Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Під час прийняття спадщини він дізнався про те, що на все майно, яке належало померлому, накладений арешт. У зв`язку з цим, приватним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 червня 2021 року. Згідно відповіді Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції від 16 лютого 2021 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 3946965 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2616 від 02 липня 1999 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] 21 грудня 2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі закінчення строку для такого виду стягнення. Заборгованість на день повноліття дитини становила 13944 гривні 77 копійок. З відповіді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 березня 2021 року вбачається, що заходи забезпечення позову в справі № 2-2616/99 у виді накладення арешту на майно судом не вживались. Відповідачем було відмовлено йому у знятті арешту з майна у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 18 жовтня 2007 року, якою накладено арешт на все майно [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилась. У матеріалах справи міститься клопотання третьої особи, в якому вона просить розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 1999 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 22 липня 1999 року та до досягнення дитиною повноліття. 18 жовтня 2007 року державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесена постанова про арешт всього майна боржника. 21 грудня 2008 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі закінчення строку для такого виду стягнення. З відповіді Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції від 16 лютого 2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на день повноліття дитини становила 13944 гривні 77 копійок. [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] . 02 грудня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Парубець Є.В. з заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус КМНО Парубець Є.В. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю арешту майна, що належало на праві власності [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що боржником у виконавчому провадженні по стягненню аліментів був батько позивача, який помер [INFO] . Аліменти стягувались на утримання позивача до досягнення повноліття. Позивач як спадкоємець позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька, оскільки при закритті провадження по виконанню рішення про стягнення аліментів не було вирішено питання про зняття арешту з майна боржника. Позивач звернувся в суд у порядку позовного провадження. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа № 904/51/19) визначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». У виконавчому проваджені позивач не був боржником. Грошові кошти (аліменти) стягувались на його (позивача) утримання до досягнення повноліття. Позивач є спадкоємцем [PERSON] , тому звернення до суду в порядку позовного провадження є належним способом захисту його прав. Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач звернувся до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління міністерства юстиції з заявою про зняття арешту, проте листом від 16 лютого 2021 року відділом повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження спадкового майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved