Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У березні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка є бабкою позивача. До дня смерті [PERSON] проживала у смт Тростянець Вінницької області, а тому згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є Тростянецький нотаріальний округ. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS] . Спадкоємцем до майна померлої за заповітом, посвідченим 20 травня 2009 року державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, від імені померлої [PERSON] , за реєстром №1086, є позивач. Заповіт на даний час ніким не скасовано та не змінено. Інших спадкоємців до майна померлої [PERSON] немає. Стверджує, що на день смерті спадкодавця [INFO] , йому було невідомо про існування заповідального розпорядження. Мати [PERSON] спадщини не прийняла тому, що була необізнана з тим, що заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця. Вона не подала заяву про прийняття спадщини і не подала заяви про відмову від спадщини. Квартиру вона вирішила подарувати позивачу. Коли батьки стали прибирати у квартирі, вони у шафі знайшли документи померлої, де серед інших був заповіт на ім`я позивача. Вказує, що як спадкоємець по заповіту, своєчасно прийняв спадщину, тому що вступив в управління спадковим майном померлої бабки, допомагав у її похованні, доглядає за квартирою померлої. Довідавшись про існування заповіту звернувся до нотаріуса, однак вже був пропущений строк для подачі заяви, тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Ухвалою судді від 11 квітня 2022 року прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Витребувано від Другої Тростянецької нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 16 травня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 15.04.2022 подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник відповідача Тростянецької селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , у віці 77 років, про що 27 серпня 2016 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис №72, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданої Тростянецьким РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.6). За життя 20 травня 2009 року [PERSON] зроблено заповітне розпорядження, яким належну їй квартиру за [ADDRESS] заповіла внуку [PERSON] (а.с.7). Заповіт посвідчено 20.05.2009 державним нотаріусом Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №1086, що підтверджено копією заповіту від 20.05.2009. Даний заповіт зареєстровано в Реєстрі заповітів (а.с.7,8). За життя [PERSON] дійсно належала квартира [ADDRESS] , що підтверджено копією технічного паспорту (а.с.12-17), витягом з домової книги (а.с.18, 19) та свідоцтвом про право власності на житло від 20.11.2003 (а.с.15). Оглянувши в судовому засіданні копію спадкової справи № 63/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.40-48), встановлено, що [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 25 березня 2022 року. Про що також свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.11). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Тростянецької нотаріальної контори Вінницької області від 25.03.2022 за Вих.№134/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.(а.с.10). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи із змісту ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Положеннями статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає реалізувати своє право на прийняття спадщини, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, подає нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений законом. Згідно з ч.1, ч.3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. У постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року (справа №592/9058/17-ц; касаційне провадження № 61-200св18) вказано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст. 15 ЦК України). Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Позивач в обґрунтування поважності причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини посилався на те, що покійна [PERSON] не повідомляла його про наявність заповіту, також сам він не здогадувався про наявність на його ім`я заповіту. Згідно з ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Враховуючи обставини, на які посилається позивач в своєму позові, суд вважає, що зазначені [PERSON] обставини є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини та за можливе визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved