Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому з відповідачем шлюбі з 2007 року, який рішенням Червоноградського міського суду від 29.11.2011 було розірвано. За час подружніх стосунків у них народилися син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Червоноградського міського суду від 07.02.2012 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 900,00 грн. на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, починаючи з 09.12.2011, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку. На даний час, витрати на потреби дітей значно зросли, та розмір стягуваних аліментів є недостатнім. Відповідач, участі у вихованні дітей не приймає, а матеріальну допомогу надає вкрай рідко, натомість її дохід є незначним та вона не має можливості в повній мірі забезпечити потреби дітей. Зазначає, що в зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, погіршення її матеріального стану, розмір стягуваних аліментів не відповідає звичним потребам їхніх спільних дітей. Посилаючись на викладене, позивач, просить суд, змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Червоноградського міського суду від 07.02.2012 з 900,00 грн. щомісячно на 1/3 частку заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою судді від 10.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Від відповідача надійшов відзив, у якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. є необґрунтованою. В позовній заяві позивач зазначає про такі вимоги, однак у прохальній частині про них не йдеться. Визначений розмір суми є на його думку завищеним та не відповідає складності справи та не надано жодних доказів понесених витрат на правову допомогу. Вказує, що державний виконавець при примусовому виконанні рішення Червоноградського міського суду від 07.02.2012 про стягнення аліментів у сумі 900,00 грн., забезпечив виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Враховуючи викладене, відповідач просить суд, відмовити у позовних вимогах позивача та залишити суму стягнень, яка була забезпечена державним виконавцем у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України та просив не стягувати з нього судовий збір та витрати на правничу допомогу. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Дослідивши матеріли справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с. 04, 05). Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду від 29.11.2011 (а.с.06). Рішенням Червоноградського міського суду від 07.02.2012 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в сумі 900,00 грн. на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, починаючи з 09.12.2011, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідно віку (а.с.07). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст.183, 184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181СК України).Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.181,192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як одержувач аліментів в інтересах дітей, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, зміною матеріального стану відповідача, потребою дітей в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дітей в повній мірі. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей, Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved