Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У жовтні\~2021\~року [PERSON] \~в особі\~представника адвоката\~Черкашина І.І.\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про позбавлення\~батьківських прав\~у відношенні\~неповнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~В обґрунтування\~вимог позову\~ вказує,\~щопозивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18.11.2006, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2015 з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менш ніж 30 | прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач дитиною абсолютно не цікавиться, не приймає участі у її вихованні та утриманні, аліменти з моменту їх призначення жодного разу не сплачував, у зв`язку і чим має значну заборгованість, розмір якої станом на 24.11.2020 складав 128623 грн. 70 коп. Крім того, за невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, органами виконавчої влади на відповідача було накладено штраф у розмірі 7252 грн. 05 коп. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Батько проживає окремо від дитини, з донькою ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до неї батьківської уваги, турботи, доля дитини його не цікавить. Відповідач не займається вихованням дитини, не цікавиться її життям, взагалі не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дитиною, не цікавиться її станом. Таким чином, відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Приймаючи до уваги викладене, просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також вирішити питання про судові витрати. У судове засідання позивачка, її представники не з`явились, позивачка звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач, його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повторно не заявились, відзиву на позовну заяву не надали. Представник Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, просить ухвалити рішення з урахування висновку Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та в інтересах дитини. Враховуючи неодноразову неявку відповідача, його представника, відсутність відзиву на позовну заяву, суд, за згодою позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та\~\~надані\~\~докази і оцінивши їх у сукупності, суд\~\~дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі [PERSON] з 18.11.2006 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.06.2015 року по справі 334/3032/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні та утриманні. Матеріалами справи підтверджується, що батько проживає окремо від дитини, з донькою ніяких стосунків не підтримує, матеріально не забезпечує, не цікавиться її життям, не займається вихованням дитини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2015 року по справі №334/7722/15-ц з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) батька щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням та не бажаючи сплачувати аліменти на утримання доньки, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка ухвалою Апеляційний суд Запорізької області від 02.11.2016 року була залишена без задоволення. Достеменно знаючи про обов`язковість виконання судового рішення та про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання доньки, відповідач з моменту призначення аліментів жодного разу їх не сплачував, станом на 24.11.2020 року заборгованість складає 128623,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі. За невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжі від 24.11.2020 на відповідача було накладено штраф у розмірі 7252,05грн. Між тим, відповідач і надалі ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого заборгованість станом на 31.12.2021 складає 145594,99 грн. Ті обставини, що відповідач дитиною не цікавиться, не приймає участі у її вихованні, підтверджується довідкою директора Запорізького НВК №109, згідно якої батько учениці [PERSON] , [INFO] , [PERSON] протягом 2020/2021 навчального року контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, зі вчителями не спілкується. Згідно довідки керівника курсів іноземних мов при «Мовній академії» ФОП [PERSON] , оплату за навчання учениці [PERSON] , [INFO] , вносить мати [PERSON] . Спеціалістами відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради 05.01.2021 проведена бесіда з неповнолітньою [PERSON] та отримано пояснення з приводу позовної заяви про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Анна підтримує позов матері та згодна з позбавленням батьківських прав [PERSON] . Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району [PERSON] направлялись запрошення з`явитися до відділу служби, а також на комісію з приводу розгляду справи про позбавлення його батьківських прав (лист № 17.02/01-27/44 від 17.01.2022), однак [PERSON] не з`явився на засідання комісії. [PERSON] в телефонному режимі зв`язався зі спеціалістами відділу служби та повідомив, що перебуває за межами України і не може бути присутнім на засіданні комісії, висловив своє небажання щодо позбавлення батьківських прав, а його інтереси буде представляти адвокат. Відповідачу роз`яснено його права, а саме: необхідність подання до районної адміністрації до 27.01.2022 письмової думки щодо позбавлення батьківських прав та доказів належного виконання батьківських обов`язків. Дане питання повторно було винесено на розгляд комісії, яка відбулася 27.01.2022, оскільки [PERSON] та його адвокат не надіслали на засідання комісії жодних документів. Враховуючи вищевикладені обставини, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що [PERSON] неналежним чином не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за можливе позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Встановлені судом\~обставини справи\~свідчать,\~що відповідач\~ухиляється від\~виконання своїх\~батьківських обов`язків\~по вихованню\~дитини,\~ оскільки\~встановлено,\~що він\~ \~з донькою\~не спілкується,\~ \~ \~жодної матеріальної\~допомоги не\~надає,\~не цікавиться\~її життям,\~не піклується\~про її\~фізичний і\~духовний розвиток,\~не створює\~умов для\~отримання \~освіти,\~не займається їх вихованням. Таке ставлення відповідача до дитини свідчить про свідоме нехтування ним\~\~своїми батьківськими обов`язками і розцінюється судом як ухилення від виховання дитини. Будь-яких доказів, які б це спростовували або вказували на намагання займатись вихованням доньки чи наявність у цьому непереборних перешкод відповідач суду не надав. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. При цьому судом роз`яснюється, що відповідач не позбавлений можливості порушити питання про поновлення в батьківських правах після усунення обставин, які слугували підставою для задоволення позову у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивачки у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved