Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-25 00:00:00

13.10.2021 позивачі звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що є власниками квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , який згідно пояснень сусідів є членом колишнього власника квартири. Разом з тим, він не проживає за вказаною адресою, у житловому приміщені відсутні будь-які його особисті речі та майно. Дана ситуація перешкоджає здійсненню належного позивачам права володіння, користування та розпорядження квартирою та призводить до збільшення комунальних платежів. У зв`язку з чим, позивачі просять суд ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні правом власності шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . 05.01.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 08.02.2022 до суду від позивачів надійшли заяви, у яких вони просять суд здійснити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач у судові засідання призначені на 27.01.2022, 24.02.2022, 31.03.2022 та на 26.05.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ст.\~8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачі є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою \~Т.А. Також право власності позивача на зазначену квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Факт реєстрації місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] підтверджується відповіддю Департаменту надання адміністративних послуг ОМР на адвокатський запит про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 12.10.2021 № 2126ел/01-07. Стаття 391\~ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст.\~156\~ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим жилим приміщенням може виникати та існувати лише у осіб, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство або при їх вселенні була інша угода про порядок користування цим приміщенням. У разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік він втрачає право на користування цим житлом. Судом встановлено, що факт реєстрації в квартирі відповідача порушує права позивачів, як власників квартири, що пов`язані із надмірною сплатою комунальних послуг та неможливістю повною мірою розпорядитися належним на праві власності майном. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: кв. [ADDRESS] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи задоволення позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved