Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в якому вказує, що 19 вересня 2019 року в смт. Талалаївка між ним та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав від [PERSON] позику в сумі 15200 гривень строком на 6 місяців зі сплатою відсотків -7 % за кожен місяць користування коштами. Але в установлений строк [PERSON] позику не повернув, відсотки не сплачував у повному обсязі та залишається боржником по зобов`язанню. Тому позивач [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] борг за договором позики в сумі 15200 гривен та відсотки за договором в сумі 10640 гривень. Ухвалою судді від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження із повідомленням (викликом сторін). Перше судове засідання по справі призначене на 09.00 год. 17 лютого 2022 року. Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року розгляд справи відкладено на 14.00 год. 03 березня 2022 року за клопотанням позивача, який не мав можливості з`явитися у судове засідання. Судове засідання 03 березня 2022 року не відбулося в зв`язку з в зв`язку з веденням бойових дій на території Прилуцького району Чернігівської області в результаті збройної агресії російської федерації проти України. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Талалаївського районного суду Чернігівської області, натомість визначено підсудність Драбівському районному суду Черкаської області. 05 травня 2022 року, після відновлення розпорядженням голови Верховного Суду № 27/0/9-22 від 04 травня 2022 року підсудності щодо розгляду справ Талалаївським районним судом, судове засідання у справі призначено на 09.00 год. 19 травня 2022 року. У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання 19 травня 2022 року розгляд справи відкладено до 09.00 год. 08 червня 2022 року. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. При причини неявки у судове засідання не повідомив, відзив на позов [PERSON] не подавав. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] він надав у позику кошти у розмірі 15200 гривень на строк 6 місяців, про що 19 вересня 2019 року було укладено письмовий договір з відповідачем. [PERSON] отримав у позику кошти та не повернув їх у визначений договором строк - 19 березня 2019 року. Відсотки у розмірі передбаченому умовами договору відповідач також не сплатив. Тому він просить стягнути із відповідача борг за договором позики у сумі 15200 гривень та відсотки в сумі 10640 гривень. Судовий збір просить не стягувати із відповідача, а покласти на нього. Щодо ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі доходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору позики, укладеного між сторонами 19 вересня 2019 року в смт. Талалаївка позикодавець [PERSON] надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в сумі 15200 гривень, строком на шість місяців з 19 вересня 2019 року по 19 березня 2020 року зі сплатою відсотків -7 % за кожен місяць користування позикою. Відповідно до п. 2.1. договору позичальник зобов`язується повернути позику позикодавцю до 19 березня 2020 року, сплачувати 7% від суми позики за кожен місяць (п. 2.2. договору), що підтверджується оригіналом договору позики, який підписаний [PERSON] та [PERSON] із зазначенням їх паспортних даних (а.с.33). До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні норми законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приписами ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що здійснений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. ст. 77-80 ЦПК України докази на підтвердження фактичних обставин на які посилається сторона повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - взаємозв`язку та достатності. Наданими позивачем та дослідженими у суді належними та допустимими доказами, а саме оригіналом договору позики, укладеного 19 вересня 2019 року підтверджено факт досягнення домовленості між сторонами про отримання [PERSON] позики від [PERSON] у розмірі 15200 гривень на умовах строковості, платності та повернення у конкретно визначеному розмірі та виді, та отримання коштів. [PERSON] у визначений договором строк не повернув [PERSON] позику і залишається боржником по зобов`язанню, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу договору позики, укладеного 19 вересня 2019 року, який наданий суду позивачем та долучений до матеріалів справи (а.с.33). Натомість доказів щодо виконання зазначених у договорі умов позики відповідач зі свого боку суду не надав. Враховуючи викладене суд доходить висновку, що в судовому засіданні, на підставі досліджених доказів доведено факт невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язання за договором позики від 19 вересня 2019 року, укладеного з [PERSON] . Відповідно до розрахунку боргу наданого позивачем, заборгованість [PERSON] щодо сплати відсотків за договором позики від 19 вересня 2019 року складає 10640 гривень, яку він і просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , та стягнення із [PERSON] на користь позивача 15200 гривень позики за договором та відсотків - в сумі 10640 гривень, а всього 25 840 гривень. За клопотанням позивача судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на нього.

Outcome: approved