Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

27.04.2022 року до суду звернувся позивач, адвокат Поздняков В.Г., в інтерсах [PERSON] , з позовом про зняття арешту з майна боржника, до відповідача Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро). Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2022 року відкрите провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи на 07.06.2022 року. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 КПК України. Згідно заявлених позовних вимог за позовною заявою позивач просить зняти: - арешт накладений на майно, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] ; -Заборону здійснювати відчуження майна, що належить [PERSON] , в тому числі і легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 15.02.2022 року він дізнався, що 05.11.2010 року державним виконавцем Триниткою К.В., відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції складено постанову про арешт майна та оголошено заборону його відчуження в межах виконавчого провадження № 16667199 від 12.10.2010 року, згідно якої: -Накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] ; -Заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] . Накладений арешт порушує право власності [PERSON] , в частині користуватись і розпоряджатись своїм майном, а саме: вищевказаним автомобілем. Згідно даних сайтів Міністерства Юстиції, а саме: АСВП та Єдиного реєстру боржників будь-яка інформація щодо Боржника [PERSON] , та виконавчого провадження № 16667199 від 12.10.2010 року відсутня. 21 лютого 2022 року представник [PERSON] , звернувся до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням зняти арешт на майно та заборону здійснювати відчуження майна, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] . 04.04.2022 року відповідач повідомив, що станом на 04.04.2022 року на виконанні у відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень відносно позивача, та по постанові про накладення арешту на майно боржника. Надати будь-яку інформацію щодо майна боржника [PERSON] , не є можливим, так як згідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання складає три роки. Тому вирішити питання щодо зняття арешту на майно можливо лише в судовому порядку. Наявність не знятого арешту на майно перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності на належне йому майно, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. \~ \~ Судом\~встановлено такі\~факти та\~відповідні їм\~правовідносини. За доводами позивача, судом встановлено, що відділом державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в рамках невідомого позивачеві виконавчого провадження було накладено арешт на майна божника та оголошено заборону його відчуження в межах виконавчого провадження № 16667199 від 12.10.2010 року, згідно якої: - \~ \~ \~ \~Накладено арешт на майно, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] ; - \~ \~ \~ \~Заборонено здійснювати відчуження майна, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] . Згідно даних сайтів Міністерства Юстиції, а саме: АСВП та Єдиного реєстру боржників будь-яка інформація щодо Боржника [PERSON] , та виконавчого провадження № 16667199 від 12.10.2010 року відсутня. 21 лютого 2022 року представник [PERSON] , звернувся до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) з проханням зняти арешт на майно та заборону здійснювати відчуження майна, яке належить [PERSON] , в тому числі і на легковий автомобіль ВАЗ 21063 1984 року випуску, двигун [NUMBER] ; кузов [NUMBER] . 04.04.2022 року відповідач повідомив, що станом на 04.04.2022 року на виконанні у відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень відносно позивача, та по постанові про накладення арешту на майно боржника. Надати будь-яку інформацію щодо майна боржника [PERSON] , не є можливим, так як згідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання складає три роки . Тому вирішити питання щодо зняття арешту на майно можливо лише в судовому порядку. Накладений арешт на майно обмежує права позивача щодо здійснення права власності на належне йому майно. Відповідно \~до \~ст.\~ \~1\~ ЗУ\~«Про виконавче\~провадження» - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України,\~цим Законом,\~іншими законами\~та нормативно-правовими\~актами,\~прийнятими відповідно\~до цього\~Закону,\~а також\~рішеннями,\~які відповідно\~до цього\~Закону підлягають\~примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у\~статті 3\~цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Судом встановлено, що представник позивача звертався до відділу державної виконавчої служби із проханням про зняття арешту з належного [PERSON] , майна та заборону його відчуження, але позитивного результату не отримав. Тобто позивачем дотриманий досудовий порядок врегулювання зазначеного спору. Так як, в зв`язку з відсутністю на даний час відкритого виконавчого провадження відносно позивача вирішити дане питання в позасудовому порядку виявилось неможливим. \~ \~ Згідно\~повідомлення Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 35/17-31 від 04.04.2022 року судом встановлено, що станом на 04.04.2022 року на виконані у відділі не перебуває відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] . По постанові про накладення арешту на майно боржника, [PERSON] , від 05.11.2010 року № 03-14/11527 надати будь-яку інформацію не є можливим, так як згідно до «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки. Враховуючи, що стосовно позивача на час розгляду справи відсутні відкриті виконавчі провадження, забезпечення виконання яких могло б здійснюватись за рахунок майна позивача, суд приходить до висновку, що подальше існування арешту на майно боржника має наслідком порушення його права власності щодо належного йому майна. За наведених вище обставин суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту з майна позивача накладеного за постановами відділу ВДВС Верхньодніпровського РУЮ підлягають задоволенню, оскільки на даний час будь-які виконавчі провадження відносно позивача відсутні. \~ Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992.40 грн., покласти на позивача.

Outcome: approved