Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

13.12.2021 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - позивач) звернулася до [PERSON] (далі - відповідач) з позовом про стягнення 30 213,60 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суми сплаченого судового збору у розмірі 908 грн. та 3\~000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач вказав, що 31.07.2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) АО/3710566, забезпечений транспорт ВАЗ 210700-20 д/н [NUMBER] . 24.01.2020 року о 22:15 год. в с. Крюківщина по вул. Сахравська, керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20 [NUMBER] [PERSON] не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 10.02.2020 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/1539/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2020 року [PERSON] самовільно залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції. Згідно з умовами Полісу №АО/3710566, на підставі страхового акту №20.3710566-705 від 23.03.2020 заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] , складає 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. 14.05.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до фізичної особи-підприємця [PERSON] . 01.12.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1АК від 01.12.2021 року на підставі якого фізична особа-підприємець [PERSON] відступив фізичній особі-підприємцю [PERSON] права вимоги до боржників за укладеним договором страхування, які перейшли до Первісного кредитора за Договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2022 відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Копію позовної заяви з додатками відповідач [PERSON] отримав 28.04.2022 року. Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.\~\~ Судом встановлено, що 24.01.2020 року о 22:15 год. в с. Крюківщина по вул. Сахравська, керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20 [NUMBER] [PERSON] не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. 10.02.2020 року Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/1539/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 лютого 2020 року [PERSON] самовільно залишив місце пригоди до приїзду працівників поліції. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 129-1 Конституції України\~суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. Отже, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.02.2020 року у справі №369/1539/20 має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. У постанові від 03.12.2018 року по справі №2а-10503/09/1570 Верховний Суд вказав, що преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню (п. 49). Для спростування преюдиційних обставин учасник справи, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, в загальному порядку за правилами визначеними процесуальним законодавством (п. 51). [PERSON] доказів на спростування преюдиційних обставин не надав. Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплат страхового відшкодування має право подати регресний позов. Згідно з п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] на суму 30\~213,60 грн. Згідно з умовами Полісу №АО/3710566, на підставі страхового акту №20.3710566-705 від 23.03.2020 заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] , складає 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. 14.05.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до фізичної особи-підприємця [PERSON] . 01.12.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1АК від 01.12.2021 року на підставі якого фізична особа-підприємець [PERSON] відступив фізичній особі-підприємцю [PERSON] права вимоги до боржників за укладеним договором страхування, які перейшли до Первісного кредитора за Договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року. Згідно з умовами Полісу №АО/3710566, на підставі страхового акту №20.3710566-705 від 23.03.2020 заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] , складає 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало власнику «Mazda 5», д.н.з. [NUMBER] витрати на ремонт автомобіля в сумі 30\~213,60 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №10616 від 14.07.2020 року, №10673 від 15.07.2020 року, №10776 від 16.07.2020 року. 14.05.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до [PERSON] перейшло до фізичної особи-підприємця [PERSON] . 01.12.2021 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1АК від 01.12.2021 року на підставі якого фізична особа-підприємець [PERSON] відступив фізичній особі-підприємцю [PERSON] права вимоги до боржників за укладеним договором страхування, які перейшли до Первісного кредитора за Договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 Цивільного кодексу України). Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 30 213,60 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Щодо відшкодування понесених судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 1 ст.\~26\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ст.\~30\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved