Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Виконавчий комітет Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] аліменти, які будуть власністю дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття на користь осіб або установ, яким буде передана дитина. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачка є одинокою матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка з 02 вересня 2021 року влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» міста Богуслава на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та навчається в Богуславському академічному ліцеї № 1, оскільки мати неспроможна належним чином виконувати батьківські обов`язки. Службою у справах дітей Медвинської сільської ради неодноразово проводились з матір`ю дитини роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для всебічного та повноцінного розвитку малолітньої дочки, однак [PERSON] жодних позитивних висновків не було зроблено. Згідно характеристики Медвинської сільської ради від 13.12.2021 № 02-20/1843, [PERSON] посередньо характеризується за місцем свого проживання, неодноразово була помічена в стані алкогольного сп`яніння, порушувала громадський порядок, притягувалась в судовому порядку до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] тривалий час офіційно непрацевлаштована, зловживає алкогольними напоями, зверталась до лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» з приводу тривалої алкогольної залежності, що підтверджується довідкою № 471 зазначеного медичного закладу. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , було розглянуте 02.12.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Медвинської сільської ради та прийнято одноголосне рішення рекомендувати органу опіки та піклування звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки. Посилаючись на положення ст. 164, ч. 4 ст. 170 СК України, позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою судді від 21 лютого 2022 року було прийнято до свого провадження вказану позовну заяву та призначено підготовче судове засідання на 12 квітня 2022 року, яке завершено 04 травня 2022 року. Представник виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області Тихопій В.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Щодо вимог про стягнення аліментів, то ним ці вимоги уточнені, а саме щодо розміру щомісячної частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, яка має становити 1/4 частину. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача і відповідачки, показання свідків та лікаря - нарколога, дослідивши письмові докази, надані сторонами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 26 листопада 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 12, [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відомості про батька дитини внесені згідно ст.135 СК України за заявою матері дитини. З 02 вересня 2021 року дитина [PERSON] , [INFO] , влаштована до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» на підставі Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та навчається в Богуславському академічному ліцеї № 1, оскільки мати неспроможна належним чином виконувати батьківські обов`язки. Згідно довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» м. Богуслав №84 від 07.05.2022, за період перебування дитини [PERSON] , [INFO] , в закладі, мати [PERSON] не відвідувала дитину жодного разу, не приймає участі у житті та навчанні дитини, не цікавиться нею. Вказані факти підтвердила в судовому засіданні директор Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Оберіг» [PERSON] . Службою у справах дітей Медвинської сільської ради неодноразово проводились з матір`ю дитини роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення належних умов для всебічного та повноцінного розвитку малолітньої доньки, однак [PERSON] жодних позитивних висновків не було зроблено, що було підтверджено в судовому засіданні представником позивача та поясненнями свідка [PERSON] . Згідно характеристики Медвинської сільської ради, виданої 13 грудня 2021 року за №02-20/1843, вбачається, що за місцем свого проживання [PERSON] характеризується посередньо. Неодноразово була помічена в стані алкогольного сп`яніння та порушувала громадський порядок, притягувалась в судовому порядку до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків. (а.с. 8, 10). [PERSON] не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» з приводу тривалої алкогольної залежності, що підтверджується довідкою № 471 від 21.12.2021 лікаря КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» Кириченко Т.М. (а.с. 12). Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , було розглянуте 02.12.2021 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Медвинської сільської ради та прийнято одноголосне рішення рекомендувати органу опіки та піклування звернутись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки. Інформацію щодо перебування [PERSON] під наглядом в кабінеті лікаря - нарколога КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» на протязі останнього року, в судовому засіданні підтвердила лікар - нарколог КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» Давиденко Ю.К. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 10 листопада 2021 року комісією в складі начальника служби у справах дітей Тихопія В.Я., головного спеціаліста служби у справах дітей Шостак К.П., на підставі планового обстеження сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , службою у справах дітей з метою перевірки стану виконання батьківських обов`язків матір`ю дитини, були обстежені умови проживання та встановлено, що за даною адресою проживають: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Дитина з 02.09.2021 перебуває в КЗ КОР КОЦСПРД «Оберіг» м. Богуслав. [PERSON] є одинокою матір`ю, батько дитини записаний з її слів відповідно до ст. 135 СК України. Мати дитини офіційно не працевлаштована. Будинок складається з двох кімнат загальною площею 55 кв.м., який належить Медвинській сільській раді. Умови проживання в будинку задовільні. Температурний режим в межах норми. Водовідведення не проведене, природній газ в балоні, дров`яне опалення, у подвір`ї мається криниця. Продукти харчування, дитячий одяг, речі першої необхідності присутні в мінімальній кількості. Підсобне господарство не ведеться, огороду немає. На час проведення обстеження мати [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Встановлено, що матір`ю дитини створені мінімальні умови для виховання та повноцінного розвитку малолітньої дитини (а.с. 9). Медвинська сільська рада в своєму висновку від 17.01.2022 з урахуванням інтересів дитини, визнала за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Так, ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) зазначив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Суд також наголосив, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Оскільки відповідачка [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання, маючи можливість утримувати, спілкуватися та відвідувати дитину в дитячому закладі, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON] [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 245 СК України передбачено, що якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію цих закладів. Виходячи з викладеного суд, враховуючи матеріали та обставини справи, матеріальний, сімейний стан відповідачки [PERSON] , проходить до висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , які будуть її власністю в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, на користь осіб або установ, яким буде передана дитина. Такий розмір аліментів не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на відповідачку, та захистом прав відповідачки. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved