Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що з 26.12.2015 року працює на посаді інженера Малого комунального підприємства Бобринецької районної ради «Дім Бобринець». З 25.04.2020 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом та згідно наказу командира військової частини [NUMBER] №163 від 25.04.2020 року зарахований до списків особового складу частини. Після укладення контракту та відбуття на військову службу відповідач із червня 2020 року припинив виплату йому заробітну плату та по теперішній час не виплачує, що є порушенням вимог законів, якими передбачені гарантії прав військовослужбовців. На підставі вищевикладеного просив стягнути з відповідача на свою користь заробітну плату за період з 01.06.2020 року по теперішній час. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів, якою витребувано від Малого комунального підприємства Бобринецької районної ради «Дім Бобринець» належним чином засвідчені копії реєстраційних документів та статуту підприємства, належним чином засвідчену копію наказу про прийняття на роботу [PERSON] , інших наказів про переміщення на посадах [PERSON] та довідку про розмір заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за період з 01.06.2020 року по теперішній час (а.с.26-28). Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник позивача адвокат Бойко О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, неявка якого у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача в судові засідання, призначені на 27.01.2022 року, 24.02.2022 року, 06.04.2022 року та 25.05.2022 року не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.42, 47, 49-50, 56-57). Причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Як вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 31.03.2005 року, позивач [PERSON] 26.12.2015 року прийнятий на посаду інженера МКП Дім «Бобринець» на підставі наказу №136 від 26.12.2015 року звідки 20.12.2021 року був звільнений за угодою сторін п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України на підставі наказу №34 від 20.12.2021 року (а.с.46). 25.04.2020 року [PERSON] уклав Контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу з Міністерством оборони України в особі командира 56 окремої мотопіхотної Маріупольської бригади оперативного командування «Південь» полковника [PERSON] строком три роки, що підтверджується копією контракту (а.с.11-12). Згідно копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) №163 від 25.04.2020 року, солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 25.04.2020 року №86-РС на посаду навідника 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини [NUMBER] , який прибув із [INFO] , з 25 квітня 2020 року зараховано до списків особового складу частини (а.с.13). 20.12.2021 року виключений з списків особового складу військової частини на підставі наказу №396 від 20.12.2021 року, що підтверджується копією військового квитка (а.с.61). Згідно ст.94 КЗпП, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно ч.1 ст.119 КЗпП на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обовА`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Відповідно до ч.2 ст.119 КЗпП працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ч.3 ст.119 КЗпП в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Порядок обчислення середньої заробітної плати у випадку залучення працівників до виконання військових обов`язків прямо передбачений підпунктом ї) пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Таким чином, Кодекс законів про працю України розрізняє поняття заробітної плати та середнього заробітку, які мають різні правові підстави для їх виплати. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що заробітна плата та середній заробіток за час залучення працівника до виконання військових обов`язків є різними за своєю правовою природою, адже відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП, ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Оскільки позивач в заявлений до стягнення період неотримання заробітної плати перебував на військовій службі за контрактом, тобто не виконував роботу на МКП Бобринецької районної ради «Дім Бобринець», позов про стягнення заробітної плати з МКП Бобринецької районної ради «Дім Бобринець» за період з 01.06.2020 року по теперішній час задоволенню не підлягає. Позиція суду про те, що відповідно до частини першої статті 94 КЗпП заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах, також узгоджується правовим висновком висловленим колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року у справі №408/2445/17-ц (провадження № 61-36644св18) та колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі №757/47711/19-ц (провадження № 61-16985св20). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви (ст.49 ЦПК України). Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Таким чином, суд розглядає справу в межах позовних вимог та підстав позову та не наділений повноваженнями самостійно змінювати предмет спору. Позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», доказів понесення сторонами судових витрат матеріали справи не містять, тому розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed