Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

02\~лютого 2022\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що позивачем було надано відповідачу [PERSON] позику - грошові кошти у сумі 7000,00 грн, про що\~свідчить письмова\~розписка від\~15.06.2021.\~За умовами\~якої розпискивідповідач зобов`язаний повернути позичені кошти до 29.06.2021 у розмірі 8050,00 грн. Окрім цього, умовами вказаної боргової розписки встановлено, що за кожен день після 29.06.2021 до дня повного погашення боргу, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦКУ відповідач зобов`язується сплачувати 2% від суми позики, а саме 140,00 грн. З метою врегулювання даного спору 30.11.2021 відповідача мною було надіслано досудова претензія, з вимогою погасити борг з можливістю його значного зменшення, в разі сплати його певної частини(а саме 8000грн). Вказаною претензією відповідачу було надано 15-и денний строк для сплати частини боргу. Однак, жодних дій спрямованих на погашення боргу не здійснив. За таких обставин позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у загальному розмірі 38487,72\~грн,\~з яких:\~7000,00\~грн -\~суми позики,\~31290,00\~грн -\~відсотки за\~користування коштами,\~197,72\~грн \~інфляційні втрати,\~а також 992,4 грн судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відповідач своїм правом на відзив не скористалася. Позивач у судове засідання не з`явилися, натомість 25 травня 2022 року позивач [PERSON] подав до суду заяву (вх. №31316) згідно якої просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявсь в порядку, визначеному чинним законодавством, шляхом направлення судової повістки на адресу його місця реєстрації, згідно відомостей наданих Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради від 07.02.2022 року №9567. Однак, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов`язань. Судом установлено, що 15.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що підтверджується борговою розпискою від 15.06.2021. За умовами якої [PERSON] отримав від [PERSON] гроші у сумі 7000,00 грн, за кожен день користування грошима зобов`язався сплачувати 1% від суми позики (70,00 грн). Зобов`язався \~повернути гроші\~(сума\~позики +\~відсотки за\~15\~днів)\~у сумі\~8050,00\~грн.\~до 29.06.2021.\~За кожен\~день після\~29.06.2021 до дня повного погашення боргу, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, зобов`язався сплачувати відсотки в розмірі 2% від суми позики, а саме 140,00 грн (а.с. 25). Суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором позики. Даний договір містить умови отримання позичальником в борг суми коштів із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. При цьому, зважаючи на реальний характер договору позики, вказаний договір підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику. До такого висновку суд дійшов з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до якого зазначено, що відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. У визначений строк борг повернений не був, про що свідчить наявність оригіналу розписки в позивача. Дані обставини встановлені і ніким не оспорюються. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. 30 листопада 2021 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] надсилалася досудова вимога про повернення грошових коштів згідно розписки від 15.06.2021 (а.с. 11-12). Однак вимоги позивача про повернення суми заборгованості залишені відповідачем без виконання. Таким чином, сума неповернутої позики складає 7000,00 грн. Сума процентів, розмір яких визначений умовами договору (1% від суми позики за кожен день користування) становить 1050,00 грн. Вказані суми підлягають стягненню. Проценти визначені відповідно до ст. 625 ЦК України та умов договору (2% за кожен день прострочення) за період з 30.06.2021 по 01.02.2022 становить 30240,00 грн. Розрахунок позивачем проведений вірно з урахуванням строків користування коштами та періоду прострочення виконання. Крім того, підлягає задоволенню і вимога про стягнення інфляційних втрат в розмірі 197,72 грн. Їх розрахунок проведений з урахуванням строків виконання зобов`язань (29.06.2021) та встановлених Державною службою статистики України індексів інфляції (індексів споживчих цін) за період прострочення зобов`язання з повернення позики та відповідає Рекомендаціям відносно порядку застосування індексу інфляції при розгляді судових справ, викладеним в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 року №62-97. Отже позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved