Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась [PERSON] з позовною заявою до Державної Установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач працює на посаді лікаря з гігієни праці Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу Державної Установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України». Наказом відповідача від 29.09.2021р. за №294-О позивачу було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків щодо підготовки звітів та інформацій з питань, що належать до компетенції лікаря з гігієни праці, невиконання доручень безпосереднього керівника, недотримання трудової дисципліни. Окрім того, 06.10.2021р. наказом № 427 позивачу було оголошено ще одну догану за порушення трудової дисципліни, а саме відсутністю позивача на роботі: 15.09.2021р. з 10 год. 05 хв. по 14 год. 20 хв.; 16.09.2021р. з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв.; 17.09.2021р. з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв.; 23.09.2021р. з 08 год. 45 хв. до 16 год. 42 хв. Вказані накази про оголошення доган позивач вважає незаконними, необґрунтованими, прийнятими з порушенням чинного законодавства. Так позивач наполягає, що до її обов`язків не входять обов`язки, які належить виконувати інженерну по техніці безпеки та які повинен виконувати керівник відділення [PERSON] , а тому покладення на неї відповідних обов`язків, що не передбачені її посадовою інструкцією є протиправним. Отже, оголошення позивачу догани за наказом №294-О є безпідставним. Стосовно відсутності на роботі позивачка зазначає, що 15.09.2021 року вона у вказаний час вимушена була покинути робоче місце оскільки відносно неї вчинялися неправомірні дії з боку завідуючої [PERSON] , та вона в цей час зверталася до Золотоніської міжрайонної прокуратури. Доказом того є заява до відділу поліції від 16.09.2021 року. Стосовно 16.09.2021 року та 17.09.2021 року, позивачка вказує, що 15.09.2021 року на електрону почту відділу кадрів вона скинула заяву про відпустку за свій рахунок на два дні, про що відомо в.о. генеральному директору [PERSON] , яка перед цим сама запропонувала позивачу це зробити, а також це було відомо завідуючій [PERSON] , оскільки про це вона зазначила в своїй доповідній від 15.09.2021 року № 18.1-1512. Стосовно 23.09.2021 року позивачка зазначає, що вона з 20.09.2021 року по 04.10.2021 року проходила курси підвищення кваліфікації у Харківській медичній академії, про що в позивачки є відповідне посвідчення, вона не могла це зробити на роботі оскільки завідуюча [PERSON] обмежила її доступом до комп`ютера. Крім цього позивачку 23.09.2021р. викликали до Золотоніської окружної прокуратури на 09.00 год. про що в позивача є відповідна повістка. Окрім того позивач вказує на недотриманні відповідачем вимог КЗпП України щодо застосування дисциплінарного стягнення, зокрема визначення належних підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності та обов`язку належного доведення факту винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. За таких підстав позивач просила визнати незаконними та скасувати накази відповідача про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді оголошення доган №294-О від 29.09.2021р. та №427 від 06.10.2021р. Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачу строк на подання відзиву. У січні 2022р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав за наступних підстав. Завідуюча Золотоніським відділенням Золотоніського районного відділу Державної Установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] неодноразово зверталась із доповідними записками до в.о. генерального директора Державної Установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» щодо незадовільної роботи та поведінки лікаря з гігієни праці відділення [PERSON] у яких вказувала на невиконанні останньою своїх посадових обов`язків, свідомого ігнорування вказівок керівника, порушенні трудової дисципліни, створення напруженої обстановки в колективі. Листом від 17.09.2021 за №13-08/2401 відповідач звернувся до позивача з проханням надати пояснення щодо обставин викладених у колективних зверненнях Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу Державної Установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 06.09.2021 та 15.09.2021, а також доповідних працівників вказаного відділення та завідувача [PERSON] .. За результатами обставин, які були наведені у доповідних записках, а також поясненнях [PERSON] було видано наказ від 29.09.2021 за № 294-О «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] ». Окрім вказаного, у зв`язку з порушенням трудової дисципліни лікарем з гігієни праці Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» [PERSON] , а саме відсутністю на роботі 15.09.2021, 16.09.2021, 17.09.2021, 23.09.2021р. були порушені вимоги законодавства України про працю, зокрема ст.. 139-140 КЗпП України, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ», розділ 2 посадової інструкції лікаря з гігієни праці, у зв`язку з чим відповідачем було видано наказ від 06.10.2021 за №427 «Про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] ». При цьому відповідач вказує, що при підготовці вказаного наказу були враховані факти, що вказані в актах про відсутність на роботі та поясненнях [PERSON] .. При цьому відповідач наполягає, що позивач не з`являлась на роботу лише із власної ініціативи та без узгодження із роботодавцем, а посилання про проходження курсів підвищення кваліфікації взагалі не можуть бути належним, оскільки [PERSON] було зобов`язано взяти участь у проходженні таких курсів на базі ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ». Таким чином відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та безпідставним, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає. У судовому засіданні позивач та її представник просили суд позов задовольнити повністю, надали суду пояснення аналогічні поясненням, які викладені у позовній заяві, при цьому представник позивача вказував, що за результатами звернення позивача до Управління держпраці в Черкаській області було проведено перевірку відповідача та встановлено, що догани винесено з порушенням норм КЗпП України. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, окрім вказаного заперечувала проти доводів представника позивача щодо виявлених фактів порушень норм КЗпП України, оскільки, дійсно Управлінням Держпраці в Черкаській області був проведений позаплановий захід державного нагляду стосовно відповідача, результат якого оформлено актом. За результатами проведеної перевірки Управлінням Держпраці в Черкаській області складено та направлено до суду протокол про адміністративне правопорушення, однак постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.03.2022 справу провадженням закрито. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи судом встановлено, що Державна установа «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» відповідно до Статуту, затвердженого наказом МОЗ України від 02.06.2021 №1103 є санітарно-профілактичним закладом з охорони здоров`я, що заснований на державній власності та належить до управління МОЗ України. Центр є державною бюджетною неприбутковою установою. Уповноваженим органом управління є МОЗ України. Згідно з наказом Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» № 294-0 від 03.01.2013 позивача прийнято на роботу з 03.01.2013 до Золотоніського міжрайонного відділу на посаду завідувача відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень - лікаря з гігієни праці. Відповідно до наказу Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 19.12.2019 № 378-0, у зв`язку з введенням в дію з 20.12.2019 нової структури та штатного розпису позивача з 20.12.2019 переведено на посаду лікаря з гігієни праці Золотоніського лабораторного відділення. 29.09.2021р.\~ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» видало наказ № 294-О про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] , відповідно до якого за результатами проведеного відповідного аналізу обставин, викладених у колективному зверненні працівників Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 15.09.2021; доповідній помічників лікаря-епідемолога Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» Лади І.М. та [PERSON] від 08.09.2021; доповідних завідувача Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» Скиби Л.Л. від 13.09.2021, від 15.09.2021, 07.09.2021 №18.1-1450 та №18.1-1449. У зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків щодо підготовки звітів та інформації з питань, що належать до компетенції лікаря гігієни праці, невиконання доручень безпосереднього керівника, недотримання трудової дисципліни, чим були порушені вимоги законодавства України про працю, зокрема ст. 140 КЗпП України, п. 6.3.4 Положення про Золотоніське відділення Золотоніського районного відділу затвердженого наказом ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 21.07.2021 за №231 п. 2.6, 2.8 посадової інструкції лікаря з гігієни праці. За таких підстав лікарю з гігієни праці Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» Бармутовій Н.Б. оголошено догану. 06.10.2021р.\~ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» видало наказ № 427 про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] , відповідно до якого, у зв`язку з порушенням трудової дисципліни лікарем з гігієни праці Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» [PERSON] , а саме відсутністю на роботі: 1) 15.09.2021 з 10 год. 05 хв. до 14 год. 20 хв.; 2) 16.09.2021 з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв.; 3) 17.09.2021 з 08 год. 00 хв. до 16 год. 42 хв.; 4) 23.09.2021 з 08 год. 45 хв. до 16 год. 42 хв., чим були порушенні вимоги законодавства України про працю, зокрема ст.. 139-140 КЗпП України, п. 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ», розділу 2 посадової інструкції лікаря з гігієни праці. Відповідно до статей 147-149 КЗпП України, п. 6 розділу VII Статуту ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ», затверджено наказом МОЗ України від 02.06.2021 №1103, враховуючи пояснення лікаря з гігієни праці Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» [PERSON] від 29.09.2021, останній оголошено догану. Вважаючи вказані накази про оголошення догани протиправними [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 31 КЗпП України роботодавець не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором Із аналізу змісту ст. 21 КЗпП України вбачається, що \~працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену трудовою угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог частини другої статті 140 КЗпП України, роботодавець щодо окремих несумлінних працівників вправі застосовувати в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Загальний вид дисциплінарної відповідальності передбачено ст. 147 КЗпП України. Згідно зі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.,ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок, попередня робота працівника, тощо. При цьому факт виявлення вчинення проступку працівником фіксується письмово за допомогою складеного акту, службової чи доповідної записки, протоколу. Варто також зауважити і про те, що зі змісту ст. 138 КЗпП України вбачається обов`язок саме роботодавця доводити наявність умов, серед яких вина працівника, для притягнення такого до відповідальності. Тобто, у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, що підтверджується відповідною судовою практикою, наприклад постановами ВС від 24.07.2019 р. у справі №359/4316/17, від 08.10.2020р. у справі №202/2817/19. При цьому, у своїй постанові від 20.05.2020р. по справі №754/4355/17 Верховний Суд вказав, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Законодавство про працю не закріплює переліку діянь, які вважаються порушенням трудової дисципліни. Тому для встановлення дисциплінарного проступку важливо з`ясувати коло трудових (службових) обов`язків працівника. Саме їх невиконання чи неналежне виконання складають основу об`єктивної сторони складу цього правопорушення. Саме тому у наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Отже, підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення останнім трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає, щоб факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Крім цього, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків, а також врахувати, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків , які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був поінформований належним чином. Однак вказаним вимогам наказ № 294-О від 29.09.2021р. про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] не відповідає. Як вбачається зі змісту самого наказу, підставою для його винесення слугувало колективне звернення працівників Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 15.09.2021р. Відповідно до вказаного звернення працівники Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» вказували, що [PERSON] не склала списки працівників для проходження медичного огляду та відмовляється виконувати доручення завідуючої відділення. Крім того, [PERSON] запідозрила колектив відділення в тому, що навмисно пробили колесо її велосипеда та вимагала виділити їй окрему кімнату з ключем, також вимагала вільний доступ до всіх приміщень лабораторії, порушувала трудову дисципліну та без дозволу покинула засідання колективу та приміщення установи. Із доповідної помічників лікаря-епідемолога Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» Лади І.М. та [PERSON] від 08.09.2021р., що слугували підставою для винесення наказу №294-О від 29.09.2021р. вбачається, що останні зауважили про підслуховування [PERSON] під кабінетами працівників установи. Відповідно до доповідних завідуючої Золотоніського відділення Золотоніського районного відділу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» Скиби Л.П. від 13.09.2021, 15.09.2021 та від 07.09.2021р., що слугували підставою для винесення наказу №294-О від 29.09.2021р., [PERSON] не звітує про проведену щоденну роботу, відмовляється вести щоденник по її обліку, ігнорує доручення керівника, підслуховує під кабінетами колег, порушує трудову дисципліну та підбурює колектив, поводить себе некоректно по відношенню до свого керівника. Поруч із вказаним у оспорюваному наказі про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] від 29.09.2021р. за №294-О, зазначено про порушення останньою посадових обов`язків щодо підготовки звітів та інформації з питань, що належать до компетенції лікаря гігієни праці, невиконання доручень безпосереднього керівника, недотримання трудової дисципліни, чим були порушені вимоги законодавства України про працю, зокрема ст. 140 КЗпП України, п. 6.3.4 Положення про Золотоніське відділення Золотоніського районного відділу затвердженого наказом ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 21.07.2021 за №231 п. 2.6, 2.8 посадової інструкції лікаря з гігієни праці. Відповідно до п. 6.3.4 Положення про Золотоніське відділення Золотоніського районного відділу затвердженого наказом ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» завідувач відділення дає вказівки, обов`язкові для всіх працівників відділення. Відповідно до п. 2.6 та 2.8 посадової інструкції лікаря з гігієни праці Золотоніського лабораторного відділення, лікар з гігієни праці готує звіти та інформації про роботу відділення, веде облікову документацію. Зазначені вище обставини вказують на те, що наказ відповідача від 29.09.2021р. за № 294-О про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] не містить належного формулювання допущеного останньою порушення, тобто що остання не виконала належних інструкцій, розпоряджень, наказів, тощо. Оскаржувана догана не містить у собі посилання на конкретний пункт правил, інструкцій чи наказів, які порушила [PERSON] , а містить тільки узагальнене формулювання про порушення трудової дисципліни чи не виконання розпоряджень керівника без належної вказівки на конкретний акт, який встановлює такі правила чи посадові обов`язки працівника, що є недопустимим в контексті процесуальних вимог до наказу, яким працівник притягується до адміністративної відповідальності. При цьому позивач заперечує свій обов`язок виконувати вимоги свого керівника та вказує, що такими повноваженнями вона не наділена, а вимоги завідуючої відділення не входять до посадових обов`язків позивача. Як було вказано вище підставою для притягнення працівника до такої відповідальності є винне недотримання працівником вимог правил внутрішнього трудового розпорядку, не виконання законних наказів керівника чи конкретних посадових обов`язків, при цьому у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути чітко визначено які саме накази не були виконані працівником. Оспорюваний же наказ не містить чіткого формулювання, які саме доручення керівника були дані позивачу, які саме доручення останньою були не виконанні, як саме такі доручені були доведені до позивача та чи були доведені вони взагалі, які саме обов`язки трудової дисципліни були порушені [PERSON] .. При цьому суд наголошує, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором, і про які працівник не був поінформований належним чином, що також закріплено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019р. у справі №452/970/17. Враховуючи відсутність в наказі вказаних вище обставин, суд не може констатувати порушення дисципліни [PERSON] , тим більше враховуючи вказаний вище обов`язок саме роботодавця доводити винність працівника в порушенні своїх посадових обов`язків. Що стосується оскарження наказу № 427 від 06.10.2021р. про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] у зв`язку із відсутністю останньої на роботі, суд зауважує наступне. Підставою для винесення вказаного оспорюваного наказу слугували акти про відсутність [PERSON] на роботі, що були складені 15.09.2021, 16.09.2021, 17.09.2021 та 23.09.2021р. Позивач не оспорює вказані акти, не вказує про їх безпідставність та наполягає на законних підставах своєї неявки на роботу. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності не мають значення реальні наслідки дисциплінарного проступку. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 р. по справі № 754/4355/17, для накладення дисциплінарного стягнення цілком достатньо фіксації самого факту винного вчиненого працівником порушення трудової дисципліни, а наявність чи відсутність шкідливих наслідків може бути врахована тільки при визначенні тяжкості проступку та виборі виду дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до норм КЗпП України, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. На підтвердження правомірності своїх дій відповідачем надано до суду відповідний додаток до колективного договору, яким встановлені норми тривалості робочого часу, підтвердження проходження [PERSON] інструктажу по правилам внутрішнього трудового розпорядку, а також вказані акти про відсутність на роботі лікаря з гігієни праці [PERSON] , що були складені 15.09.2021, 16.09.2021, 17.09.2021 та 23.09.2021р. Суд зауважує, що позивач не заперечувала факту відсутності її на роботі протягом часу, зафіксованого у актах про відсутність на роботі та посилалася на поважність такої відсутності. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Проте доводи позивача в даному випадку не можуть судом бути визнані обґрунтованими, оскільки належних доказів поважності своєї неявки у зазначені в оспорюваному наказі дні позивачем надано не було. Так позивач вказує, що 15.09.2021р. вона була відсутня на робочому місці у зв`язку із необхідністю звернення до Золотоніської міжрайонної прокуратури на неправомірні дії завідуючої Скиби Л.П. На підтвердження вказаних доводів позивач надала повідомлення Золотоніської окружної прокуратури про внесення відомостей до ЄРДР за №42021252150000050 за її заявою. Однак із доданого до матеріалів повідомлення витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що заява [PERSON] надійшла 17.09.2021р. Жодних належних доказів відвідування 15.09.2021р. позивачем правоохоронних органів матеріали справи не містять. Позивач не подавала керівництву відповідних доповідних чи службових записок, ніяк не повідомляла про свій намір покинути робоче місце, тощо. Окрім зазначеного позивач також не пояснює свою відсутність на робочому місці без належного повідомлення свого керівника протягом періоду часу з 10 год. 05 хв. по 14 год. 20 хв.. Щодо пояснень позивача про відсутність її на робочому місці 16.09.2021 та 17.09.2021р. у зв`язку із відпусткою за свій рахунок, суд зауважує, що умови, тривалість і порядок надання відпусток працівникам врегульовано нормами ЗУ «Про відпустки» Так ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про відпустки» передбачено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік. Нормами чинного законодавства не визначено терміну протягом якого працівник повинен подати заяву про надання йому такої відпустки, однак зазначеною вище статтею Закону чітко визначено, що така відпустка може надаватися працівнику саме за обумовленою угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, та погодженим між сторонами терміном. У матеріалах справи міститься заява позивача про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на два календарні дні 16.09.2021р. та 17.09.2021р., яка датована 15.09.2021р. Однак матеріали справи не містять жодних доказів, а відповідачем заперечується факт погодження такої відпустки. Таким чином суд погоджується із доводами відповідача, що позивач не з`явилась на роботу 16.09.2021р. та 17.09.2021р. лише із власної ініціативи та без належного узгодження із роботодавцем. Що стосується неявки позивача на робочому місці 23.09.2021р., позивач вказує, що вона проходила курси підвищення кваліфікації у Харківській медичній академії, однак відповідно до наказу ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ» від 06.09.2021р. за №390 [PERSON] було зобов`язано взяти участь у виїзному циклі тематичного вдосконалення №1103 «Організація та проведення атестації робочих місць за умовами праці, який проводиться Харківською медичною академією післядипломної освіти з 20.09.2021 до 04.10.2021 на базі ДУ «Черкаський ОЦКПХ МОЗ». Таким чином посилання позивача про безпосереднє відвідування Харківської медичної академії є безпідставним, оскільки у позивача такого обов`язку не виникало, окрім того курси підвищення кваліфікації проводились у період з 20.09.2021р. по 04.10.2021р., а відсутність позивача на робочому місці зафіксовано тільки 23.09.2021р. Факт виклику позивача до правоохоронних органів 23.09.2021р. стверджується відповідною повісткою, однак із вказаної повістки вбачається, що позивача було викликано в якості свідка на 09 год. 00 хв. 23.09.2021р.. Позивач не подавала керівництву відповідних доповідних чи службових записок, ніяк не повідомляла про свій намір покинути робоче місце у зв`язку із викликом до правоохоронних органів. Крім того, із вказаної повістки вбачається, що позивача викликали на 09 год. 00 хв. 23.09.2021р., хоча остання була відсутня на робочому місці 23.09.21021р. з 08 год. 45 хв. до 16 год. 42 хв.. Отже ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні позивач не спростовує факт залишення нею робочого місця в робочий час, доказів того, що позивач отримувала дозвіл на залишення робочого місця чи то намагання отримати такий дозвіл суду не надано. Належних доказів поважності такої неявки позивача на робоче місце суду також не надано. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] від 06.10.2021 р. за № 427. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, а позивачем при зверненні до суду із позовною заявою був сплачений судовий збір у розмірі 908.00 грн., то частина такого судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача у пропорційному до задоволених позовних вимог розмірі.

Outcome: partial