Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

04 травня 2022 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла позовна заява від [PERSON] , мотивована тим, що сторони по справі мають сина - [PERSON] , [INFO] , в свідоцтво про народження якого відповідач записаний як батько. Син досяг повноліття, але знаходиться на утриманні матері. Син сторін [PERSON] навчається у «Полтавському фаховому коледжі нафти і газу Національного університету «Полтавська Політехніка імені Юрія Кондратюка» на І курсі денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024. Коштів які позивачка має не вистачає на повноцінне навчання, оскільки вона отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач [PERSON] працездатний, має можливість матеріально утримувати сина, до досягненням сином повноліття сплачував аліменти, працює у відділенні ТОВ «Полтавагаз збут». Тому [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до закінчення сином навчання. Ухвалою судді від 18.05.2022 року відкрито провадження по справі та залучено третьою особою в справі сина сторін [PERSON] . В судове засідання 08 червня 2022 року з`явилась представник позивача - адвокат Долженко О.М. та відповідач [PERSON] , позивач та третя особа в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 08.06.2022 року у відсутність позивача та третьої особи. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Долженко О.М. позов підтримала, просила задовільнити в повному обсязі, відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, повідомив що на даний час проживає разом з батьками, займається утриманням батька, який нещодавно переніс інсульт, позивачу та їх сину після розірвання шлюбу залишив у власність спільну квартиру в гуртожитку, до досягнення сином повноліття постійно сплачував аліменти на його утримання та допомагав матеріально, як до повноліття сина так і після його досягнення постійно спілкується з ним, матеріально допомагає, зауважив, що питання з матеріальним забезпеченням сина можливо було вирішити і в поза судовому порядку. Суд, прийнявши до уваги пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] відповідач [PERSON] записаний як батько (а.с.2-а). [PERSON] навчається у «Полтавському фаховому коледжі нафти і газу Національного університету «Полтавська Політехніка імені Юрія Кондратюка» на І курсі денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с.3). Шлюб між сторонами розірвано 07 травня 2008 року (а.с. 12), до повноліття сина з відповідача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду від 07.05.2088 року. Позивач з сином проживають разом за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідач [PERSON] працездатний, має можливість матеріально утримувати сина, до досягненням сином повноліття сплачував аліменти, працює працює у відділенні ТОВ «Полтавагаз збут», позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на період навчання сина визнав. Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, має повнолітнього сина [PERSON] , який навчається у «Полтавському фаховому коледжі нафти і газу Національного університету «Полтавська Політехніка імені Юрія Кондратюка» на І курсі денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2024 (а.с.3), позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на період навчання сина визнав. При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON] який продовжує навчання, а останній потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, приймаючи до уваги те, що позов відповідачем було визнано, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, про стягнення із відповідача судового збору на користь держави в розмірі 50 відсотків ставки судового збору, що становить 496 грн 20 коп. на час подачі позовної заяви.

Outcome: approved