Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою: - стягнути з відповідача, 06.03.1980 аліменти на користь позивача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 27.10.2001 позивач (до шлюбу [PERSON] ), уклала шлюб з відповідачем від якого вподальшому в них народилися четверо дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, чоловік матеріально не допомагає. Діти залишилися проживати з позивачем та потребують матеріального забезпечення, яке відповідач не надає. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 19.04.2022 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не\~подали до\~суду своїх\~заперечень проти\~розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Як визначено у ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Суд зауважує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у шлюбі з 27.10.2001, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 2). Від такого шлюбу у сторін народилися четверо дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] (а.с. 6); [PERSON] , [INFO] (а.с. 5); [PERSON] , [INFO] (а.с. 4); [PERSON] , [INFO] (а.с. 3). Згідно з довідкою, що видана Турбівською селищною радою діти проживають з позивачем (а.с. 7), а з її слів відповідач дітей не забезпечує. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Зі змісту ч. 1 ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим, з припису ч. 2 ст. 181 СК України випливає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд аналізуючи вищезазначені норми матеріального права, вважає що право на отримання аліментів для дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Також, при вирішенні цього спору суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан як дитини так і платника аліментів, а також інші обставини, що мають значення. Суд встановив, що спільні неповнолітні діти сторін проживають з позивачем, а коштів на утримання дітей позивачу недостатньо чим обумовлена вимога про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину. Разом з\~тим,\~суд враховує,\~що позивачем не надано доказів з приводу доходів відповідача, а також не було заявлено відповідного клопотання про їх витребування судом, тому суд позбавлений можливості встановити актуальні доходи відповідача і співставити його можливість задовольняти потреби дітей у визначеному позивачем розмірі. Натомість і відповідач не спростовував доводи позивача, на пропозицію суду відзиву не подавав та жодного доказу про свій стан здоров`я й матеріальний стан не надав. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючих з нею неповнолітніх дітей, а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи те, що обов`язок про утримання неповнолітньої дитини покладений на обох батьків суд вважає, що позов слід задовольнити частково визначивши розмір аліментів, які стягуватимуться з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] - у твердій грошовій сумі в розмірі по 1570,00 грн на кожну дитину, щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в сумі складатиме відрахування половини від відомої суду середньомісячної заробітної плати по регіону (по Вінницькій області станом на І квартал - 2022 року), яку може отримувати платник аліментів та на думку суду в повному обсязі задовольнятиме потреби дітей сторін і, водночас, не порушить права відповідача. В іншій частині позову - відмовити. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір від сплати якого позивач була звільнена при пред`явленні позову.

Outcome: partial