Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

У листопаді 2019р. позивач звернувся до суду з позовом про знесення за рахунок [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , частину будинку за адресою [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим № 8000000000:75:397:0150, таким чином, щоб найбільш виступаюча частина вказаного будинку знаходилась на відстані не менше ніж 1 метр від межі земельних ділянок з кадастровим № 80000000000:75:397:0150 та з кадастровим № 8000000000: 75:397:0039. В обгрунтування позовних вимог посилалась на те, що 21.02.2017р. позивачем за договором купівлі-продажу була придбана земельна ділянка площею 0,1 га з кадастровим № 8000000000:75:397:0039, цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно чергового кадастрового плану стосовно кадастрового кварталу № 75:397, придбана позивачем ділянка має № 39 повний кадастровий № 8000000000:75:397:0039), а ділянка відповідача, яка межувала з нею зазначена під № 41 (повний кадастровий номер № 8000000000:75:397:0041). У 2018р. відповідач відповідно до розробленої на його замовлення технічної документації із землеустрою від 10.05.2018р. здійснив поділ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:75:397:0041) на декілька земельних ділянок, і в результаті такого поділу виникла нова земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:397:0150 площею 0,0383 га. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно № 142112303 від 22.10.2018р. виявилося, що відповідач є власником трьох поверхового будинку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 292,9 кв.м, який на цей час розташований на земельній ділянці з кадастровим № 800000000:75:397:0150 площею 0,0383 га, яка межує з ділянкою позивача. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 02.05.2018 року № 01-04/2018 було встановлено, що розташування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:75:397:0041) відносно межі сусідньої земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:75:397:0039) не відповідає вимогам пункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині недотримання мінімальної відстані в 1 метр від стіни вказаного будинку до межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:75:397:0039. Розташування будинку відповідача по межі земельних ділянок відповідача та позивача не відповідає чинним вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва, ДБН України та порушує права позивача на використання його земельної ділянки. Вказує, що для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Згідно додатка 3.2 мінімально допустима відстань між будинками/спорудами, з найвищим 1 ступенем вогнестійкості у світлі між зовнішніми стінами або іншими конструкціями, які розташовані на суміжних земельних ділянках, має становити 6 метрів. Таким чином відповідачем порушені вимоги чинного законодавства України з будівництва, оскільки ним не дотримана мінімальна допустима відстань від найбільш виспупаючої конструкції належного його будинку до межі з земельною ділянкою позивача яка має становити 1 метр, що не дає можливості позивачу використовувати та обслуговувати належну йому земельну ділянку відповідно до норм та вимог законодавства України, не дало можливості позивачу побудувати паркан по межі земельних ділянок його та відповідача. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду від 13. 11.2019р. відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду від 11. 11.2019р. відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у вказаній справі. Ухвалою Святошинського районного суду від 24. 02.2020р. призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу. 29.05.2020 року Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС були повернуті матеріали цивільної справи № 759/20544/19 з повідомленням про неможливість проведення судової експертизи, у зв`язку з чим 02.06.2020р. ухвалою суду поновлено провадження у справі. 22.02.2021р. ухвалою Святошинського районного суду м.Києва закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. 07.09.2021р. ухвалою Святошинського районного суду м. Києва зупинено провадження у даній справі до вирішення у Верховному Суді справи № 759/12872/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] третя особа: Київська міська рада про зобов`язання вчинити дії. 25.10.2021р. ухвалою суду поновлено провадження у справі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. Надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позивач не спростовує того факту, що відповідач є власником земельної ділянки і будинку в [ADDRESS] та не оспорює право власності [PERSON] . Позивач набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:397:0039 21.02.2017р. на підставі відповідного договору купівлі-продажу земельної ділянки. Державна реєстрація права власності на належний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] проведена на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.08.2009р. Відтак на момент набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку з моменту завершення будівництва будинку [PERSON] минуло майже вісім років. При здійсненні будівництва будинку відповідача, права позивача не могли бути порушені, оскільки останній не був власником сусідньої земельної ділянки. Придбаваючи земельну ділянку, позивач мав змогу врахувати всі забудови сусідів, оскільки на час купівлі-продажу будинок відповідача вже був у тому ж вигляді, що і на даний час. Позивач міг встановити, що будинок збудовано на межі між сусідніми земельними ділянками, та відповідно врахувати цю обставину, придбаваючи земельну ділянку. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2017р. [PERSON] є власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 8000000000:75397:0039; цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку/а.с.9/. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи від 02.05.2018р. № 01-04/2018р. розташування житлового будинку за адресою [ADDRESS] на земельній ділянці (кадастровий номер 8000000000:75:397:0041) відносно межі сусідської земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 8000000000:75:397:0039) не відповідає вимогам рункту 3.25* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині недотримання мінімальної відстані в 1 метр від стіни вказаного будинку до межі земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ( кадастровий номер 8000000000:75:397:0039)/а.с.15-21/. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13.08.2009р. визнано за [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме житловий будинок під літерою «М», загальною площею 292, 9 кв.м, житловою площею 105,9 кв.м., розташований на земельній ділянці по [ADDRESS] /а.с.33/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:75:397:0150 за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с.23-24/. Відповідно до висновку № 7981 спеціаліста з будівельно-технічних досліджень складеного 15.08.2008р. будинок М, розташований по [ADDRESS] , побудований з дотриманням протипожежних норм, санітарних вимог та з відступами від меж сусідніх ділянок, які передбачені будівельними нормами/а.с.34-36/. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2019р. відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про зобов`язання [PERSON] здійснити відповідну перебудову збудованого нею будинку за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельні ділянці із кадастровим номером 8000000000:75:397 :0150 , таким чином, щоб найбільш виступаюча частина будинку знаходилась від межі земельних ділянок з кадастровим номером 8000000000:75:397:0150 та з кадастровим номером 8000000000:75:397:0039 на відстані не менше ніж 1 метр. Постановою Київського апеляційного суду від 18.12.2019р. вищевказане рішення суду залишено без змін/а.с.70-76/. Постановою Верховного суду від 06.10.2021р. рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.10.2019р. та постанову Київського апеляційного суду від 18.12.2019р. залишено без змін/а.с.161-165/. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення. Згідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою, другою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуєтьсяна всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що при купівлі земельної ділянки позивачем, [PERSON] вже була власником земельної ділянки № 8000000000:75:397:0150 на якій було побудовано будинок, тобто він міг реально оцінити, що будинок збудовано на межі між сусідніми земельними ділянками, та відповідно врахувати цю обставину при купівлі. Крім того, позивач не надав доказів, які саме його права порушуються, внаслідок знаходження будинку відповідача на відстані менше ніж один метр від межі, і чому вони можуть бути захищені, лише у спосіб знесення найбільш виступаючої частина будинку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed