Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 07 червня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 71. Позов обґрунтовує тим, що спільне сімейне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейні відносини, відсутність поваги та взаєморозуміння. На даний час подружні відносини між ними фактично припинилися, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб носить виключно формальний характер, подальше його збереження є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, заходи щодо примирення подружжя є недоцільними. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 листопада 2021 року сторонам надано строк на примирення терміном два місяці - до 17 січня 2022 року, провадження у справі зупинено. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання. 07 червня 2022 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує, просить його задовольнити. 07 червня 2022 року [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 07 червня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 71. Від шлюбу у сторін є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Відповідач позов визнала, що свідчить про її згоду щодо розірвання шлюбу. У встановлений судом за клопотанням відповідача строк на примирення, сторони не примирилися. Відповідно до частини десятої статті 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень частини першої статті 51 Конституції України, частини першої статті 21 СК України, частини першої статті 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною третьою статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105, частиною першою статті 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Згідно із статтями 113, 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved