Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), через свого представника, звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД" (далі - відповідач) з вимогами: - скасувати запис про проведену Вінницькою філією ДП "Центр державного земельного кадастру" 05.08.2010 за № 041004400006 реєстрацію договору оренди земельної ділянки, площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, розташованої на території Зозівківської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, розташованої на території Зозівківської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Позивач є власником земельної ділянки із площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. У 2018 році позивачу стало відомо про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення №38808966 від 19.12.2017), за орендарем ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач. Таким чином, від імені позивача із ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено договір оренди землі від 21.05.2010 за №226. Однак, позивач стверджує, що спірний договір вона не підписувала та їх умови не відповідали її вільному волевиявленню, а тому вона вважає їх недійсними, внаслідок чого земельну ділянку слід повернути позивачу зі скасуванням записів в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права оренди на спірну земельну ділянку. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Відповідач, через свого представника, подав до суду відзив із запереченнями проти позову. Відповідач обґрунтовує свої заперечення наступними обставинами. Відповідач стверджує, що 21.05.2010 з позивачем було дійсно укладено договір оренди земельної ділянки із площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Надалі право оренди на зазначену земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З моменту укладення спірного договору оренди, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання як орендаря, а позивач протягом всього часу отримувала орендну плату, що підтверджується відповідними заявами за 2017 рік. На спростування доводів позивача, про те, що підпис у договорі виконано замість неї іншою особою, свідчить те, що в акті приймання передачі об`єкта оренди міститься аналогічний як у договорі підпис позивача, що свідчить про безпідставність позовних вимог. Позивач відповіді на відзив не подала. Ухвалою суду від 16.10.2018 призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, на задоволення клопотання представника позивача, було витребувано від відповідача спірний договір оренди землі від 21.05.2010 №226, відомості про виплату позивачу орендної плати з 2010 по 2018 роки, а від Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Вінницькій області - реєстраційну справу на договір оренди землі. 01.11.2018 представником відповідача було подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивуючи її тим, що позивач могла знати про спірний договір оренди ще в 2010 році, однак звернулася до суду лише 12.10.2018. 23.11.2018 представником позивача було подано до суду заяву про призначення судової почеркознавчої експертизи спірного договору із поставленням експерту відповідних запитань щодо виконання підпису в них позивачем або іншою особою. Ухвалою суду від 28.11.2018 було задоволено клопотання представника позивача про призначення судово-почеркознавчої експертизи спірного договору оренди земельної ділянки із площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, що розташовані на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області з поставленням експертам Вінницького відділення КНДІСЕ відповідних запитань щодо виконання підпису в них позивачем чи іншою особою, а матеріали справи вирішено направити до експертної установи та зупинити провадження у справі. На виконання вимог суду щодо витребування у відповідача спірних договорів оренди, представником відповідача було надано суду оригінальний примірник договору оренди земельної ділянки з площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067 з відомостями про виплату орендної плати на ім`я позивача. 15.01.2019 експерт Вінницького відділення КНДІСЕ подав до суду клопотання про погодження строків проведення експертизи, надання додаткових необхідних матеріалів для проведення експертизи, а саме вільні та експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] , а також просив провести оплату експертних послуг. Ухвалою суду від 16.01.2019 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 15.02.2019 задоволено клопотання експерта, долучено до матеріалів цивільної справи вільні та експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON] . Визначено, що при проведенні експертного дослідження експертові слід узяти до уваги оригінал договору оренди землі від 21.05.2010. Узгоджено строки проведення даної експертизи у термін запропонований експертом. Зобов`язано позивача провести оплату експертних послуг згідно доданого експертом рахунку не пізніше п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали. Витребувано з Липовецького управління газового постачання: договір №4255/1 від 19.03.2009 на обслуговування будинкового регулятора тиску із гр. [PERSON] ; договір №4255/1 від 08.11.2006 на виконання робіт з технічного обслуговування комбінованого будинкового регулятора тиску із гр. [PERSON] ; типовий договір №4255/1 від 08.11.2006 про надання населенню послуг з газопостачання із гр. [PERSON] . 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити незмінні. 02.07.2019 від Вінницького відділення КНДІСЕ надійшов висновок за результатами проведення експертизи №2680/2681/19-21 від 26.06.2019, який був підготовлений на виконання ухвали суду від 28.11.2018. У згаданому висновку експерт, серед іншого, зазначила, що підпис від імені [PERSON] (позивача у справі) в договорі оренди від 21.05.2010 за №226, укладеного з ТОВ "Концерн" Сімекс-Агро" на земельну ділянку з площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, було виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки й технічних засобів, та що такий підпис виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. 18.10.2019 представник відповідача подав до суду клопотання про проведення додаткової експертизи та клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 28.10.2019 на задоволення клопотання представника відповідача призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДІСЕ, а також витребувано з Липовецького районного суду Вінницької області з матеріалів цивільної справи №136/1296/18 оригінал договору оренди землі № 226 від 21.05.2010 року, який 05.08.2010 року було зареєстровано у Вінницькій філії ДП «Центр ДЗК» за № 041004400006, укладений між ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" та гр. [PERSON] ; з Липовецької дільниці Іллінецького міжрайонного управління газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз» за адресою: 22500, вул. Лермонтова, 141, м. Липовець, Вінницька області: договір №4255/1 на виконання робіт з технічного обслуговування комбінованого регулятора тиску від 08.11.2006 року; договір №4255/1 на обслуговування будинкового регулятора тиску від 19.03.2009 року; типовий договір №4255/1 про надання населенню послуг із газопостачання від 08.11.2006. 08.11.2019 через Липовецький районний суд до Вінницького апеляційного суду подано апеляційну скаргу представника позивача на ухвалу суду від 28.10.2019, в якій представник просив скасувати вказану ухвалу суду та зазначив, що призначення повторної експертизи в підготовчому провадженні є передчасним та таким, що суперечить вимогам процесуального закону, вказане клопотання має вирішуватись лише після надання пояснень експертом. Постановою Вінницького апеляційного суду від 11.12.2019 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Липовецького районного суду від 28.10.2019 залишено без змін. 17.12.2019 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи №136/2122/18 у двох томах. Ухвалою суду від 21.07.2020 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 08.10.2020 прийнято заяву про зміну предмета позову, задоволено клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального примусу шляхом тимчасового вилучення вищезгаданих доказів від Липовецької дільниці Іллінецького міжрайонного управління газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз». Підготовче судове засідання відкладено. Представник відповідача подав, через канцелярію суду, клопотання про виключення вільних та умовно-вільних зразків, які містились на примірниках договорів, що мали тимчасово вилучити від Липовецької дільниці Іллінецького міжрайонного управління газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Вінницягаз», у зв`язку з тим, що є сумнів у їх підписанні позивачем та відповідно їх дійсності. Ухвалою суду від 18.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача щодо виключення вільних та умовно-вільних зразків під час експертного дослідження, матеріали справи направлено до експертів Київського НДІСЕ, для проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, а провадження у справі було зупинено. 03.08.2021 на адресу суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. 26.10.2021 на адресу суду надійшли матеріали цивільної справи №136/2122/18 у двох томах. Ухвалою суду від 27.10.2022 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 01.12.2021 визначено експерту, що при проведенні повторної судово-почеркознавчої експертизи, призначеної на підставі ухвали суду від 28.10.2019, слід досліджувати єдиний наявний у матеріалах справи оригінальний примірник договору оренди землі від 21.05.2010 №226, зареєстрований 05.08.2010 за №041004400006 у Вінницькій філії ДП Центр ДЗК (рішення №38808966 від 19.12.2017) (а.с. 65-70 І том), з урахуванням раніше визначених судом порівняльних зразків. Матеріали справи направилено експертам Київського НДІСЕ, а на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 08.02.2022 на адресу суду надійшов висновок експертів №6039/6040/21-32 від 28.01.2022. Ухвалою суду від 21.02.2022 поновлено провадження у справі. До судового розгляду спір між сторонами не врегульовано. Ухвалою суду від 29.03.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. 19.05.2022 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про визнання недійсним висновку судово-технічної та почеркознавчої експертизи №2680/2681/19-21 від 26.06.2019 та висновку експертів повторної судової почеркознавчої експертизи №6039/6040/21-32 від 28.01.2022. У судове засідання сторони та їх представники не з`явились, однак останні у своїх заявах просили суд про розгляд справи за їх відсутності, свої заяви по суті підтримали з огляду на обставини, які у них викладені, а тому за правилами ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно зі свідоцтва про спадщину за законом, позивач успадкувала від чоловіка [PERSON] земельну ділянку площею 2,9668 га з кадастровим номером 0522281200:02:000:1067 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького р-ну Вінницької обл. У 2018 році позивачу стало відомо про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067 (запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення №38808966 від 19.12.2017), за орендарем ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро", правонаступником якого є відповідач. Таким чином, від імені позивача із ТОВ "Концерн "Сімекс-Агро" було укладено договір оренди землі від 21.05.2010 за №226. Однак, позивач стверджує, що спірний договір вона не підписувала. Судом встановлено, що 22.07.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань було внесено запис про зміну найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс-Агро" на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАС АГРО ЗАХІД", інші реквізити залишились незмінні. Стороною позивача заявлено клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, яке було задоволено судом та призначено її для виконання Вінницького відділення КНДІСЕ, і на вирішення якої поставлено питання: "Чи виконаний підпис на договору оренди земельної ділянки із площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, що розташовані на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області позивачем, чи іншою особою? Від Вінницького відділення КНДІСЕ надійшов висновок за результатами проведення експертизи №2680/2681/19-21 від 26.06.2019, який був підготовлений на виконання ухвали суду від 28.11.2018. У згаданому висновку експерт, серед іншого, зазначила, що підпис від імені [PERSON] (позивача у справі) в договорі оренди від 21.05.2010 за №226, укладеного з ТОВ "Концерн" Сімекс-Агро" на земельну ділянку з площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, було виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки й технічних засобів, та що такий підпис виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Стороною відповідача було заявлене клопотання про визнання такого висновку недопустимим доказом. Надалі на задоволення клопотання представника відповідача призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського НДІСЕ. 08.02.2022 на адресу суду надійшов висновок експертів №6039/6040/21-32 від 28.01.2022, у якому вкотре підтвердилося, що підпис від імені [PERSON] (позивача у справі) в договорі оренди від 21.05.2010 за №226, укладеного з ТОВ "Концерн" Сімекс-Агро" виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України). За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що договір оренди землі укладається в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Разом з цим суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими. Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає неприйнятними аргументи представника відповідача, які на початку розгляду даної справи були ним викладені у заяві про застосування строку позовної давності, так як позивач, з урахування надалі поданої нею заяви про зміну предмета позову, просила, серед іншого, повернути їй оспорювані земельні ділянки, а негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/204716-ц. Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача, де у своєму відзиві на позов він стверджує, що підпис позивача в оспорюваному договорі тотожний підпису, що у акті приймання передачі земельної ділянки, а тому на дату підписання договору оренди, волевиявлення позивача відповідало її внутрішній волі. Однак, згідно з висновком Вінницького відділення КНДІСЕ надійшов висновок за результатами проведення експертизи №2680/2681/19-21 від 26.06.2019, експерт, серед іншого, зазначила, що підпис від імені [PERSON] (позивача у справі) в договорі оренди від 21.05.2010 за №226, укладеного з ТОВ "Концерн" Сімекс-Агро" на земельну ділянку з площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, було виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки й технічних засобів, та що такий підпис виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Крім того, у висновку експертів №6039/6040/21-32 від 28.01.2022 вкотре підтвердилося, що підпис від імені [PERSON] (позивача у справі) в договорі оренди від 21.05.2010 за №226, укладеного з ТОВ "Концерн" Сімекс-Агро" виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. Суд вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача щодо визнання висновку експерта недопустимим доказом, висновок судово-технічної та почеркознавчої експертизи №2680/2681/19-21 від 26.06.2019 та висновку експертів повторної судової почеркознавчої експертизи №6039/6040/21-32 від 28.01.2022. Суд зауважує, що згідно п. 1.4. розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень від 08.10.1998 (далі - Інструкція) під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи. Визначення способу проведення експертизи (методів дослідження) належить до компетенції експерта. Крім того, згідно п. 1.10. глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень доданих до Інструкції при вилученні вільних зразків підписів особи, від імені якої виконано досліджуваний підпис, слід відшукувати документи з варіантом підпису, найбільш схожим на підпис, що досліджується. Такі підписи найчастіше зустрічаються у документах, аналогічних досліджуваному. Щодо того, які матеріали з порівняльними зразками можуть бути документами в п. 1.5. глави 1 розділу I Науково-методичних рекомендацій, зазначено, що 1.5. вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма, за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням. У кінцевому підсумку щодо спірного на думку представника висновку експерта, суд зауважує, що висновок не є достовірним/належним/допустимим доказом у разі доведення наявності дефекту самого висновку, а саме наявність одного (або декількох) із зазначених моментів: необґрунтованості, неповноти або його неясності (під неясністю висновку експерта слід розуміти нечіткість, розпливчастість відповідей експерта, внаслідок чого стає незрозумілий хід думок експерта, недостатньо повним є висновок, заснований на дослідженні не всіх наданих експертові об`єктів або що не містить вичерпних відповідей па всі поставлені питання); факт вирішення експертом правових питань чи питань, які виходять за межі його спеціальних знань; вирішення експертом питань щодо обставин, які не є предметом доказування; призначення та проведення експертизи, складання висновку експерта з порушенням чинного законодавства України. Таким чином, слід розуміти, що оскільки достовірність / належність / допустимість висновку експерта - це обставина, що має значення для вирішення справи, то дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність дефектів висновку експерта, є доказами у справі. Отже, експерт, дотримуючись вимог Інструкції провів дослідження на підставі оригіналу об`єкта дослідження, використовуючи для порівняльного дослідження оригінали документів, на яких містився підпис позивача. Крім того, експертами надано вичерпну відповідь на поставлене судом питання і суду зрозуміло такі експертні висновки, які є чіткими та конкретними і не підлягають додаткового роз`яснення виконавця, а тому суд вважає такі висновки допустимими доказами у справі. Суд зауважує, про неприйнятність доводів представника відповідача про те, що з моменту укладення спірних договорів оренди, відповідачем належним чином виконуються свої зобов`язання як орендаря, а позивач протягом всього часу отримувала орендну плату, й тим самим приймала від відповідача виконання умов оспорюваного договору. Однак, прийняття позивачем таких умов не може свідчити про укладення правочину щодо оренди земельної ділянки і його дійсність та відповідність вимогам ст. 203 ЦК України. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про скасування запису про проведену Вінницькою філією ДП "Центр державного земельного кадастру" 05.08.2010 за № 041004400006 реєстрацію договору оренди земельної ділянки, площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, розташованої на території Зозівківської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зобов`язати ТОВ "ТАС АГРО ЗАХІД" повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2,9668 га, кадастровий номер 0522281200:02:000:1067, розташованої на території Зозівківської сільської ради Липовецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на проведення експертизи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрат на проведення замовленої нею експертизи.

Outcome: approved