Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вищевказаною позовною\~заявою,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що йому\~належить на\~праві власності\~2/3\~частини будинку\~ [ADDRESS] .\~Раніше будинок\~належав його\~батькові \~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] .\~Після смерті\~ [PERSON] \~вказаний будинок\~спадкували в\~рівних частинах\~його діти:\~він та\~його сестри\~-\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~ [INFO] померла\~ [PERSON] .\~Йому невідомо\~хто є\~власником 1/3\~частини будинку\~ [ADDRESS] ,\~яка за\~життя належала\~ [PERSON] .\~Після смерті\~ [PERSON] \~у вказаному\~будинку проживала\~його сестра\~-\~ [PERSON] ,\~яка дуже\~хворіла.\~Будинок [ADDRESS] знаходиться\~по сусідству\~з будинком\~ [ADDRESS] ,\~в якому\~він проживає.\~Він зазначає,\~що господарювати,\~лагодити паркан,\~сплачувати комунальні\~платежі,\~проводити поточні\~ремонти,\~садити і\~поливати город,\~доглядати за\~домашніми тваринами,\~займатися домашніми\~справами доводилося\~йому.\~ [INFO] померла\~ [PERSON] .\~Він зазначає,\~що з\~13\~травня 2004\~року продовжив\~володіти і\~користуватися 1/3\~частиною будинку [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] при цьому не знаючи та не усвідомлюючи, що заволодів чужим майном, був впевнений, що успадкував вищезазначене майно і не мав найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна, та продовжував володіти вказаним нерухомим майном протягом понад 10-ти років відкрито, ніяких дій для приховування цього факту не здійснював, і на підставі вищезазначеного просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/3 частину будинку [ADDRESS] . 01 березня 2021 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року, 01 липня 2021 року було витребувано у Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори інформацію стосовно того, хто подав заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , хто відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , та чи складала [PERSON] заповіт на 1/3 частину буд. [ADDRESS] , та витребувано у Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію стосовно того, у кого перебуває у власності домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 16 листопада 2021 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було закрито підготовче провадження по справі. Ухвалами Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про повернення до підготовчого судового засідання та відмовлено у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову. Представником Дніпровської міської ради було подано відзив на позовну заяву, в якому посилається на п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року та зазначає, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якої невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Звертає увагу, що набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Також зазначає, що у випадку викладеному у позовній заяві, позивач звертає увагу на те, що володіє будинком, який належав його сестрам, тобто є належним застосувати норми, які регулюють спадкування, як наслідок, ст. 344 ЦК України взагалі не може бути застосована в цьому випадку, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, вислухавши доводи сторін, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено,\~що згідно\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом від\~05\~грудня 1997\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 4-7240,\~виданого державним\~нотаріусом Другої\~Дніпропетровської державної\~нотаріальної контори\~Грищенко В.І.,\~спадкоємцями [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~є:\~дочка \~ [PERSON] ,\~дочка \~ [PERSON] , син [PERSON] , в рівних частках майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до інформаційної довідки №242996301 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 04 лютого 2021 року [PERSON] є власником 1/3 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Також в матеріалах справи міститься копія паспорту [PERSON] , відповідно до якого місцем реєстрації зазначено адресу: [ADDRESS] (а.с. 8-9). Судом також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції міста Дніпропетровська 01 червня 2004 року було зроблено відповідний запис №518 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 10). Матеріалами справи також підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] , про що Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 28 грудня 2018 року було зроблено відповідний запис №2898 та видано свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 11). В матеріалах справи міститься відповідь Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради №4835 від 28 квітня 2021 року, якою надано суду інформацію про те, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про право власності за [PERSON] та повідомлено також, що 27.11.1997р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було надано довідку-характеристику для оформлення спадщини вищевказаного нерухомого майна, відомості стосовно використання довідки-характеристики станом на 31.12.2012р. відсутні (а.с. 46). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] володів та користувався належною йому на праві власності 1/3 частиною будинку за адресою: [ADDRESS] , тобто на законних підставах, що свідчить про відсутність вказаних у частині першій статті 344 ЦК України умов у сукупності для визнання за [PERSON] права власності на 1/3 вказаного будинку за набувальною давністю. Для виникнення підстав щодо визнання права власності за набувальною давністю позивач мав би добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Враховуючи вищезазначене, [PERSON] є власником 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , не мешкає в ньому, а тільки господарює, сплачує комунальні платежі. Тобто, наявність права власності у [PERSON] на частину будинку свідчить про наявність у нього законного права користування такою нерухомістю. Факт володіння іншими частками будинку рідними сестрами позивача також є додатковим свідченням безпідставності вимог щодо визнання права власності за набувальною давністю, оскільки тут вбачається необхідність застосування норм, які регулюють спадкування. Суд звертає увагу на те, що оскільки позивач є власником частини будинку то сплата комунальних платежів, догляд за належною йому частиною домоволодіння є його обов`язком як віласника, оскільки, зокрема, частиною 1 ст. 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, наведене свідчить про необґрунтованість вимог позивача та відсутність усіх вказаних у частині першій статті 344 ЦК України умов у сукупності для визнання за [PERSON] права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , саме за набувальною давністю. Враховуючи, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених ст 344 ЦПК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовної вимоги. Питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову вважає за необхідне покласти такі витрати на позивача.

Outcome: dismissed