Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що сторони зареєстрували шлюб 15 грудня 2015 року. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказує те, що спільне сімейне життя у сторін не склалося, часті сварки та різного роду конфлікти призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. Відповідач залишив сім`ю, виїхав за межі України, не бере участі у вихованні та утриманні дітей, із серпня 2020 року вони разом не проживають, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. На даний час відповідач фактично створив нову сім`ю. Вважає подальше перебування у шлюбі з відповідачем неможливим і таким, що суперечить її інтересам, наміру зберегти сім`ю не має. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутнсоті, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про день, місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Згідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Частина 1 статті 24 Сімейного кодексу України вказує на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 грудня 2015 року. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у сторін не склалося, часті конфліки, відсутність взаєморозуміння призвели до погіршення стосунків між ними та розпаду сім`ї. Близько двох років сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, наміру зберегти сім`ю не мають. Таким чином, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя сторін, суд дійшов висновку про те, що подальше їх спільне життя та збереження сім`ї є неможливим і таким, що суперечить інтересам позивача та наведені вище обставини є підставою для розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved