Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

30.12.2021 [PERSON] звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] у якому просив визнати за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за спадкоємцем батька [PERSON] за заповітом, який належав останньому на підставі записів у погосподарській книзі. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що належав останньому на праві власності на підставі запису в погосподарській книзі сільської ради за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] . На той час, запис у погосподарській книзі був належним засобом реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями. Реєстрація права власності на вищевказане будинковолодіння станом на лютий 2004 року не проводилася. Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка була передана [PERSON] на підставі рішення Матяшівської сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 24.12.1996, але приватизація за життя ним завершена не була. Спадкоємцем після смерті [PERSON] на вищевказане будинковолодіння є позивач у справі на підставі заповіту від 22.10.2015, посвідченого секретарем Виконавчого комітету Матяшівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Інше майно за іншим заповітом [PERSON] заповів [PERSON] [PERSON] , мати позивача та спадкоємець першої черги по закону після смерті [PERSON] , яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, від прийняття спадщини відмовилася в установленому Законом порядку. 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим позивач вимушений був звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито загальне позовне провадження по справі, роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив, підготовче засідання призначено на 07.02.2022, копія позовної заяви з додатками була направлена відповідачу та третій особі, витребувано додаткові докази по справі. Ухвалою суду від 07.02.2022 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та направлено їм копію позовної заяви з додатками, роз`яснено право подати свої пояснення щодо позову протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії позовної заяви, підготовче засідання по справі відкладено на 02.03.2022. Ухвалою суду від 02.03.2022 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 14.04.2022. Представник позивача адвокат Лисенко Н.В. у судовому засіданні позов підтримала повністю, з підстав зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Представник відповідача Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від відповідача надійшли заяви про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та розгляд справи без участі його представника (а.с. 142, 172). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про день та час судового засідання повідомлені належним чином, від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, зазначають, що заперечень стосовно заявлених позовних вимог не мають (а.с.132, 136, 139, 162, 167). Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Лисенко Н.В., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.2021, виданого Великобагачанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), [INFO] помер [PERSON] , актовий запис №6 (а.с. 5). За життя, 21.06.2018 [PERSON] склав заповіт, згідно якого приватну земельну ділянку розміром 0,4400 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 5320282901:01:001:0190, приватну земельну ділянку розміром 0,7353 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Матяшівської сільської ради Великобагачанського району, кадастровий номер 5320282900:00:003:0121 та належний йому на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Матяшівської сільської ради 21.06.2018, зареєстрований в реєстрі під №26 ( а.с. 6, 66). [PERSON] прийняв спадщину за заповітом в установленому законом порядку. Дружина померлого [PERSON] , та дочка померлого [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, про що подали до нотаріуса відповідні заяви. [PERSON] прийняла спадщину на інше майно, згідно заповіту, що підтверджується матеріалами спадкової справи №239-2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.39-110). 05 липня 2021 року приватним нотаріусом Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.9). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради №337 від 21.12.2021 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] станом на 01.01.1991 згідно погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № [NUMBER] обліковується за [PERSON] , який помер [INFO] ( а.с. 20). Згідно виписки з погосподарської книги №60 за 1991-1995 роки, [PERSON] був головою колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . Членами двору станом на 15.04.1991 були його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] (а.с.209-210). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №42 від 16.05.2022, домогосподарство особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 15.04.1991 відносилося до «колгоспного двору» . На вказану дату у ньому були зареєстровані та проживали члени сім`ї, які відносилися до колгоспного двору: [PERSON] - голова домогосподарства; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син та [PERSON] - дочка ( а.с. 208). Відповідно до архівного витягу з протоколу 10 сесії 22 скликання Матяшівської сільської ради народних депутатів від 24.12.1996 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,85 га, з них: 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,60 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.21). Відповідно до технічного паспорту будинку по [ADDRESS] , житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складається в цілому з: житлового будинку ( літ. «А-1»), літньої кухні (літ. «Б,б»), сараю (літ. «В»), сараю (літ. «Г»), сараю (літ. «Д»), сараю (літ. «д»), сараю (літ. «З»), гаражу (літ. «Ж»), гаражу (літ. «Л»), навісу (літ. «ж»), навісу (літ. «ж1»), навісу (літ. «Н»), погребу (літ. «з»), вбиральні (літ. «М»), огорожі №1, воріт огорожі №2. Зазначені в техпаспорті будівлі не є самовільними (а.с.11-16). Відповідно до довідки №10777 від 15.09.2021 Полтавського ПП ПБТІ «Інвентаризатор» реєстрація права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , станом на лютий 2004 року не проводилася (а.с.17). Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 21.12. 2021 складає 41000 грн. (а.с.23,24). Частиною 1статті 112 ЦК Української РСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Разом з тим, колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII з введенням у дію Закону України «Про власність». Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мали ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку у майні. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Той факт, що вказане будинковолодіння є майном колгоспного двору підтверджується матеріалами справи та ніким з учасників судового розгляду не оспорюється. Із матеріалів справи судом об`єктивно встановлено та підтверджується записами у погосподарській книзі, що членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 були: [PERSON] - голова домогосподарства; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син та [PERSON] - дочка, тому частки кожного із них у праві власності на це майно є рівними - по 1/4 частці. Таким чином, до складу спадщини після смерті [PERSON] входила 1/4 частка вказаного домоволодіння, яку успадкував [PERSON] за заповітом. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що інші члени колгоспного двору втратили право на його частину. У відповідності до ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки встановлено, що позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для часткового задоволення позову в частині визнання за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В іншій частині заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial