Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.08.2018 між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір № 94696953000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 38 595,04 грн. на строк до 24.08.2020 включно. На підставі договорів відступлення прав вимоги від 27.09.2019 №155 та 30.09.2019 №30-09/19/02 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги заборгованості за кредитним договором № 94696953000, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом. У зв`язку з чим представник ТОВ «Вердикт Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за вище зазначеним кредитним договором у розмірі 59440,84 грн., судовий збір в сумі 2270,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. Справу просить розглядати у його відсутності на підставі наявних доказів та матеріалів, протии винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, але не надав відзив на позовну заяву у строк, передбачений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.2018 між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» був укладений Договір № 94696953000 про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 38 595,04 грн. на 24 місяці, тобто до 24.08.2020 включно (а.с.8-9) .В зв`язку з чим [PERSON] було підписано Анкету-заяву від 24.08.2018 та паспорт споживчого кредиту Інформаційний лист (а.с.12-14). За умовами Кредитного договору, Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язався повернути Кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору. Відповідно до п.7. Кредитного договору процентна ставка за Кредитним договором встановлюється в розмірі 0,00001 % річних. Згідно п. 7.1. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00 % річних, що діє для строкової суми основної заборгованості на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується для всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення простроченої, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 38 595,04 грн. 27.09.2019 між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» був укладений Договір факторингу № 155 відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94696953000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.08.2018, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.33-43). 30.09.2019 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 30-09/19/02 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 94696953000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.08.2018, що укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (а.с.44-54). За період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена, про що свідчить виписка за кредитним договором (а.с.19-26). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 09.12.2021 відповідно до розрахунку заборгованості, становить - 53 096,16 грн. з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 38 595,04 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 737,44 грн.; заборгованість з комісії - 13 763,68 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 ЦК УКраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст.625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої ] суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі Договору № 94696953000 про надання споживчого кредиту с можливістю відкриття карткового рахунку від 24.08.2018. Діюче законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриття й виконання виконавчого провадження. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на те, що Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Договору № 94696953000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 24.08.2018, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та і 3% річних. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового; права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 року у справі 6-42цс11). Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 09.12.2021, відповідно до розрахунку заборгованості, становить нараховані 3% річних - 1 497,28 грн.; втрати від інфляції - 4 847,40 грн. (а.с.18). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 94696953000 в розмірі 59440,84 грн, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., який документально підтверджений платіжним дорученням і тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в повному розмірі. Що стосується витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн, то суд приходить до наступного. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст.137\~ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста\~статті 137 ЦПК України). На зазначене звернула увагу Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» здійснювало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» відповідно до договору про надання правничої допомоги від 05.03.2021 та заявки на надання юридичної допомоги № 47 від 24.11.2021 по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , згідно якої вбачається надання послуг: надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 1 год 3000, грн; складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів 4 год 6000 грн., що також підтверджується витягом з Акту №4 про надання юридичної допомоги від 28.11.2021 (а.с.69-72, 77-78). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved