Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 3 843 441,83 грн. з яких: борг за договором позики - 465 970,00 грн., пеня - 3 317 706,40 грн., інфляційні - 46 131,03 грн., 3 відсотки річних - 13 634,40 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він надав відповідачу в борг грошові кошти за договором позики від 10.06.2020 року на суму 17 000,00 доларів США, терміном до 15.07.2020 року. Грошові кошти були передані ним та одержані відповідачем готівкою під час підписання договору позики, що додатково підтверджується розпискою. Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти не повернув. Вимоги позивача про повернення суми боргу відповідачем залишені без уваги. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути заборгованість станом на 10.02.2022 року за договором позики в розмірі 5 915 096,00 грн. з яких: борг за договором позики - 465 970,00 грн., пеня - 5 358 655,00 грн., інфляційні - 68 450,00 грн., 3 відсотки річних - 22 021,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16 лютого 2022 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Судом встановлено, що 10.06.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг від позивача 17 000,00 доларів США. Відповідно до п. 3, 4 Договору позики, позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк та на умовах, передбачених цим Договором, а саме до в строк до 15 липня 2020 року. Встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договорами позики не виконано, суму позики у строк встановлений договором не повернув, на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 10.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 10.06.2020 року в сумі 17000,00 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.02.2022 року становить 465970,00 грн. Позивач також просив стягнути 2% пені від простроченої суми заборгованості за кожен день прострочення, на що слід зазначити наступне. Відповідно до п. 5 договору позики від 10.06.2020 року у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність визначену цим договором та чинним законодавством України. При порушенні позичальником строку повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі двох відсотків за кожен день прострочення від суми позики. Встановлено, що за договором позики від 10.06.2020 року сума боргу складає 17000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.02.2022 року становить 465970,00 грн., строк повернення до 15.07.2020 року включно, а отже з 16.07.2020 року підлягає нарахуванню пеня встановлена п. 5 цього договору. Процентна ставка пені: розмір пені у відсотках на день розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] [Ставка пені (%)] / 100% / 365 днів [Кількість днів]. Вказаний відсоток: 2% на день. Згідно розрахунку проведеного позивачем, пеня за договором позики від 10.06.2020 року за період з 16.07.2020 року по 10.02.2022 року (період за який просив нарахувати позивач) становить 5358655,00 грн. Вказаний розрахунок є вірними, а тому суд може взяти його до уваги при вирішенні даної справи по суті. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за договором позики від 10.06.2020 року в сумі 5358655,00 грн. Позивач також просив стягнути 3% річних та індекс інфляції за договорами позики від 10.06.2020 року, на що слід зазначити наступне. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних за договором позики від 10.06.2020 року за період з 16.07.2020 року по 10.02.2022 року становить 22021,00 грн. Вказаний розрахунок є вірними, а тому суд може взяти його до уваги при вирішенні даної справи по суті. У зв`язку з тим, що відповідач не виконав у строк свої обов`язки по поверненню суми позики за вищевказаним договором, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 22021,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення індексу інфляції внаслідок порушення виконання відповідачем своїх зобов`язань, то в них слід відмовити, з огляду на наступне. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором позики достовірно встановлений судом, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму судового збору 11350,00 грн.

Outcome: partial