Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька. В обґрунтування позову зазначила, що під час шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021. Відповідач проживати однією сім`єю не бажав та давно виїхав до Румунії. Позивака разом з дитиною проживає у квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS] та має намір зареєструвати за вказаною адресою і сина для реєстрації дитини за адресою свого проживання [PERSON] звернулася до Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з відповідною заявою, проте отримала відмову, оскільки реєстрація малолітньої дитини повинна бути проведена лише за згодою її батька. У зв`язку з тим, що відповідач знаходиться за межами України, зв`язок з ним відсутній, позивачка вимушена звернутись з відповідним позовом до суду. Відповідачем відзиви на позов не надано. Ухвалою від 31.03.2022 відкрите провадження у справі та її призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила позов задовольнити та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, згідно ст.128 ЦПК України, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не надав. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в у судове засідання не з`явилися. Надали заяви про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень та заяв щодо задоволення позову. Представник Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без їх участі не надав. Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав, а позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідно до та частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.05.2019 року, який заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2021 було розірвано. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , в свідоцтві про народження якого сторони записані батьками. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 30.03.2022 позивачка [PERSON] та треті особи: [PERSON] і [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації позивачки за вищевказаною адресою з 30.08.2005 також підтверджується Довідкою №7224 про реєстрацію місця проживання /перебування особи та Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 811466-2021 від 14.08.2021. Вказана квартира на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 15.07.2005 року державним нотаріусом Шостої Запорізької нотаріальної контори Масловець Л.С., на праві власності належить [PERSON] , батькові заявниці. Вказане також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7834783 від 21.07.2005, копію якого долучено до матеріалів справи. 22.09.2021 позивачка з метою реєстрації сина [PERSON] за адресою свого проживання звернулася до Відділу реєстрації фізичних осіб по Шевченківському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з відповідною заявою № 709-7/04-21. Проте у реєстрації місця проживання дитини було відмовлено на підставі ст..9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батько [PERSON] як другий законний представник не надав згоди на реєстрацію місця проживання своєї малолітньої дитини - [PERSON] . З пояснень позивачки, які не було спростовано відповідачем, після розірвання шлюбу, вона втратила контакти з колишній чоловіком - батьком своєї дитини, а тому отримати від нього згоду на реєстрацію місця проживання їх спільної дитини за адресою її реєстрації в неї немає можливості, окрім як звернутись з відповідним позовом до суду. Частиною 1 статті 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789 від 27.02.1991р. в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ст.7, 15, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частиною 1 статті 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 року № 1871-IX задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком від 10 до 14 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує стосовно дитини функції опікуна. Частиною 4 та 5 ст. 7 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг», або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. У разі якщо місце проживання батьків або інших законних представників дитини зареєстровано/задекларовано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається. При цьому, аналогічні норми містяться і в п. 5 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правил). Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Згідно п. 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Таким чином, судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого у встановленому законом порядку не зареєстроване, а ненадання відповідачем згоди на проведення такої реєстрації порушує передбачене законом право дитини на реєстрацію місця проживання. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію його прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Виходячи з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини разом з матір`ю - позивачкою по справі без згоди батька є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. Оскільки позивачкою не заявлена вимога про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved