Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

У жовтні 2019р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошової компенсації Ѕ частини ринкової вартості автомобіля марки Hyundai Tucson,2.0, легковий - універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) VIN: [NUMBER] [NUMBER] у розмірі 116 460,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що21.10.2000р. між сторонами був зареєстрований шлюб. Від щлюбу мають спільну дитину. За період проживання у шлюбі, 30.03.2011р. за спільні кошти було придбано Hyundai Tucson, д/н [NUMBER] . Вказаний автомобіль було постановлено на облік на ім`я відповідача. В даний час, [PERSON] дізналася, що відповідач без її згоди перереєстрував спірний автомобіль на свою матір - [PERSON] . Транспортний засіб марки Hyundai Tucson, д/н [NUMBER] був придбаний від час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти, отже є об`єктом спільної сумісної власності сторін у справі як подружжя. Даний автомобіль, який було придбано за спільні кошти був відчужений відповідачем без згоди позивача, а тому просить стягнути грошову компенсацію за частину автомобіля. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 28.10.2019р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.05.2022 протокольною ухвалою суду було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] . [PERSON] подав зустрічнй позов, який згодом уточнив та просив визнати право особистої власності за ним на гаражний бокс № [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Приладний», розташованому за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 (Святошинський район та припинити право власності [PERSON] на Ѕ частку у спільному майні, а саме на гаражний бокс № [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Приладний», розташованому за адресою: м. Київ, провулок Приладний, 10 (Святошинський район) з виплатою грошової компенсації на її користь замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у розмірі 39 966, 21 грн. В обгрунтування зустрічного позову посилався на те, що 18.11.2019р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . За час перебування у шлюбі єдиним джерелом доходів, за рахунок яких здійснювалося утримання сім`ї, була заробітна плата [PERSON] . Відповідач (позивач за первісним позовом) під час перебування у шлюбі не працювала, інших джерел доходів не мала, участі в матеріальному забезпеченні сім`ї та забезпеченні ведення домашнього господарства не здійснювала без поважних на те причин. Оскільки у позивача - [PERSON] виникли фінансові труднощі, був змушений продати Hyundai Tucson, д/н [NUMBER] , придбаний за його кошти. Про факт та умови продажу автомобіля [PERSON] було відомо, оскільки на час здійснення угоди проживали спільно і разом вирішували долю майна сім`ї. Щодо факту та умов продажу автомобіля та подальшого спрямування отриманих коштів на матеріальне забезпечення сім`ї [PERSON] не заперечувала. Угоду вчинено в інтересах сім`ї, а відтак і вимоги [PERSON] щодо виплати грошової компенсації за свою частку у спільному майні безпідставні. В той же час за час перебування у шлюбі [PERSON] придбано за належні йому кошти нерухоме майно гаражний бокс № [NUMBER] у гаражно-будівельному кооперативі «Приладний», розташованому за адресою: м.Київ, провулок Приладний, 10. Оскільки жодних домовленостей чи шлюбного контракту між сторонами не існує, після розірвання шлюбу відносини між колишнім подружжям погіршилися, очевидно, що спільне володіння і користування гаражним боксом є неможливим. Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість гаражного боксу складає 79 932,42 грн. У відповідності до ст. 365 ЦК України [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду грошову компенсацію за частку у гаражному боксі у розмірі 39 966,21 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася про день , час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач та представник відповідача просили відмовити у задоволенні позову [PERSON] та задовольнити зустрічний позов. Суд, вислухавши думку відповідача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Від шлюбу строни мають доньку - [PERSON] , [INFO] /а.с.22/. Судом встановлено, що [PERSON] 30.03.2011р., тобто під час перебування у шлюбі було придбано автомобіль Hyundai Tucson,2.0, легковий - універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] /а.с. 26/. 03.07.2018р. на підставі договору купівлі-продажу 8041/2018/1005954 вказаний автомобіль було перереєстровано за [PERSON] /а.с. 88/. Відповідно до звіту про оцінку майна, транспортного засобу Hyundai Tucson,2.0, легковий - універсал-В, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заводський [NUMBER] VIN: [NUMBER] ринкова вартість вказаного транспортного засобу , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] на 03.07.2018р. становить 232 920,00 грн./а.с.28-52/. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України). Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Вказане узгоджується із роз`ясненнями, викладеними в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, матеріали справи не містять та суду не надано доказів, що спірний автомобіль був відчужений [PERSON] без згоди дружини та, що кошти отримані від продажу не було використано в інтересах сім`ї. Також слід зазначити, що відповідач - [PERSON] у судовому засіданні вказав, що шлюб між сторонами було розірвано 18.11.2019р., тобто з вказаного можна встановити, що автомобіль був проданий у період зареєстрованого шлюбу. На підставі викладеного суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Щодо зустрічного позову [PERSON] , суд дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача за зустрічним позовом та його представника, встановив наступне. Відповідно до довідки голови правління ГБК «Приладний» від 08.07.2016р. № 26 [PERSON] сума пайового внеску за гаражний бокс у розмірі 15 000,00 грн. сплачена 22.04.1995р. у повному обсязі/а.с.92/. Під час перебування у шлюбі, за [PERSON] 30.09.2016р. на підставі довідки кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів « Приладний » було зареєстроване нерухоме майно бокс № [NUMBER] в гаражно-будівельному кооперативі «Приладний», розташованому за адресою м. Київ, провулок Приладний, 10 (Святошинський район) , загальна площа 39,2 кв.м /а.с.91/. За змістом статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1,2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до п. 2,3 ч. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п.22 Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У пункті 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до звіту про оцінку майна № 19-220117-002 від 17.01.2022р. ринкова вартість об`єкта оцінки складає 79 932,42 грн./а.с.201-225/. Відповідно до квитанції № 0.0.2447345758.1 від 07.02.2022р. [PERSON] було внесено на депозитний рахунок суду суму у розмірі 39 966,21 грн. /а.с.226/. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спільне користування і володіння гаражним боксом не можливе, який є неподільним, а тому вважає за можливе визнати право особистої власності за [PERSON] на гаражний бокс № [NUMBER] у ГБК «Приладний» та припинити право власності [PERSON] з виплатою грошової компенсації на користь [PERSON] , а тому позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню.

Outcome: approved