Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Кілійського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини. Як зазначила позивач в позовній заяві та уточненій позовній заяві від 10.02.2022 року, 06.03.2019 року між позивачем та відповідачем, [PERSON] , був укладений шлюб. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з несумісністю характерів та різними поглядами на сімейне життя. Шлюбні відносини між сторонами припинено з серпня місяця 2020 року.Примирення між позивачем та відповідачем неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. Оскільки чоловік з моменту окремого проживання та припинення сімейних відносин, дитиною не цікавиться, будь якою матеріальної допомоги не надає, аліментів на дитину не сплачує, позивач вважає, що місце проживання дитини необхідно визнати разом з матір`ю, Зважаючи на зазначене, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та позивачем та визначити місце проживання їх сумісної дитини з нею, також просила судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь. Позивач надала заяву, згідно якої підтримала позовні вимоги повністю та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився та надав суду заяву від 03.05.2022 року за вх.. № 2522/22 в якій зазначив, що з позовними вимогами та уточненими позовними вимогами ознайомлений, проти розірвання шлюбу та визначенням місця проживання доньки разом з матір`ю не заперечує, також просив розглянути справу за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Кілійської міської ради надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 06.03.2019 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 06.03.2019 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 19 від 06.03.2019 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] », /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.2019 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , запис акта про народження № 124 від 12.06.2019 року, /а.с 8/. Відповідно до судового наказу від 27.05.2021 року по справі № 502/676/21 виданого Кілійським районним судом Одеської області 31.05.2021 року встановлено, що з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , наказано стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви 06.05.2021 року до досягнення дитиною віку повноліття, а саме до [INFO] , /а.с. 9-10/. Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.12.2021 року, встановлено, що 15.06.2021 року відкрите виконавче провадження № 65789076 з примусовим виконанням судового наказу по справі № 502/676/21 виданого 31.05.2021 року Кілійським районним судом Одеської області про стягнення із [PERSON] аліментівна утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку всіх видів його заробітку. Станом на 31.12.2021 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 22418 грн. 00 коп., /а.с. 31/. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 100 від 14.01.2022 року виданою Виконавчим комітетом Кілійської міської ради та актів обстеження житлово-побутових умов сім`ї та обстеження умов проживання, дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Санітарно-побутові умови задовільні, дитина забезпечена всім необхідним, в кімнатах чисто, охайно та прибрано. Продукти харчування в наявності та у великих запасах. Дитина забезпечена необхідним сезонним одягом та взуттям, /а.с. 25-27/. З характеристики наданої депутатом Кілійської міської ради від 19.01.2022 року вбачається, що [PERSON] прописана та мешкає за адресою [ADDRESS] . На даний момент жінка тимчасово не працює так, як знаходиться у декретній відпустці. [PERSON] виховує неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Дитина доглянута, вихована, чисто вбрана, має власну кімнату у будинку. Батько дитини - [PERSON] [INFO] участі у вихованні доньки не приймає. Всі матеріальні потреби дитини задовольняє матір. Сусіди характеризують жінку, як привітну, доброзичливу, охайну та працьовиту. В конфліктних ситуаціях помічена не була, /а.с. 28/. З характеристики наданої Кілійським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Сонечко» Кілійської міської ради від 19.01.2022 року встановлено, що [PERSON] відвідує Кілійський заклад дошкільної освіти ясла-садок «Сонечко» Кілійської міської ради з 13.10. 2021 року. За цей час проявила себе як добра, життєрадісна дитина. [PERSON] виховується в не повній сім`ї. Прив`язана до матері. [PERSON] , яка проводить з донькою весь вільний час. З батьком дитини адміністрація освітнього закладу не знайома, про що можна сказати, що інтересу до життя доньки з його сторони не проявлялося. Дитина має все необхідне для життя і відвідування дошкільного закладу. [PERSON] має відповідне віку фізичний розвиток. Дівчинка проявляє інтерес до навчальних занять, вміє концентрувати увагу на поставленому завданню, відволікається рідко, розуміє інструкції вихователя. [PERSON] володіє досить великим словниковим запасом, правильно вміє висловлювати свої думки і правильно будувати речення, що відповідає її віковим речевим вимогам. В ігровій діяльності проявляє себе чемно та доброзичливо серед дітей. Вибирає ігри побутового характеру, наприклад, «Кухня» та ігри сенсорного направлення «Збери за кольором та формою» «Сенсорні пазли» «Збери пирамидку». Любить співати, брати участь у святах. Вміє малювати, ліпити з пластиліну, згідно вікових вимог. [PERSON] - весела, відкрита дівчинка, адекватно реагує на похвалу і критику. Вміє ділитися з дітьми, розуміє, що таке «погано», намагається втішити іншу сумну дитину, любить тварин. Дуже любить свою матір, /а.с. 29-30/. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кілійської міської ради від 20.05.2022 року № 148, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради встановлено, що виконавчий комітет Кілійської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , /а.с. 49-52/. При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до частин 4, 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю». Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно зі статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Позивач вважає, що вона спроможна надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, має належні житлово - побутові умови. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, з`ясувавши, що позивач спроможна надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, відповідач позовні вимоги визнає, приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved