Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

22 червня 2020 року АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією, в якій просило суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором №2991785963 від 18 квітня 2017 року станом на 27 грудня 2019 року, яка включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 48\~612 грн. 99 коп., заборгованість по процентам (у т.ч. прострочена) 10\~268 грн. 72 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 41\~043 грн. 63 коп.; стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» нараховану на суму простроченої заборгованості за кредитним договором №2991785963 від 18 квітня 2017 року за період з 27 грудня 2018 року по 27 грудня 2019 року пеню в розмірі 57\~825 грн. 09 коп.; стягнути з відповідача на користь АТ «ТАСКОМБАНК» судові витрати по справі в розмірі 3153 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 18 квітня 2017 року між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЦФР») було укладено кредитний договір шляхом оформлення заявки на отримання кредиту за №2991785963 (далі кредитний договір). Відповідно до п.2 кредитного договору, предметом договору визначено надання позичальникові кредитних коштів в розмірі 60\~140 грн. 00 коп. строком користування 48 місяців, тобто до 18 квітня 2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 11,99 % річних та щомісячною ставкою 3,19% від суми кредиту. Кредитні кошти надано позичальникові на споживчі цілі шляхом безготівкового перерахування. За порушення позичальником виконання зобов`язань умовами п.2 кредитного договору передбачено сплату позичальником пені в розмірі 0,3% від загальної суми прострочення за кожен день прострочення платежу. Одночасно, 18 квітня 2017 року [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги за укладеним з нею кредитним договором від ТОВ «ФК «ЦФР» на користь нового кредитора АТ «ТАСКОМБАНК». Свої зобов`язання кредитор перед [PERSON] виконав, надавши кредит в обумовленому розмірі, однак остання свої зобов`язання по своєчасному поверненню кредиту не виконувала, у зв`язку з чим станом на 27 грудня 2019 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 109\~137 грн. 44 коп., яка включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 48\~612 грн. 99 коп., заборгованість по процентам (у т.ч. прострочена) 10\~268 грн. 72 коп., заборгованість за щомісячними процентами ( в т.ч. прострочена) 41\~043 грн. 63 коп., заборгованість по пені, нарахованій на суму простроченої заборгованості 57\~825 грн. 09 коп. Оскільки позичальник наявну заборгованість за кредитним договором в добровільному порядку не погашає, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05 травня 2021 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.75-76). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, пред`явлені вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву, направлену до суду поштовою кореспонденцією. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, викликалася неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного судом строку відзив на позов не подала. Заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб на підставі Указу Президента України №259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженого Законом України №2212-ІХ від 18 квітня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. З огляду на відсутність активних бойових дій безпосередньо на території м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області продовжує здійснювати правосуддя з урахуванням реальної обстановки у місті. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку представника позивача проти заочного розгляду справи. В ході розгляду справи представником позивача подано наступні клопотання та заяви: про забезпечення позову, яку ухвалою суду від 05 травня 2021 року залишено без задоволення (а.с.77-а); про залучення правонаступника позивача у зв`язку з укладенням договору факторингу, яке ухвалою суду від 07 вересня 2021 року задоволено (а.с.87): залучено ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» як правонаступника АТ «ТАСКОМБАНК». Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст.1055\~ЦК України,\~кредитний договір\~укладається у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 18 квітня 2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №2991785963, яка разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», розміщеними на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarcet.ua, становлять між ними кредитний договір. За умовами договору [PERSON] отримала кредит в розмірі 60\~140 грн. 00 коп. строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування ним за щомісячною ставкою 3.19% від суми кредиту згідно з графіком платежів та річною 11.99% від суми боргу за договором згідно з графіком платежів, щоденною пенею 0,3 % від загальної суми прострочення. При цьому суму кредиту складають: 48\~500 грн. кредитні кошти, надані шляхом позичальникові шляхом безготівкового перерахунку на рахунок; 11\~640 грн. оплата страхового платежу за договором страхування №2991785963-С від 18 квітня 2017 року (а.с.14). Як слідує з графіку платежів, повернення позичальником коштів визначено щомісячними ануїтетними платежами по 3502 грн. 08 коп., які включають повернення кредиту, річні та щомісячні проценти. Ставка щомісячних процентів за користування кредитом є сталою по відношенню до тіла кредиту та становить 1\~918 грн. 47 коп. Відповідно до змісту заяви на отримання кредиту (а.с.16), на момент укладення кредитного договору [PERSON] була обізнана про укладення його за посередництва агента ПАТ «ТАСКОМБАНК», на користь якого будуть відступлені права вимоги за кредитним договором №2991785963 від 18 квітня 2017 року на підставі договору про відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року (а.с.18, 24-29). Отже, фактичним кредитором за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , є ПАТ «ТАСКОМБАНК», правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК», код ЄДРПОУ 09806443, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30 (п.1.1 Статуту, а.с.30-32). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається (ст.ст.525, 526 ЦК України). Так, свої зобов`язання перед [PERSON] первісний кредитор ТОВ «ФК «ЦФР» виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується виписками по особовому рахунку позичальника (а.с.10-13). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 27 грудня 2019 року (а.с.7-9), сума простроченої заборгованості включає: заборгованість по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 48\~612 грн. 99 коп., заборгованість по процентам (у т.ч. прострочена) 10\~268 грн. 72 коп., заборгованість за щомісячними процентами (в т.ч. прострочена) 41\~043 грн. 63 коп.; крім того розмір пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості за період з 27 грудня 2018 року по 27 грудня 2019 року, складає 57\~825 грн. 09 коп. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок за кожною зі складових заборгованості судом встановлено, що відповідач частково виконувала покладені на неї кредитні зобов`язання, а саме шляхом внесення періодичних платежів частково погашала виставлені до сплати ануїтетні платежі. Так, з нарахованої банком станом на 27 грудня 2019 року суми щорічних процентів за користування кредитом 16\~433 грн. 21 коп. [PERSON] сплачено 6164 грн. 49 коп., борг становить 10\~268 грн. 72 коп. з розрахунку: 16\~433,21 6164,49, востаннє погашено нараховані щорічні проценти 18 квітня 2018 року в сумі 99 грн. 56 коп.; на погашення тіла кредиту сплачено 11\~527 грн. 01 коп., борг становить 48\~012 грн. 99 коп. з розрахунку: 60\~140 11\~527,01, востаннє тіло кредиту погашено 23 березня 2018 року в сумі 1117 грн. 27 коп. У розрахунку також зазначено про нарахування заборгованості по комісії, щомісячний розмір якої становить 1918 грн. 47 коп., загалом борг визначено в розмірі 41 043 грн. 63 коп., фактично погашено 21\~103 грн. 17 коп., виходячи з розрахунку: 62\~146,80 21\~103,17 (а.с.9). Після звернення до суду з позовом, між АТ «ТАСКОМБАНК» («клієнт») та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» («фактор») укладено договір факторингу №б/н від 29 липня 2020 року, за умовами якого від клієнта АТ «ТАСКОМБАНК», до якого перейшли права вимоги від ТОВ «ФК «ЦФР» на підставі договору відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, передає факторові ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 2991785963 від 18 квітня 2017 року, укладеним з [PERSON] , з передачею (сплатою) фактором суми фінансування плати за відступлення права вимоги шляхом її безготівкового перерахування відповідно до умов, визначених п.3 договору факторингу (а.с.57-61). Згідно з платіжним дорученням №19372 від 29 липня 2020 року, фактор ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» сплатив клієнтові АТ «ТАСКОМБАНК» обумовлену сторонами суму фінансування за договором факторингу №б/н від 29 липня 2020 року (а.с.64), тим самим виконав умови договору та набув права вимоги до позичальників первісного кредитора, у тому числі [PERSON] . Як слідує з реєстру прав вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , новому кредиторові відступлено право вимоги за вказаним договором до позичальника на загальну суму боргу 160\~595 грн. 05 коп., яка включає: заборгованість за основним боргом 48\~612 грн. 99 коп., заборгованість по процентам 10\~268 грн. 72 коп., заборгованість по комісії 41\~043 грн. 63 коп., пеню 60\~669 грн. 71 коп. (а.с.62, 63). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» залучено як правонаступника первісного позивача. Враховуючи те, що ТОВ «ФК\~«ЦФР» та\~АТ «ТАСКОМБАНК»\~як первісні кредитори свої зобов`язання за кредитним договором перед [PERSON] виконали у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, та враховуючи правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлення ним вимог про стягнення наявної заборгованості в межах переданих майнових вимог до [PERSON] . Аналізуючи викладене,\~оцінюючи наявні\~у справі\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~суд дійшов\~висновку про\~доведеність істотного\~порушення [PERSON] \~кредитно-договірних\~зобов`язань,\~яка фактично\~з 19\~квітня 2018\~року припинила\~здійснювати погашення\~заборгованості,\~правомірність пред`явлення\~позовних вимог\~ТОВ «ФК\~«КРЕДИТ-КАПІТАЛ»\~як дійсним\~кредитором,\~які з\~урахуванням обсягу\~відступлених вимог,\~внесених позичальником\~коштів є\~доведеними та\~підлягають задоволенню\~в частині\~стягнення заборгованості\~по тілу кредиту (у т.ч. прострочена) 48\~612 грн. 99 коп. та заборгованості по процентам (у т.ч. прострочена) 10\~268 грн. 72 коп. Зазначена вище заборгованість підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який викладено у зручній табличній формі та є арифметично правильним в цій частині. При цьому, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за щомісячними процентами в сумі 41\~043 грн. 63 коп. з огляду на наступне. Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на час укладення кредитного договору), дія якого розповсюджується на спірні правовідносини з огляду на характер кредиту як споживчого, споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За положеннями ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16. Так, умовами кредитного договору №2991785963 від 18 квітня 2017 року встановлено, що за надання кредиту позичальник зобов`язується сплачувати проценти, сума яких становить сукупну вартість кредиту. Види процентів: початковий процент обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок відразу при його наданні (0% від суми кредиту); щомісячні проценти обчислюються від суми кредиту та нараховуються щомісячно (3,19% від суми кредиту згідно з графіком); річні проценти (річна процентна ставка) обчислюється від загальної суми грошового боргу позичальника за кредитним договором та встановлюються в розмірі, що відповідає періоду часу в й рік, але нараховуються щомісячно, виходячи з кількості днів в календарному році (11,99% від суми боргу за договором згідно з графіком), щоденна пеня 0,3% від загальної суми прострочення. Разом з тим, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячних процентів фактично як плату за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачеві. До того ж зі змісту позовної заяви слідує, що позивач просить стягнути 41\~043 грн. 63 коп. як заборгованість за щомісячними процентами, в той час як в розрахунку заборгованості, реєстрі прав вимог така заборгованість зазначена як комісія в конкретно визначеному щомісячному розмірі 1918 грн. 47 коп. Вказані обставини визначають наявність істотних суперечностей між заявленими вимогами та доказами, наданими на їх підтвердження. Виходячи з\~викладеного,\~приймаючи до\~уваги фактичне\~встановлення у\~кредитному договорі\~додаткових щомісячних\~процентів,\~які по\~суті є\~комісією (як\~це безпосередньо\~зазначено в\~розрахунку та\~реєстрі прав\~вимоги),\~що не\~є послугами\~в розумінні\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~та несправедливими\~положеннями договору про споживчий кредит, тому суд приходить до висновку про нікчемність зазначених умов договору та відсутність правових підстав для нарахування та, відповідно, стягнення з [PERSON] заборгованості\~за щомісячними\~процентами (в\~т.ч.\~простроченої)\~ 41\~043\~грн.\~63\~коп. Так як вимога позивача про стягнення з позичальника зазначеної заборгованості ґрунтується на нікчемній умові укладеного з кредитодавцем договору, у цій частині позов задоволенню не підлягає. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 57\~825 грн. 09 коп., суд виходить з наступного. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). Виходячи зі змісту ст.ст.546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою (штраф, пеня), яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов`язання. Як визначено умовами кредитного договору №2991785963 від 18 квітня 2017 року, за прострочення повернення кредиту та сплати процентів позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню у розмірі 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення. Аналогічні положення визначено в п.4 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ», розміщених на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarcet.ua. З огляду на істотність допущених відповідачем порушень зобов`язань, з урахуванням визначеного умовами кредитування розміру пені як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність нарахування позивачем пені за період з 27 грудня 2018 року по 27 грудня 2019 року в сумі 7750 грн. 03 коп. на прострочену заборгованість по процентам та в сумі 19\~087 грн. 93 коп. на прострочену заборгованість по тілу кредиту, а загалом 26\~837 грн. 96 коп., яка також підлягає стягненню з [PERSON] \~ на користь ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Правові підстави для стягнення пені, нарахованої на прострочену заборгованість по комісії в сумі 30\~987 грн. 13 коп., суд не вбачає з огляду на доведеність нарахування комісії на нікчемній умові договору. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості за кредитним договором №2991785963 від 18 квітня 2017 року станом на 27 грудня 2019 року в загальному розмірі 85\~719 грн. 67 коп., яка включає: заборгованість по тілу кредиту 48\~612 грн. 99 коп., заборгованість по процентам 10\~268 грн. 72 коп., пеню в розмірі 26\~837 грн. 96 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд виходить з часткового задоволення позовних вимог, а тому судовий збір після стягненню з відповідача пропорційно частині задоволених вимог. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», п.17 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розмір судового збору з позовної заяви, поданої після подання заяви про забезпечення позову, зменшується на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову (ч.4 ст.136 ЦПК України). Таке зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і той же день) подання до суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, у тому числі при об`єднанні їх в один процесуальний документ. Якщо заяву про забезпечення позову подано після подання позовної заяви, то відповідне зменшення суми судового збору не здійснюється. З матеріалів справи слідує, що позов та заяву про забезпечення позову позивачем подано одночасно до суду, а судовий збір сплачено окремими меморіальними ордерами за подачу позову в сумі 2102 грн. 00 коп., та за подачу заяви про забезпечення позову 1051 грн. 00 коп. (а.с.6, 48), загалом на суму 3153 грн. При цьому, в позові невірно визначено ціну позову відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України в результаті допущення арифметичної помилки в розрахунку загального розміру заборгованості за кредитним договором, заявленої до стягнення. Фактично позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості в сумі 157\~750 грн. 43 коп., відтак судовий збір за подання позову підлягав сплаті в сумі 2366 грн. 26 коп. (з розрахунку: 1,5%*157 750,43, але не менше 2102 грн. 00 коп.). Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог 54%, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1277 грн. 78 коп. Надміру сплачена позивачем сума судового збору 786 грн. 74 коп. може бути повернута в порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір» на підставі відповідної заяви позивача.

Outcome: partial