Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Барського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що від шлюбу у них з відповідачем народилася донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання доньки не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилася,\~представник позивача подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його та позивача відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. З огляду на положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, ураховуючи, що вона скористалася своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з урахуванням положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. 20.05.2022 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, ураховуючи заяву представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до даних копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 09.11.2018 Барським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено актовий запис № 149 (а.с. 8). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з даними копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 41 від 23.09.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з даними копії довідки про реєстрацію місця проживання особи № 15 від 10.03.2020, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до даних довідки Луко-Барського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 232 від 02.09.2021, до складу сім`ї [PERSON] входять: мати [PERSON] , [INFO] , сестра [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з п. 17 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК\~України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що відповідач не надає у добровільному порядку коштів на утримання дитини та між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів, суд дійшов висновку про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: задовільний стан здоров`я дитини, платника аліментів, відсутність заперечень відповідача та прийшов висновку, що аліменти слід визначити у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (09.12.2021) і до досягнення дитиною повноліття. На підставі\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України,\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст.\~137\~ЦПК України, витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №\~751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. З доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що між позивачем [PERSON] та адвокатом Молявчиком О.В. був укладений договір про надання правничої допомоги у цивільній справі від 22.09.2021 (а.с. 14). Судом встановлено, що умовами договору не передбачено суми гонорару за надання правничої допомоги позивачу у справі про стягнення аліментів, з огляду на те, що пунктом 4.1 визначено: "Клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, визначеному за погодженням сторін. Якщо клієнт повертає свої гроші у цій справі, то він сплачує адвокату винагороду у розмірі 10000 грн від будь-якої суми грошей, отриманої внаслідок домовленості або судового розгляду справи". Друге речення вказаного пункту не поширюється на правовідносини у даній цивільній справі, оскільки за правовою природою спір про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, це не повернення грошей позивача. Крім договору, представником позивача до позовної заяви долучено ордер та квитанцію до прибуткового касового ордера, однак не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відтак, суд дійшов висновку, що підстави для застосування ст. 137 ЦПК України та розподілу витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки такі не підтверджено у спосіб, передбачений законом. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень, оскліьки позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved