Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

24.01.2022 позивач [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , якій до дня смерті належав спадковий будинок за адресою [ADDRESS] . Спадщину після померлої він прийняв, так як проживав з матір`ю. Однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 20.04.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Турківської міської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив суд розглядати справу без їх участі. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та зміст спірних правовідносин. Позивач [PERSON] є рідним сином [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 22.07.1963. [INFO] померла мама позивача [PERSON] , про що 08.11.2006 Ісаївською сільською радою Турківського району Львівської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою по формі спадкування виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 02.11.2021 №326, мати позивача [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Була зареєстрована на день смерті разом з сином [PERSON] , [INFO] .Від імені [PERSON] виконавчий комітет Ісаївської сільської ради заповіт не засвідчував. Згідно з довідкою, виданою старостою села Ісаї виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області згідно погосподарської книги №3 (особовий рахунок № [NUMBER] ) на 2006-2010 роки, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно з витягом із погосподарського обліку (особовий рахунок № [NUMBER] ) головою домогодарства за адресою [ADDRESS] , є [PERSON] , [INFO] , разом з нею проживає її син [PERSON] , [INFO] , який веде особисте селянське господарство. Будучи спадкоємцем за законом після смерті своєї матері позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою приватного нотаріуса Самбірського РНО Комарницької О.Й. від 16.11.2021 №71/01-16 йому було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті матері [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними господарськими будівлями та спорудами. Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] належав покійній матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . На час смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований за вищевказаною адресою син [PERSON] , [INFO] . Відтак, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] , [INFO] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Як видно із матеріалів спадкової справи №71/2021 до майна померлої [PERSON] , окрім її сина [PERSON] , інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після її смерті немає. Після смерті позивач [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за законом, який відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не представлено правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок за адресою [ADDRESS] є збудований в 1971 році, що доводиться технічним паспортом, та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійній [PERSON] доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійної матері підставно просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями, перерахованими в технічному паспорті, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 1216-1218, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Outcome: approved