Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи. В обґрунтування позову посилається на те, що вона працює в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на посаді машиніста насосних установок. Наказом №320-В від 09.12.2021 вона відсторонена від роботи на час відсутності щеплення від COVID-19, без збереження заробітної плати. У наказі відповідач посилається на ст. 46 КЗпПУ, наказ МОЗ №2153 від 04.10.2021 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню». Разом з тим, ст. 46 КЗпПУ такої підстави для відсторонення від роботи не передбачає, а тому відсторонення від роботи згідно наказу МОЗ №2153 від 04.10.2021 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню» є незаконним. Крім того, дії відповідача порушують засади ст. 43 Конституції України щодо права на працю. У рішенні Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020, справа №1-14/2020 (230/20) суд наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України. Тобто, з урахуванням того, що Конституційний Суд визнав дії постанови такими, що не відповідають Конституції України, та закрив конституційне провадження у справі щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3, абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392, пунктів 10, 17 Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженого цією постановою, на підставі пункту 5 статті 62 Закону України «Про Конституційний Суд України» - втрата чинності актом (його окремими положеннями), щодо якого порушено питання відповідності Конституції України. Таким чином, всі наступні постанови КМУ, які ухвалені та вступили в силу і пов`язані з намаганням продовжити виконувані дії самої першої постанови КМУ, є такими що не відповідають Конституції України. Крім того, не зважаючи на всі обставини, вибір позивачки не робити щеплення повинні поважати в державі і така відмова не повинна стати причиною дискримінації і не може бути причиною для покарання в тій чи іншій формі. У разі необхідності надати письмову відмову це можна оформляти як відмову від участі в клінічному дослідженні вакцини від COVID-19, або не від вакцинації конкретною вакциною з проханням зробити щеплення іншою більш дослідженою вакциною. З урахуванням наведеного, просить визнати незаконним та скасувати виданий ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» Наказ №320-В від 09.12.2021 про відсторонення [PERSON] від роботи, стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Представник ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» надав відзив на позовну заяву, просить відмовити [PERSON] у задоволенні позову з тих підстав, що наказ про відсторонення від роботи був прийнятий відповідачем згідно з вимогами чинного законодавства, в тому числі Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закону України «Про забезпечення епідеміологічного благополуччя населення». Також повідомив, що у зв`язку з тим, що наказом Міністерства охорони здоров`я України №380 від 25 лютого 2022 року «Про зупинення дії наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року №2153», зупинено дію наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 до завершення воєнного стану в Україні, наказом від 10.03.2022 №48/ВК з 01.03.2022 та до завершення воєнного тсану зупинено дію наказу №320-В від 09.12.2021 про відсторонення [PERSON] від роботи. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги свого позову та просила його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з наведених у відзиві підстав. Додатково пояснив, що ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» з 09.12.2021 включений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, а тому працівники підприємства підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, з 09.12.2021 на період дії карантину, а ті, які відмовляються або ухиляються від проведення таких щеплень, підлягають відстороненню від роботи. ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», дотримуючись обов`язкових для виконання нормативно-правових актів та процедур відсторонення працівника, відсторонило позивачку від роботи, діючи в рамках ст. 46 КЗпП України. Також вважає твердження позивачки про порушення її конституційних прав необґрунтованими, оскільки вона не була звільнена, а тимчасово відсторонена від роботи до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, при цьому нормативно-правові акти, які встановлюють обов`язковість щеплення від COVID-19 для певних категорій працівників, не оспорює. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка [PERSON] працює в ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на посаді машиніста насосних установок ДВтаК цех №1. Наказом ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 26.11.2021 №854 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я», на підставі якого було видано наказ про відсторонення позивачки від роботи, всіх працівників товариства попереджено про необхідність дотримання ст. 10 Основ законодавства України про охорону здоров`я, ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказу МОЗ України від 04.10.2021 №2153 «Про затвердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковому профілактичному щепленню». В строк до 08.12.2021 (включно) та у подальшому постійно у випадках виникнення змін, повідомити керівникам структурних підрозділів інформацію з наданням завірених працівником копій підтверджуючих документів про: отримання повного курсу вакцинації чи отримання щеплення однією дозою вакцини проти COVID-19; одужання від COVID-19; наявність протипоказань до вакцинації (медичні форми 027/о та 028/о). Згідно п. 3.3 цього наказу, в строк до 08.12.2021 (включно) повідомити відділ кадрів про працівників структурного підрозділу, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19. Згідно п. 3.6 цього наказу, забезпечити ознайомлення під підпис працівників з повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення проти COVID-19 (Додаток 1 до наказу). Згідно п. 3.7 з наказом ознайомити під підпис всіх працівників. Згідно п. 3.8 забезпечити відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, на підставі наказу про відсторонення від роботи. З наказом №854 від 26.11.2021 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я» [PERSON] ознайомлена 30.11.2021, що засвідчено її особистим підписом. Також, згідно Додатку 1 до наказу від 26.11.2021 №854, [PERSON] 30.11.2021 ознайомилась з персональним повідомленням про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID- 19. У повідомленні про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID- 19 роз`яснено, що з 09.12.2021 року на період дії карантину, встановленого КМУ, щеплення від COVID-19 обов`язкове для працівників ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», запропоновано надати до 08.12.2021 документ, який підтверджує наявність повного курсу вакцинації від COVID-19, або вакцинацію однією дозою дводозної вакцини від COVID-19, або довідку про абсолютні протипоказання відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ від 16.09.2011 року № 595, або сертифіката чи довідки від сімейного лікаря про одужання від COVID-19. Попереджено, що у разі не надання одного із зазначених документів, 09.12.2021 року позивача буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», визначено наслідки відсторонення, надано інформацію про центри вакцинації у м. Запоріжжі і режим їх роботи, перелік інших місць, де можна зробити щеплення від COVID-19. З повідомленням [PERSON] ознайомилась 30.11.2021, що підтверджується її підписом і застереженням, що вакцинуватися експериментальною вакциною відмовляється. Позивачка не надала у встановлений строк відповідні підтверджуючі документи, визначені наказом №854 від 26.11.2021 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я» та додатком до нього. Згідно наказу №320-В, виданого в.о. директора ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», позивачка була відсторонена від роботи з 09.12.2021 до усунення причин, що зумовили відсторонення, передбачені наказом від 26.11.2021 №854, без збереження заробітної плати. Наказ видано відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 41-6 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, Наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 зі змінами «Про затвердження переліку професій виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», а також наказу по ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» від 26.11.2021 №854 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я». Ознайомившись з наказом №320-В, [PERSON] проставила відмітку, що з наказом не згодна. Посилаючись на незаконність відсторонення від роботи, позивачка у грудні 2021 року звернулась з позовом до суду, просить визнати незаконним та скасувати наказ про її відсторонення від роботи. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника. При відстороненні позивачки від роботи уповноважена особа ТОВ «ЗТМК» керувалась статтею 46 Кодексу законів про працю України, статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом МОЗ України від 04.10.2021 №2153 з доповненнями від 01.11.2021 №2393, зареєстрованим в МЮУ 08.11.2021 за №1452/37074, «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», пунктом 41-6 постанови КМУ від 09.12.2020 №1236 (зі змінами і доповненнями), наказом по ТОВ «ЗТМК» від 26.11.2021 №854 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я». Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Частинами 3, 4 ст.12 цього Закону встановлено, що у разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», профілактичні щеплення з метою запобігання захворюванням на туберкульоз, поліомієліт, дифтерію, кашлюк, правець та кір в Україні є обов`язковими. Обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необгрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. У п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу, передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, з доповненнями від 01.11.2021 №2393, зареєстрованим в МЮУ 08.11.2021 за №1452/37074. Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та зобов`язанням України у сфері європейської інтеграції та праву Європейського Союзу (acquis ЄС), антикорупційної та гендерно-правової експертиз з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а також прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів (п.4 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 28.12.1992 № 731). Відповідно до постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року, керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153. Згідно п.6 Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають працівники підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83. Відповідно до цієї Постанови у Запорізькій області до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, входить ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат». Отже, на його працівників розповсюджується дія наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153. Таким чином, починаючи з 09.12.2021, працівники ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби СОVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, та повинні бути відстороненими від роботи (виконання робіт) працівники, які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти СОVID-19, відповідно до ст. 46 КЗпП України, ч.2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень, та надали відповідний медичний висновок, виданий закладом здоров`я. Відсторонення працівника від роботи за своїм змістом означає призупинення трудових правовідносин - тимчасове увільнення працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і, в свою чергу, тимчасове увільнення роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання та відповідно, сплачувати заробітну плату. Тимчасове увільнення працівника від виконання ним його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи (на умовах та підставах встановлених законодавством) за своєю суттю не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом. Застосовується такий захід у виняткових випадках, і має за мету відвернення та/або попередження негативних наслідків. Призупинення трудових відносин в такому випадку не тягне за собою обов`язкове припинення самих трудових відносин. На період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце. Відсторонення від роботи оформляються наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому мають бути наведені підстава та строки відсторонення. Працівник має ознайомитись з таким наказом негайно під розпис, оскільки йдеться про реалізацію права працівника на працю. Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачкою, що вона була повідомлена 30.11.2021 про те, що вона в силу вищезазначених положень законодавства та займаної посади підпадає під перелік осіб, які підлягають обов`язковій вакцинації проти СОVID-19 на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби, і що ненадання в строк до 08.12.2021 відповідних підтверджуючих документів, визначених наказом №854 від 26.11.2021 «Про заходи щодо дотримання основ законодавства України про охорону здоров`я» та додатком до нього, стане підставою для відсторонення її від роботи. При цьому суд враховує те, що за обставинами справи не встановлено, що [PERSON] не мала можливості вакцинуватися або надати відповідний медичний документ про звільнення від обов`язкової вакцинації до 08.12.2021 року, тобто, до дня набрання чинності наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 року № 2153, а її відсторонення від роботи відбулося в період дії вищевказаного нормативного документу. Також судом відхиляються як необґрунтовані і безпідставні доводи позову, що в силу рішення Конституційного Суду України від 28.08.2020 №10-р/2020 у справі №1-14/2020 (230/20), яким закрито конституційне провадження у справі щодо перевірки на відповідність Конституції України (конституційність) положень підпунктів 5, 6, 7, 14 пункту 3, абзацу шостого пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392, пунктів 10, 17 Порядку здійснення протиепідемічних заходів, пов`язаних із самоізоляцією, затвердженого цією постановою, на підставі пункту 5 статті 62 Закону України «Про Конституційний Суд України» через втрату чинності актом (його окремими положеннями), щодо якого порушено питання відповідності Конституції України, всі наступні постанови КМУ, які ухвалені та вступили в силу і пов`язані з намаганням продовжити виконувані дії самої першої постанови, є такими що не відповідають Конституції України. Відтак, суд не встановив ознак незаконності оскаржуваного наказу ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» який, з урахуванням покладеного обов`язку, правомірно прийнятий згідно з вимогами ст. 46 КЗпП України, Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», п. 41-6 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020, Наказу МОЗ України №2153 від 04.10.2021 зі змінами «Про затвердження переліку професій виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». У зв`язку з наведеним, позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу №320-В від 09.12.2021 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed