Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач ПАТ «АК «Київводоканал» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Позовну заяву обґрунтовано тим, що 26.04.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. 05.08.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення до Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] внаслідок порушення умов Договору та вимог, що передбачені нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 року по 30.09.2020 року, послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20885,32 грн. Також, у зв`язку з простроченням оплати споживчих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 1934,78 грн., та інфляційних витрат у розмірі 6214,45 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 20885,32 грн., 3 % річних - 1934,78 грн., інфляційні втрати - 6214,45 грн. та судовий збір в розмірі 2270, 00 грн.. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 26.05.2021 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача направив на адресу Деснянського районного суду м. Києва заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідачів в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Письмові матеріали справи містять відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] позов визнає частково, а саме, щодо сплати основного богу в сумі 12580,00 грн. за період з травня 2018 року по вересень 2020 року та просить витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній сумі позову покласти на неї, таким чином звільнивши [PERSON] від сплати судового збору. Одночасно, сторона відповідача просить, застосувати строк позовної давності. Вказавши, що у в`язку з тяжким захворюванням [PERSON] відповідачі не проживали в даній квартирі з березня 2019 року до березня 2021 року, так як постійно перебували в лікарні та проживала в іншій квартирі. Позивач у позовній заяві зазначає період стягнення заборгованості за споживання послуг з водопостачання та водовідведення з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2020 року, однак враховуючи вимоги ч. 1 ст. 257 ЦК України, строки позовної давності позивачем пропущенні. При ухваленні рішення, просить встановити розстрочку на сплату боргу рівними платежами на два роки. Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, позов визнає частково та просить, заборгованість в сумі 12580,00 грн. за період з травня 2018 року по вересень 2020 року і витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній сумі позову покласти на [PERSON] . Одночасно, просить застосувати строк позовної давності. Вказавши, що у в`язку з тяжким захворюванням [PERSON] відповідачі не проживали в даній квартирі з березня 2019 року до березня 2021 року, так як постійно перебували в лікарні та проживала в іншій квартирі. Позивач у позовній заяві зазначає період стягнення заборгованості за споживання послуг з водопостачання та водовідведення з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2020 року, однак враховуючи вимоги ч. 1 ст. 257 ЦК України, строки позовної давності позивачем пропущенні. До канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від позивача. Відповідно до якої сторона позивача зазначає, що позовна давність з липня 2014 року переривалася, оскільки на протязі всього позовного періоду відповідачем періодично здійснювалися платежі, то в даному випадку не підлягає застосування строк позовної давності, оскільки усвідомлена оплата відповідача за надані послуги, яка відбулась протягом позовного періоду, є підставою для переривання строку позовної давності. Отже, позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 26.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Так, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05.08.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення щодо публічного договору (оферти) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. З письмових матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідачів зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с. 54) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.09.2001 року, [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях (а.с. 7). Всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачі не надали докази не проживання за місце реєстрації у період з березня 2019 року по березень 2021 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] отримують послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору, оскільки після розміщення повідомлення до Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило. Судом встановлено, що Договір № 0303008331 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 07.12.2020 р. укладений між позивачем ПАТ «АК «Київводоканал» та відповідачем [PERSON] (а.с.9-16). У відповідності до п. 1.1 Договору, ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати Боржнику відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а Боржник зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. П.п. 1, 10 п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З огляду на те, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг (постанова Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, в порушення умов Договору та вимог, що передбачені наведеними вище нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 року по 30.09.2020 року послуг з водопостачання та водовідведення відповідачі не виконали належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20885,32 грн., яка підтверджується довідкою та розрахунком заборгованості. Разом з тим, позивач звернувся з даним позовом до суду 25 травня 2021 року (а.с.2). Відповідачами у відзивах на позовну заяву фактично викладена заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача - сплату коштів частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового місячного платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, виконавець в свою чергу має право вимагати сплату прострочених щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Правовий висновок щодо застосування строків позовної давності до щомісячних платежів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження 14-10цс18). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин вимоги в частині стягнення заборгованості за період з липня 2014 року по травня 2018 року не підлягають задоволенню - з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Разом з тим, позивачем доведено, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання за договором про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює платежі за житлово-комунальні послуги, що не спростовано відповідачами відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. Отже, згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з травня 2018 року по грудень 2020 року включно становить 13460,55 грн. Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню заборгованість по 6730,27 грн. з кожного, враховуючи те, що відповідачі є співвласниками квартири у рівних частинах. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов 'язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 03.04.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Враховуючи положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», та період стягнення заборгованості, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню 3% річних становить 609,92 грн. (по 304,96 грн. з кожного відповідача), інфляційні втрати - 1383,98 грн. (по 691,99 грн. з кожного відповідача). Щодо вимоги відповідача [PERSON] про застосування положення ст.. 435 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 264 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ч. 1 ст. 267 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Положенням ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. На підтвердження обґрунтованості підстав для встановлення розстрочки, було надано копію пенсійного посвідчення на ім`я [PERSON] , висновок для МСЕК, довідку до акту огляду МСЕК на ім`я [PERSON] , відповідно до якої остання може працювати в спеціально створених умовах, а також витяг з історії хвороби та консультація онколога. Розглянувши заяву відповідача про надання відстрочення виконання рішення, суд не вбачає підстав для надання відстрочення виконання рішення, оскільки розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати 1 року, із відповідною заявою звернулася [PERSON] , а не [PERSON] , а доказів на підтвердження родинних відносин письмові матеріали справи не містять. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ПрАТ «АК «Київводоканал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 18.07.2019 (а.с.93). Враховуючи вище викладене, відповідач [PERSON] в силу дії п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial