Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Вільнянської міської ради Запорізької області про встановлення факту постійного проживання до відкриття спадщини разом із спадкодавцем, визнання факту родинних відносин. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] , актовий запис про смерть №604, складений 13.10.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки про причину смерті за №74 від 13.10.2017 року [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років, причина смерті старість. У встановлений законом 6-ти місячний строк позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. У подальшому, 15 грудня 2021 року, з метою оформлення документів на квартиру, яка залишилась після смерті бабусі, позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С., із заявою №224 про прийняття спадщини після смерті бабусі, у зв`язку із тим, що його батько - син спадкодавця, [PERSON] , помер [INFO] , за результатами чого заведено спадкову справу за №101/2021. Проте, постановою приватного нотаріуса Чепець О.С. від 25.01.2022 за №16/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що до 12 квітня 2018 року [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживав, отже вважається таким, що не прийняв спадщину. Зокрема, [PERSON] не підтверджено факт родинних відносин із спадкодавцем. У матеріалах спадкової справи наявна копія свідоцтва про народження позивача, але інші документи, що встановлюють факт родинних відносин, відсутні. На консультації у нотаріуса було роз`яснено про те, що необхідно подати всі оригінали свідоцтв про народження [PERSON] , про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (батьками позивача), для підтвердження факту родинних відносин. Проте, оригінали документів, які підтверджують факт родинних відносин, збереглися частково, з причини чого отримати свідоцтво про право на спадщину не уявляється можливим, що обумовлює необхідність звернення до суду. Після смерті [PERSON] , [INFO] залишилась спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS] , оригінали документів на квартиру після смерті бабусі позивач утримує у себе. Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 31.08.1993 Вільнянською міською радою народних депутатів, що також підтверджується технічним паспортом на квартиру від 22.08.1993, виданого Оредним підприємством №1 Запорізького міського бюро технічної інвентаризації. Також, у розпорядженні позивача після смерті бабусі залишилась копія її паспорту, громадянки України, договір найму житлового приміщення, акт здачі і приймання квартири від 13.05.1989, виданого житлово-комунальною конторою, довідка про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 22.03.2004, виданої ОВУЖКГ, довідка від 11.01.2007 за №446, видана ОВУЖКГ, лист Вільнянської міської ради від 30.08.2013 за №04-07/256 за результатами розгляду звернення [PERSON] від 29.08.2013 та копія вказаного звернення, довідка від 28.08.2013 КП «Вільнянський міськкомунгосп» про місце реєстрації [PERSON] , диплом, виданий 16.11.1983 [PERSON] за досягнення виховання працівників заводу ім.Т.Г. Шевченка. Вищевказані документи позивач прийняв у спадок після смерті бабусі та досить бережно відноситься до них, як частині пам`яті про неї. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 1984 року, актовий запис №27, складений Вільнянським РАЦС Запорізької області, його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Проте, [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер, про що 16.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополь складено актовий запис за №1289, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У розпорядженні позивача перебуває копія довідки до акта огляду МСЕК серії АД №095082, виданої на ім`я його батька, [PERSON] , якому за час життя було встановлено ІІІ групу інвалідності; договір про надання послуг централізованого водовідведення від 01.12.2008, укладеного його батьком, [PERSON] , та КП «Облводоканал». Згідно атестату про середню освіту, виданого на ім`я [PERSON] , зазначено про те, що останній народився в ст.Берлик Чуйського району Джамбульської області 1953 року. Відповідно до копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] виданого 20.11.2001 Вільнянським РВ УМВС Украни в Запорізькій області зазначено про те, що вона народилась [INFO] у м.Барнаул Алтайського краю. Інших документів не збереглося. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Листом від 18.02.2022 за №228/21.3-26 Вільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) проінформував про те, що: - виявлено актовий запис про розірвання шлюбу №103 від 20 червня 1980 року складений Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на громадян [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення про розірвання шлюбу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.1980 року; - актовий запис про народження громадянина [PERSON] , [INFO] не виявлено. Перевірку проведено з 1953 року по 1954 рік по первинним актовим записам про народження по місту Вільнянськ та Вільнянському (Запорізькому) районі Запорізької області та з 1954 року по теперішній час по поновленим актовим записам про народження по місту Вільнянськ та Вільнянському (Запорізькому) районі Запорізької області; - за даними Державного реєстру актів цивільного стану, виявлено актовий запис про шлюб №1121 від 17.11.1982 складений Кіровським районним у місті Донецьку відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на громадян [PERSON] на [PERSON] . В даному актовому записі є відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 17.06.2008 року. Будь-яка інша інформація відсутня. Такі обставини пояснюються тим, що [PERSON] народилась у [PERSON] де одружилась із [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON] , який також народився у [PERSON] (ст.Берлик Чуйський район Джамбульської області, про що вказаного в атестаті про середню освіту). Проте, шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] не склались. Наприкінці 1979 року [PERSON] , по направленню працевлаштування, переїхала до м.Вільнянськ та почала працювати на заводі ім.Шевченко (як вказано вище відповідно до грамоти від 16.11.1983 року [PERSON] працювала на вказаному заводі). У 1980 році розірвала шлюб із [PERSON] (дідом позивача) було розірвано, та останній повернувся до [PERSON] . Про діда [PERSON] позивачеві відомо виключно із розповідей бабусі. Фактично, майже з народження, вихованням [PERSON] займалась його бабуся. Родинні стосунки між батьками позивача також не склались, із матір`ю стосунків позивач не підтримує, оскільки остання покинула м.Вільнянськ у 2000-х роках по мешкає у Донецькій області. Батько позивача [PERSON] проживав у [ADDRESS] , але у 2009 році виїхав працювати до АР Крим, де помер у 2011 році. Єдиною близькою (рідною) людиною для позивача була його бабуся, яка опікувалась ним, та з якою він підтримував тісні стосунки. Змінювати реєстрацію місця проживання позивач вважав недоцільним, оскільки на той час (2014-2017 роки) адреса його реєстрації та кв. [ADDRESS] була поруч із адресою та квартирою бабусі, зазначене не суперечило та не суперечить законодавству України, бо у разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором, а наявність або відсутність реєстрації не можуть бути підставою в т.ч. і для обмеження прав і свобод (ст. 2 та ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). При цьому, до самої смерті [PERSON] позивач ніколи її не полишав, постійно безперервно проживав разом з нею, допомагав їй, підтримував та доглядав, вживав всі дії для її комфортного проживання ті з любов`ю турбувався про неї. За час проживання в квартирі бабусі спільно із нею протягом 2016 року, зусиллями позивача було замінені дерев`яні вікна на металоконструкції, облаштовано балкон, замінено вхідні двері та санвузол. На дні народження, новорічні та травневі свята знайомі позивача приходили його вітати, саме за його фактичною адресою проживання кв. [ADDRESS] . Також, знайомі бабусі відвідували її та можуть підтвердити факт проживання [PERSON] разом із бабусею. Таким чином, з початку 2014 року позивач не покидав та не лишав бабусю, [PERSON] , до часу її смерті за адресою її проживання, та вели із нею спільне господарство. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що фактично позивач на час смерті постійно проживав спільно із бабусею (але був зареєстрований за іншою адресою), доглядав за нею, здійснив її поховання, а отже вважав, що він є таким, що прийняв спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, не заявив про відмову від спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги по праву представлення після смерті [PERSON] . Спадкоємці попередніх черг відсутні. Разом із бабусею в квартирі, весь цей час проживав і позивач. Проживали однією родиною, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Позивач піклувався про свою бабусю, займався організацією поховання [PERSON] , ніс витрати по її похованню. У даній квартирі позивач продовжує проживати і по теперішній час. \~ \~ \~ \~Просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати факт родинних відносин того, що [PERSON] є рідним онуком баби [PERSON] , яка померла [INFO] , по лінії батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав, щодо задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін та представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт родинних відносин та спільного постійного проживання до відкриття спадщини між позивачем та померлим підтверджується наступним. [INFO] померла бабуся позивача, [PERSON] , актовий запис про смерть №604, складений 13.10.2017 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У встановлений законом 6-ти місячний строк позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. У подальшому, 15 грудня 2021 року, з метою оформлення документів на квартиру, яка залишилась після смерті бабусі, позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою №224 про прийняття спадщини після смерті бабусі, у зв`язку із тим, що його батько, син спадкодавця, [PERSON] помер [INFO] , за результатами чого заведено спадкову справу за №101/2021. Проте, постановою приватного нотаріуса Чепець О.С. від 25.01.2022 року за №16/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщини з тієї причини, що до 12 квітня 2018 року [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався, на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживав, отже вважається таким, що не прийняв спадщину. Зокрема, [PERSON] не підтверджено факт родинних відносин із спадкодавцем. В матеріалах спадкової справи наявна копія свідоцтва про народження позивача, але інші документи, що встановлюють факт родинних відносин відсутні. На консультації у нотаріуса поз ивачеві роз`яснено про те, що необхідно подати всі оригінали свідоцтв про народження [PERSON] , про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (батьками позивача), для підтвердження факту родинних відносин. Проте, оригінали документів, які підтверджують факт родинних відносин, збереглися частково, з причини чого отримати свідоцтво про право на спадщину не уявляється можливим, що обумовлює необхідність звернення до суду. Після смерті [PERSON] , [INFO] залишилась спадщина у вигляді: квартири [ADDRESS] , оригінали документів на квартиру після смерті бабусі позивач утримує у себе. Квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 31.08.1993 року, Вільнянською міською радою народних депутатів, що також підтверджується технічним паспортом на квартиру від 22.08.1993, виданого Оредним підприємством №1 Запорізького міського бюро технічної інвентаризації. Також, в матеріалах справи містяться копії таких документів: паспорта [PERSON] , договору найму житлового приміщення, акта здачі і приймання квартири від 13.05.1989, виданого житлово-комунальною конторою, довідки про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 22.03.2004, виданої ОВУЖКГ, довідки від 11.01.2007 за №446, виданої ОВУЖКГ, листа Вільнянської міської ради від 30.08.2013 за №04-07/256 за результатами розгляду звернення [PERSON] від 29.08.2013 та вказаного звернення, довідки від 28.08.2013 КП «Вільнянський міськкомунгосп» про місце реєстрації [PERSON] , диплома, виданого 16.11.1983 [PERSON] за досягнення виховання працівників заводу ім.Т.Г. Шевченка. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 1984 року, актовий запис №27, складений Вільнянським РАЦС Запорізької області, його батьками були [PERSON] та [PERSON] . Проте, [INFO] батько позивача, [PERSON] , помер, про що 16.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м.Севастополь складено актовий запис за №1289, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . У розпорядженні позивача перебуває копія довідки до акта огляду МСЕК серії АД №095082, виданої на ім`я його батька, [PERSON] , якому за час життя було встановлено ІІІ групу інвалідності; договір про надання послуг централізованого водовідведення від 01.12.2008, укладеного його батьком, [PERSON] , та КП «Облводоканал». Згідно з атестатом про середню освіту, виданого на ім`я [PERSON] , зазначено про те, що останній народився в ст.Берлик Чуйського району Джамбульської області в 1953 року. Відповідно до копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 20.11.2001 Вільнянським РВ УМВС Украни в Запорізькій області, зазначено про те, що вона народилась [INFO] у м.Барнаул Алтайського краю. Інших документів не збереглося. Листом від 18.02.2022 за №228/21.3-26 Вільнянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) проінформував про те, що: виявлено актовий запис про розірвання шлюбу №103 від 20 червня 1980 року, складений Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на громадянина [PERSON] та [PERSON] , на підставі рішення про розірвання шлюбу Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.1980 року; актовий запис про народження громадянина [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Перевірку проведено з 1953 року по 1954 рік по первинним актовим записам про народження по місту Вільнянськ та Вільнянському (Запорізькому) районі Запорізької області та з 1954 року по теперішній час по поновленим актовим записам про народження по місту Вільнянськ та Вільнянському (Запорізькому) районі Запорізької області; за даними Державного реєстру актів цивільного стану, виявлено актовий запис про шлюб №1121 від 17.11.1982 складений Кіровським районним у місті Донецьку відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на громадян [PERSON] та [PERSON] . В даному актовому записі є відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення Кіровського районного суду м.Донецька від 17.06.2008. Будь-яка інша інформація відсутня. Такі обставини пояснюються тим, що [PERSON] народилась у [PERSON] , де одружилась із [PERSON] . Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мали сина [PERSON] , який також народився у [PERSON] (ст.Берлик Чуйський район Джамбульської області, про що вказаного в атестаті про середню освіту). Проте, шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] не склались. Наприкінці 1979 року [PERSON] , по направленню працевлаштування, переїхала до м.Вільнянськ та почала працювати на заводі ім.Шевченко (як вказано вище відповідно до грамоти від 16.11.1983 [PERSON] працювала на вказаному заводі). У 1980 році розірвала шлюб із [PERSON] (дідом позивача), та останній повернувся до [PERSON] . Про діда [PERSON] позивачеві відомо виключно із розповідей бабусі. Фактично, майже з народження вихованням [PERSON] займалась його бабуся. Родинні стосунки між батьками позивача також не склались, із матір`ю стосунків позивач не підтримує, оскільки остання покинула м.Вільнянськ у 2000-х роках. Батько позивача, [PERSON] , проживав у [ADDRESS] , але у 2009 році виїхав працювати до АР Крим, де помер у 2011 році. Єдиною близькою (рідною) людиною для позивача була його бабуся, яка опікувалась ним, та з якою він підтримував тісні стосунки. Приблизно на початку 2014 року через погіршення стану здоров`я та похилий вік бабусі [PERSON] , позивачем було прийнято рішення про її переїзд до її квартири. Бабуся вже була в літах та була непрацездатною, крім того, тривалий час страждала на чисельні хронічні захворювання (в тому числі й тимчасову та періодичну втрату пам`яті), стан її здоров`я погіршувався і вона потребувала постійної допомоги та лікування (уколи від підвищення тиску внутрішньом`язкових ін`єкцій), тому позивач здебільшого ночував у квартирі бабусі разом із нею, готував їжу, доглядав за нею. Змінювати реєстрацію місця проживання позивач вважав недоцільним, оскільки на той час (2014-2017 роки) адреса його реєстрації та кв. [ADDRESS] була поруч із адресою та квартирою бабусі, зазначене не суперечило та не суперечить законодавству України, бо у разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором, а наявність або відсутність реєстрації не можуть бути підставою в т.ч. і для обмеження прав і свобод (ст. 2 та ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). При цьому до самої смерті [PERSON] позивач ніколи її не полишав, постійно безперервно проживав разом з нею, допомагав їй, підтримував та доглядав, вживав всі дії для її комфортного проживання ті з любов`ю турбувався про неї. За час проживання в квартирі бабусі спільно із нею протягом 2016 року, зусиллями позивача було замінені дерев`яні вікна на металоконструкції, облаштовано балкон, замінено вхідні двері та санвузол. На дні народження, новорічні та травневі свята знайомі позивача приходили його вітати, саме за його фактичною адресою проживання кв. [ADDRESS] . Також, знайомі бабусі відвідували її та можуть підтвердити факт проживання [PERSON] разом із бабусею. У судовому засіданні вказані обставини підтвердили свідки: [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , та матеріалами спадкової справи. Згідно із ст.1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 цього ж кодексу\~спадкування здійснюється за заповітом або законом.\~ Статтею 1218\~ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно розяснень, наданих у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до\~ст.ст. 1268, 1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. На підставі ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі №204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України.\~ Отже, враховуючи те, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , позивач [PERSON] є спадкоємцем І-ї черги спадкування за законом, після смерті спадкодавця баби [PERSON] . Вищевикладеними обставинами обумовлено необхідність звернення до суду з даною позовною заявою, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . У іншому порядку, крім судового, це питання вирішити неможливо. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Виходячи із тексту абз. 14 п. 3.3. листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Беручи до уваги положення ст. 8 Цивільного кодексу України вважаю за необхідне врахувати положення частини абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України від\~30.05.2008\~р.\~№7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» за аналогією щодо того, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, належним відповідачем по справі визначено орган місцевого самоврядування Вільнянську міську раду Запорізької області, оскільки треті особи до нотаріуса заяви про прийняття спадщини не подавали, (а тому, позивач вважає за доцільне зазначити, що позивач не висуває вимог щодо стягнення судових витрат з ради). Отже, враховуючи відсутність інших спадкоємців першої черги за законом, окрім позивача, відповідачем по цій позовній заяві є Вільнянська міська рада. За встановлених обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved