Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

16.08.2021 позивач звернувся до суду з позовом, востаннє уточнивши який просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 05.05.2021, зареєстрований в реєстрі № 27447, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 152550 грн. В обґрунтування позовних вимог вказував, що у червні 2021 року він дізнався про існування оскаржуваного виконавчого напису, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шагай О.А. відкрито виконавче провадження від 04.06.2021. За місцем роботи, служби та отримання пенсійних виплат позивача перебуває на виконанні постанова виконавця від 04.06.2021 у виконавчому провадженні № 65652187, на підставі якої здійснюються відрахування. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є безпідставним, вчинений з грубим порушенням вимог закону та таким, що не підлягає виконанню. Так, заборгованість визначена у виконавчому напису не є безспірною, а при вчиненні виконавчого напису порушена процедура визначена законом для вчинення виконавчого напису. Зазначав, що дійсно з 2013 року мав взаємовідносини перед ПАТ «Дельта Банк». Він не отримував письмових вимог Банку, фінансових установ та відповідача про усунення порушень за кредитним договором, що є обов`язковою умовою вчиненні виконавчого напису. Заперечив факт існування заборгованості вказаної у виконавчому написі, а вказаний у виконавчому написі розрахунок вважав відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача. Вказував, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис не перевіривши безспірність заборгованості, існування повідомлень стягувача позивачу - як боржнику щодо необхідності погашення заборгованості, а також вчинив виконавчий напис на договорі, що не був нотаріально посвідченим, що свідчить про порушення визначеної законом процедури при вчиненні виконавчого напису та є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, у виконавчому провадженні відкритому на підставі вказаного виконавчого напису, на виконання постанови приватного виконавця від 04.06.2021, Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з [PERSON] утримано 3893,40 грн, які є коштами набутими відповідачем за рахунок [PERSON] без достатньої правової підстави. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позов та просив його задовольнити. Ухвалою суду від 17.08.2021 провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 37). Первісний позов було пред`явлено до ТОВ «Цикл Фінанс», одна під час підготовки справи до розгляду, судом задоволено клопотання представника первісного відповідача про заміну ТОВ «Цикл Фінанс» його правонаступником ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ», про що постановлено ухвалу від 29.12.2021 (а.с. 161). Ухвалою суду від 24.02.2022 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву [PERSON] з вимогами до правонаступника первісного відповідача - ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ». Ухвалою суду від 29.04.2022 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 221). Позивач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь в судовому засіданні не скористався, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 179). Ні первісний відповідач, ні його правонаступник ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» правом на відзив не скористалися, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 162, 163, 184,199, 207, 210, 215) участь представника у розгляді справи не забезпечили, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань, в тому числі про відкладення розгляду справи не надали. Треті особи по справі, а саме ТОВ «Цикл Фінанс» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, правом на поданням заяв по суті справи чи з процесуальних питань не скористалися. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шагай Олексій Анатолійович, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 27447 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс», як правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке було правонаступником ПАТ «Дельта Банк», 152500 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 011-26000-080413 від 08.04.2013 укладеним між ПАТ «Дельта Банк» як первісним кредитором та [PERSON] (а.с. 16). Факт переходу прав вимоги за вказаним кредитним договором підтверджується копіями договорів про відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с. 141-144). Згідно змісту виконавчого напису строк платежу за Кредитним договором № 011-26000-080413 від 08.04.2013 настав, а боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості, згідно змісту виконавчого напису, проводилося за період з 11.05.2018 по 15.10.2019. Сума заборгованості складає 152500 грн. та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 99450 грн., простроченою заборгованістю за несплаченими відсотками 50800 грн., а також заборгованість за пенею - 2250 грн. Вказане підтверджується копією виконавчого напису (а.с. 16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагай О.А. від 02.06.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 65652187 з виконання виконавчого напису № 27447 від 05.05.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості в розмірі 152500 грн. (а.с. 17). Відповідно до вказаної постанови стягнуто з [PERSON] виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця у розмірі 15255 грн (а.с. 77). Постановами від 04.06.2021 приватний виконавець Шаган О.А. постановив звернути стягнення на доходи [PERSON] в Дніпровському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, ФГ «Єна і син», а також в Криворізькому північному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (а.с. 20-25). На виконання постанови приватного виконавця з пенсійних виплат [PERSON] утримано за липень 2021 року - 1946,70 грн та за серпень 2021 року - 1946,70 грн, а всього 3893,40 грн, що підтверджено довідкою Відділу з питань відрахувань з пенсії Управління з питань виплати пенсій (а.с. 28-29). Утримання з інших видів доходів відсутні (а.с.26-27). Як слідує з розпоряджень приватного виконавця № 65652187 від 28.07.2021 та від 26.08.2021, утримані з [PERSON] в липні кошти в сумі 1946,70 грн. розподілені: 140,61 грн як основна винагорода приватного виконавця, а решта суми 1406,09 грн. перерахована ТОВ «Цикл Фінанс» в якості боргу та 237 грн в якості повернення авансового внеску стягувачу (а.с. 93), кошти утримані з [PERSON] в серпні 2021 розподілені: 176,97 грн. як основна винагорода приватного виконавця, 163 грн. оплата витрат виконавчого провадження, а решта суми 1769,73 грн. - на користь ТОВ «Цикл Фінанс» в якості заборгованості, що стягується на підставі виконавчого напису (а.с. 96). Тобто, до зупинення виконання дій у вказаному виконавчому провадженні, на користь ТОВ «Цикл Фінанс» за рахунок [PERSON] було перераховано 3412,82 грн. (1769,73 + 1406,09 + 237). На виконання ухвали суду від 17.08.2021 (справа № 177/1118/21 провадження 2-з/177/29/21), якою заяву про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 65652187, приватним виконавцем Шаган О.А. зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 27447 від 05.05.2021 до вирішення справи по суті (а.с. 42, 102). Як слідує з копії матеріалів виконавчого провадження № 65652187 від 02.06.2021, наданої суду на виконання ухвали суду від 22.09.2021 (а.с. 67-130), з заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 27447 звернулося ТОВ «Цикл Фінанс», надавши виконавцю копію кредитного договору № 011-26000-080413 від 08.04.2013 та виконавчий напис від 05.05.2021, відповідно до якого з [PERSON] на користь ТОВ «Цикл фінанс» звернено стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 152500 грн. (а.с. 70-72). 26.08.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» зверталося до приватного виконавця з заявою про повернення виконавчого документа - виконавчого напису № 27447 від 05.05.2021, але приватним виконавцем надано відповідь про неможливість повернення виконавчого документа, у зв`язку з зупиненням виконавчого провадження на виконання ухвали суду (а.с.103-106). Після цього, 16.09.2021 ТОВ «Цикл Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № 011-26000-080413 від 08.04.2013 з [PERSON] , ТОВ «Хорн Хоф Інвест», при цьому відступлення відбулося на суму 152500 грн, тобто на всю суму заборгованості визначену у виконавчому написі (а.с. 146-148). У зв`язку з чим, за клопотанням первісного відповідача ТОВ «Цикл Фінанс» його замінено правонаступником у вказаних правовідносинах - ТОВ «Хорн Хоф Інвест» (а.с. 161). Встановивши вказані обставини, при вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захистсвогоцивільного права уразійогопорушення, невизнанняабооспорювання. Кожна особа за захистомсвогоособистогонемайновогоабомайнового права та інтересумає право звернутися до суду, якийможезахиститицивільне право абоінтерес у один ізспособів, визначенихчастиноюпершою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, щовстановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавстваУкраїни (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у МіністерствіюстиціїУкраїни 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц, постановах ВП ВС від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Як слідує з оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, він виданий щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 011-26000-080413 від 08.04.2013 укладеним між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником прав за яким нині є ТОВ «Хорн Хоф Інвест») та [PERSON] , з періодом заборгованості з 11.05.2018 по 15.10.2019 у розмірі 152500 грн., з яких заборгованість за кредитом - 99450 грн, заборгованість за відсотками 50800 грн та заборгованість за пенею 2550 грн. Разом з тим, відповідачем перед судом не доведено факт безспірності заборгованості, зокрема не надано розрахунку заборгованості який би свідчив про безспірність вказаної заборгованості. Такі докази витребовувалися у приватного виконавця, але ним суду не надані, що унеможливлює встановлення факту безспірності заборгованості, яку заперечує позивач. Крім цього, з тексту оспорюваного виконавчого напису від 05.05.2021 року слідує, що приватний нотаріус, при вчиненні нотаріальної дії, керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Як встановлено судом у даній справі, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 05.05.2021 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що підтверджується його змістом та відсутністю відповідних відміток на ньому, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічних висновків дійшов ВС у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Крім цього, заслуговують на увагу доводи позивача щодо не направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що унеможливило обізнаність з такою заборгованістю та її заперечення. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Оскільки вказаних вимог при вчиненні виконавчого напису не дотримано, документи на підтвердження дотримання вказаних вимог ні відповідачем, ні ТОВ «Цикл Фінанс», ні приватним нотаріусом суду не надано, це свідчить про існування самостійної та достатньої підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню, з визнанням виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «ХОРН Хоф Інвест» безпідставно отриманих в процедурі виконання виконавчого напису коштів, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, у виконавчому провадженні № 65652187 було стягнуто з позивача 3893,40 грн, з яких: 140,61 грн та 176,97 грн. як основна винагорода приватного виконавця, 163 грн. оплата витрат виконавчого провадження, а решта суми 3412,82 грн. - на користь ТОВ «Цикл Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «ХОРН Хоф Інвест». Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відбулося стягнення з позивача грошових коштів на користь стягувача відсутня, суд вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог про повернення стягнутих коштів, які є набутими стягувачем безпідставно. Аналогічні висновки витікають з постанови Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі N 910/1531/18. Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Статтею 45 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 % фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів. Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення. Основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору. За приписами ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Оскільки на користь ТОВ «Цикл Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Хорн Хоф Інвест», борг за виконавчим написом, що був стягнутий з позивача, становить 3412,82 грн., а інші витрати пов`язані із основною винагородою приватного виконавця та витратами виконавчого провадження, що не перераховувалися на рахунок стягувача, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Хорн Хоф Інвест» на користь позивача саме вказану суму. Інша частина вимог про стягнення безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягає, оскільки вказані кошти стягувачу не перераховувалися. При цьому, ТОВ «Хорн Хоф Інвест» не позбавлений права звернутися до ТОВ «Цикл Фінанс» з вимогою про перерахування 3412,82 грн. на користь ТОВ «Хорн Хоф Інвест», оскільки на момент відступлення права вимоги ТОВ «Хорн Хоф Інвест», ТОВ «Цикл Фінанс» було перераховано вказану суму коштів, але останнє відступило вимоги до [PERSON] на всю суму заборгованості визначену в виконавчому написі. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», [PERSON] при зверненні до суду з вказаним позовом, звільнявся від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги [PERSON] складалися з двох вимог, одна з яких вимога немайнового характеру (визнання виконавчого напису таким, щ не підлягає виконанню), а інша вимога майнового характеру (стягнення коштів), його вимоги задоволено, а тому

Outcome: partial