за нею було зареєстровано право власності на 13/25 частки жилого будинку по [ADDRESS] . При цьому за заявницею зареєстровано 3/20 частини даного домоволодіння. Після смерті матері відкрилася спадщина, єдиним спадкоємцем є заявниця. Заявниця прийняла спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку, та отримала Свідоцтво про право на спадщину. Крім того, заявниця зазначила, що за жаття матері вони з нею як співвласниці частини домоволодіння вирішили приватизувати разом частину земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння. Приватизованою земельною ділянкою вони з матір`ю за її життя користувалися разом, оскільки завжди жили однією ісм`єю, а після смерті матері заявниця продовжує користуватися всією ділянкою. Належна матері частина земельної ділянки входить до складу спадкового майна. Однак, в зв`язку з тим, що частка кожного з власників спільної сумісної власності на земельну ділянку при житті матері не були виділені, нотаріус повідомила заявницю, що на належну спадкодавцеві частину земельної ділянки Свідоцтво про право на спадщину не може бути видане, оскільки розмір її частки у спільній сумісній власності не визначений. Таким чином, заявниця не має можливості оформити своє право на успадковану після смерті матері частину земельної ділянки без визначення частки спадкодавця. Ухвалою суду від 06.12.2021 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. З метою повного та об`єктивного розгляду справи судом витребовувалась з Другої вінницької державної нотаріальної контори належним чином завірена копія спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду від 06.06.2022 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Судові витрати просила суд залишити за нею. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] покладався на розсуд суду при вирішенні справи. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 10.10.1985 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 3/20 частини жилого будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1000 кв.м. (а.с. 5-6). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 05.01.1995 року, державний нотаріус Другої вінницької державної нотіральної контори Старкова Л.А. посвідчила що [PERSON] належить Ѕ частка в спільній сумісній власності з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Майно складаєтьсяз 13/25 часток жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в [ADDRESS] , зареєстрованого у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 13.05.1977 року під №574, належного померлому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі виданого 21.04.1977 року (а.с.70). Також, як вбачається Свідоцтва про право на спадщину від 05.01.1985 року, державний нотаріус Другої вінницької державної нотіральної контори Старкова Л.А. посвідчила що спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з 13/50 чсток жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташованого в [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , власниками даного домоволодінняз відповідними частками є [PERSON] (3/20 частки), [PERSON] (13/25 частки), [PERSON] , (19/200 частки), [PERSON] (19/200 частки), [PERSON] , (7/50 частки) (а.с.11-14). Витягом з Рішення ВМР від 27.02.2013 року №1187 вбачається, що ВМР вирішила затвердити технічну документацію із землеутрою щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку в м.Вінниці [PERSON] та [PERSON] та передано у власність [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] , безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 620 кв.м. (частина домоволодіння) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 56 кв.м., згідно з технічною документацією та рішенням районного суду від 15.10.2007 року (Визначений кадастровий номер земельної ділянки 0510100000:03:010:0215)(а.с.15). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2013 року земельна ділянка за кадастровим номером 0510100000:03:010:0215, цільве призначення для будівницьва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,062 га, належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , про що 22.05.2020 року складено відповідний актовий запис №1533, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.170. Після її смерті відкрилася спадщина, та відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2021 року спадкоємицею майна [PERSON] є її дочка [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з 13/25 часток двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до Спадкової справи №463/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] є єдиними спадкоємцем після смерті [PERSON] (а.с.31-53). Постановою від 30.11.2021 року державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що нотаріус не може визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцеві, а саме: на яку частку земельної ділянки, площею 0,062 га, кадастровий номер 0510100000:03:010:0215, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , необхідно видати свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (а.с. 18). Матеріалами справи підтверджується, що спірна земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності позивачки по справі та померлої [PERSON] , частки співвласників визначено не було. Відповідно до положень ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч.1 ст.86 ЗК України). Згідно із ч.1 ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. При цьому зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно із ч.2 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. При цьому Пленум Верховного суду України у п.10 постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» звернув увагу судів на те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. А згідно із ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Судом встановлено, що згоди щодо поділу спірної земельної ділянки між співвласниками досягнуто не було, адже відповідних доказів не містять матеріали справи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі і на частку земельної ділянки, яка була у спільній сумісній власності померлої та позивачки. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно із ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Позивачка по справі є дочкою померлої [PERSON] , а тому, має право на спадкування за законом у першу чергу. При вирішенні даного спору суд враховує, що нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що іншого способу захисту цивільних прав позивача немає, а також, керується положеннями закону про рівність часток у спільній сумісній власності та недопустимість зміни частки померлого співвласника за рішенням суду. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. За клопотанням позивачки судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного та

Outcome: approved