Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

17.12.2021 [PERSON] звернувся звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 13 466,43 грн., а також - судові витрати у розмірі 3908,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.06.2021 року він надав [PERSON] позику у розмірі 12 500,00 грн., що підтверджується оригіналом розписки, написаної та підписаної відповідачем власноручно. Відповідно до розписки кошти в борг надано строком до 01.09.2021 року У встановлений строк відповідач суму позики позивачу [PERSON] не повернув. Однак, наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування зобов`язання. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики від 21.09.2018 року в розмірі 13 466,43 грн., а також - судові витрати у розмірі 3908,00 грн. Ухвалою судді від 23.12.2022 року за позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якому просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.06.2021 року [PERSON] надав [PERSON] позику у розмірі 12 500,00 грн. строком до 01.09.2021 року, що підтверджується оригіналом розписки, власноручно написаної та підписаної відповідачем [PERSON] . Відповідач зобов`язання повернути борг до 01.09.2021 року не виконав. На неодноразові вимоги позивача щодо повернення суми позики не реагує, тому сума заборгованості за розпискою складає 12 500,00 грн. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт укладання договору позики між сторонами підтверджується оригіналом розписки, в якій зазначена суми, яка була надана відповідачу [PERSON] позивачем [PERSON] із зазначенням кінцевого строку виконання зобов`язань за даною розпискою щодо повернення суми позики до 01.09.2021 року, який порушений відповідачем, та вказані обставини не були будь-яким чином спростовані відповідачем по справі. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача за договором позики від 30.06.2021 р. грошові кошти в сумі 12 500,00 грн.. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному позивачем розмірі - 3000,00 грн., то в цій частині позовні вимоги, на думку суду, не відповідають вимогам закону, отже не можуть бути задоволені судом у зв`язку з наступним. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено договором про надання правової допомоги від 15.11.2021, додатковою угодою про оплату послуг адвоката від 15.11.2021, актом приймання-передачі виконаних робіт від 10.12.2021. Проте, суду не надано розрахунку сум судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн., документів, що підтверджують повноваження адвоката, який надавав правову допомогу, документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку, тому суд вважає, що стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial