Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] \~ звернулась в суд з позовом до [PERSON] \~ про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 14 жовтня 2014\~ року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис №110. Від спільного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] \~ та знаходиться на її утриманні. Вона самостійно забезпечує дитину. Відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дитині. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] \~ у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до законодавства, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 11.02.2022 року, і до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву на позов, клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Зі згоди позивача та за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2014 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 21 жовтня 2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.5); З довідки Ламбрівського старостинського округу Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 08.02.2022 року №62 вбачається, що\~ [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] , [INFO] , та дитина знаходиться на її утриманні (а.с.10). [PERSON] є інвалідом 1\~ групи згідно корінця до медичного висновку про дитину-інваліда до 18 років №5 від 15.09.2020 видане КП «Тарутинська центральна районна лікарня» Тарутинської районної\~ ради Одеської області з діагнозом «Органічне ураження ЦНС у вигляді аутистичної та гіперцитричної поведінки 3 когнетивною недостатностю та рецептивно експресивними порушеннями мови» (а.с.5). Між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів на утримання малолітньої дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до\~ п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, стан здоров`я дитини, матеріальне становище та потреби дитини в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до законодавства, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 11.02.2022 року, і до досягнення донькою повноліття. Частиною 2 ст. 184 СК України було визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексацією відповідно до закону. Отже, позов [PERSON] до [PERSON] \~ про стягнення аліментів про стягнення аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі ст. ст. 84, 141, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved