Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

У листопаді 2016р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-3) до відповідача [PERSON] , в якому просив суд: - стягнути з відповідача на свою користь 3,0 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання в розмірі 4303,48 дол. США, що еквівалентно 110039,98 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 жовтня 2013р. відповідачем було отримано в борг від позивача грошові кошти у сумі 46500,0 дол. США для придбання мотоциклу та відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти в строк до 14 жовтня 2013р. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016р. по цивільній справі № 761/12468/16-ц, з відповідача на користь позивача була стягнута сума боргу у зазначеному вище розмірі, проте зазначене рішення суду відповідачем не виконано. Оскільки, відповідач прострочив повернення суми позики з 15 жовтня 2013р. по 14 листопада 2016р., а тому відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3,0 % річних від простроченої суми у зазначений період. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для захисту свого права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016р. відкрито провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017р. провадження по справі було зупинено, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 201 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2021р. поновлено зупинене провадження по справі. 15 листопада 2021р. на адресу суду надійшла заява від сторони позивача, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові, і просить суд здійснювати розгляд справи у свою відсутність. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2022р. визначено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторона відповідача поважності причин неявки не повідомила. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016р. по цивільній справі № 761/12468/16-ц, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1229418,15 грн., що еквівалентно 46600,0 дол. США. Здійснено розподіл судових витрат. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2017р. по цивільній справі № 761/12468/16-ц, зазначене заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016р. скасовано та призначено розгляд справи в загальному порядку. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019р. по цивільній справі № 761/12468/16-ц, позов - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 1229418,15 грн., що еквівалентно 46500,0 дол. США. Здійснено розподіл судових витрат. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 02 лютого 2021р. апеляційну скаргу адвоката Бардіної О.О., діючої в інтересах [PERSON] , на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019р. - повернуто скаржнику. Ухвалою касаційної інстанції від 22 вересня 2021р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу апеляційної інстанції від 02 лютого 2021р. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що відповідач отримавши від нього в борг 01 жовтня 2013р. грошові кошти у розмірі 46500,0 дол. США, не повернув їх у визначений сторонами строк до 14 жовтня 2013р. Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не були спростовані зазначені обставини справи. Зокрема, стороною відповідача не були надані письмові заперечення на позов, з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2017р. Як, і не подавався стороною відповідача відзив на позов, в порядку ст. 178 діючого ЦПК України. За змістом положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач зобов`язання з повернення позивачеві суми боргу в розмірі 46500,0 дол. США в добровільному порядку не виконав в строк до 14 жовтня 2013р. Тобто, відповідач прострочив виконання зобов`язання на період з 15 жовтня 2013р. по 14 листопада 2016р. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014р. № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018р. № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постанові від 08 листопада 2019р. по справі № 127/15672/16-ц. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок 3,0 % річних від простроченої суми заборгованості. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум за кожен місяць та рік прострочення, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1100,40 грн.

Outcome: approved