Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2015 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] ; -за час перебування в шлюбі стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, часто виникали конфлікти, після чого вони з відповідачем припинили спільне проживання; -шлюбні відносини вони не підтримують вже понад три роки та весь цей час їх шлюб носить формальний характер; -примирення та збереження шлюбу вона не бажає, оскільки існування шлюбу за таких обставин є недоцільним, а спільне проживання - неможливим; -строк на примирення просить суд не надавати, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.19/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - особисто /а.с.25/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 16 травня 2015 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.7/ та свідоцтвом про народження дитини /а.с.4/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. У своєму позові позивачка посилається на те, що: -за час перебування в шлюбі стосунки між ними погіршилися, зникло взаєморозуміння та повага один до одного, часто виникали конфлікти, після чого вони з відповідачем припинили спільне проживання; -шлюбні відносини вони не підтримують вже понад три роки та весь цей час їх шлюб носить формальний характер; -примирення та збереження шлюбу вона не бажає, оскільки існування шлюбу за таких обставин є недоцільним, а спільне проживання - неможливим; -строк на примирення просить суд не надавати. Відповідач відзиву на позов до суду не надав, тобто не надав суду ніяких доказів того, що їх з позивачкою спільне життя та збереження шлюбу можливе, а розірвання шлюбу буде суперечити його інтересам, що має істотне значення. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо вже понад три роки, позивачка на примирення категорично не згідна, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved