Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

16 вересня 2021 року через систему «Електронний суд» адвокат Шевцов Олександр Анатолійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради про позбавлення батьківських прав, у якій просить суд ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 2500,00 грн. Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. 23.09.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 2884. Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12.11.2018 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 13.12.2018. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 24. 03.09.2020 Чугуївським міським судом Харківської області видано виконавчий лист № 636/3435/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 2000,00 грн. щомісяця, починаючи з 19.08.2019. 09.09.2020 Шевченківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62988608. Позивач зазначає, що з серпня 2019 року по теперішній час відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо утримання дитини, матеріальної та іншої допомоги не надає, участі у житті дитини не приймає, своїх обов`язків щодо виховання дитини не виконує, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям. Дитина з моменту народження і до теперішнього часу проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Станом на дату подання позовної заяви батько внесений в Єдиний державний реєстр боржників України у зв`язку з наявністю боргу зі сплати аліментів. За таких обставин позивач вважає за доцільне заявити вимогу про позбавлення батьківських прав відповідача. Обґрунтування заперечень відповідача. 11 листопада 2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечив вимоги позивача. До відзиву долучив копії квитанцій про переказ коштів через Monobank, згідно яких ним у період з 31.07.2019 по 14.03.2020 перераховано [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 18126,64 грн. 08.11.2021 через відділення АТ «Укрексімбанк» ним перераховано позивачу аліменти у розмірі 20000,00 грн. Крім того, долучив CD-диски копій його розмов з позивачем та його фото з дитиною. Крім того, у відзиві зазначив, що він ніколи не ухилявся від своїх батьківських обов`язків. За значної відстані він часто не мав та не має змоги відвідувати свою доньку, оскільки проживає у м. Львові, а позивач у м. Чугуїв Харківської області. У нього на утриманні є мати пенсійного віку та бабуся, які потребують допомоги, тому він змушений періодично їздити на роботу за межі України та перебиватись тимчасовими заробітками. Вважає, що позбавлення його батьківських прав є занадто суворим покаранням, оскільки він ніколи не ухилявся від батьківських обов`язків та дуже любить свою доньку. Крім того, позивачем не надано висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав. Відтак, просить суд відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні її позовних вимог про позбавлення його батьківських прав. 25 листопада 2021 року на адресу суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Шевцовим О. А. подано відповідь на відзив, у якій із доводами відповідача, зазначеними у відзиві на позовну заяву не погодились, вважаючи їх необґрунтованими. У відповіді на відзив адвокат Шевцов О. А. зазначив, що відповідачем до відзиву на позовну заяву долучені його особисті фото з дитиною, які на його думку повинні підтвердити його участь у вихованні дитини. Проте, вказані світлини зроблені у 2017-2018 роках, у період, на який позивач не посилається у позові, і коли сторони ще перебували в офіційному шлюбі. Крім того, зазначив, що твердження відповідача, що у нього на утриманні перебуває мати пенсійного віку та бабуся не підтверджуються жодними належними доказами. Долучені відповідачем копії квитанцій про сплату аліментів на картковий рахунок позивача, не є коштами на утримання дитини, оскільки дані суми не відображені в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Сторона позивача вважає, що відповідачем не спростовано доводів позивача відносно нехтування ним своїх батьківських обов`язків. Відтак, просять суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 17 січня 2022 року на адресу суду представником відповідача [PERSON] - адвокатом Панчуком Ю. Г. подано письмові заперечення, аналогічні викладеному відзиві на позовну заяву. Просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 05 травня 2022 року на адресу суду надійшли письмові заперечення позивача [PERSON] на рішення № 361 від 23.12.2021 про недоцільність позбавлення батьківських прав. Вказала, що 23.12.2021 виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області прийнято рішення № 361 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Вважає таке рішення безпідставним, що не містить об`єктивних причин, які свідчили б про його обґрунтованість, тому просить суд не враховувати вказане рішення та задовольнити позов в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2021 року задоволено заяву представника позивача - адвоката Шевцова О. А. та постановлено підготовче засідання, призначене на 23 листопада 2021 року о 15:00 год. по вказаній справі проводити в режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою сервісу Easy Con. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 грудня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів в режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою сервісу Easy Con. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Шевцов О. А. не з`явились, 05.05.2022 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Панчук Ю. Г. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки невідомі. Представник третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне. Даний позов виник із шлюбно - сімейних відносин з приводу позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 12 листопада 2018 року розірвано (а. с. 17). У шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 03.02.2017 Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 9). Дитина сторін - донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою, виданою ОСББ «Затишний дім 135» та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 13, 15). Постановою Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 01 листопада 2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без змін (а. с. 92). Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 09.09.2020 відкрито виконавче провадження № 62988608 про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.08.2019 до повноліття дитини (а. с. 10). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 62988608, заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів станом на 09.09.2020 становить 24838,76 грн. (а. с. 11). Згідно Довідки про неотримання аліментів № В-15 від 18.05.2021, виданої Шевченківським відділом ДВС у м. Львові ЗМРУ МЮ (м. Львів) позивачу [PERSON] про те, що вона дійсно не отримувала аліменти від відповідача [PERSON] у період з 19.08.2019 по 05.05.2021 (а. с. 12). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] передавав гроші на утримання доньки, що стверджується копіями квитанцій про перерахування коштів, долученими до матеріалів справи (а. с. 46-56). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Такий перелік підстав для позбавлення батьківських прав батьків по відношенню до їх дітей є вичерпним. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно письмових заперечень позивача [PERSON] встановлено, що 23.12.2021 виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області прийнято рішення № 361 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Таким чином позивачем визнається, що відповідним органом, на який покладено захист прав та інтересів дитини прийнято рішення щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Однак позивач такий висновок заперечує і просить суд не приймати такий до уваги. Судовим розглядом встановлено, що відповідач категорично заперечує позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Підтвердив, що не бачить доньки, оскільки через значну відстань часто не мав та не має змоги її відвідувати, так як проживає у [ADDRESS] , що стверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а. с. 21), а позивач із донькою проживає у [ADDRESS] , що стверджується довідкою, виданою ОСББ «Затишний дім 135» та довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 13, 15). Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам у справі, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. Встановивши відсутність фактів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також те, що він і не в повній мірі виконував батьківські обов`язки по вихованню своєї доньки, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, наявність недостатнього матеріального забезпечення дитини відповідачем та у недостатній мірі, не можуть бути підставою позбавлення відповідача батьківських прав, що є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, відтак суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову адвоката Шевцова Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради про позбавлення батьківських прав. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Outcome: dismissed