Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і просила усунути їй\~ перешкоди у користуванні її будинком [ADDRESS] шляхом визнання такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] була її односельчанкою, постійно проживала і була зареєстрована у власному будинку по [ADDRESS] , а разом з нею постійно проживали та були зареєстровані її четверо дітей. У червні 2016 року відповідач звернулася до неї із проханням дозволити на нетривалий термін зареєструватися їй і дітям у будинку позивача по [ADDRESS] , мотивуючи це тим, що їй потрібно терміново продати свій будинок по [ADDRESS] , так як вона з дітьми виїжджає на постійне місце проживання у м. Київ, але реєстрація місця проживання її дітей у цьому будинку перешкоджає оформленню договору купівлі-продажу будинку. Відповідач викликала у неї співчуття, так як виховувала сама чотирьох дітей, запевняла що реєстрація її і дітей у будинку буде формальною, бо насправді вони не будуть заселятися у будинок, і ця реєстрація буде короткостроковою, лише на період оформлення документів по продажу будинку відповідача. Тому відповідач з дітьми з її дозволу 10 червня 2016 року були прописані у будинку позивача. Відповідач у 2016 році виїхала разом із дітьми у м. Київ, але вони всі залишаються бути зареєстрованими у її будинку по даний час, тому позивач просить визнати їх такими, що втратили право користування даним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій просили справу розглянути у їх відсутність, позов підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.61-62). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали (а.с. 54-56, 74-76). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, виконкому Набутівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с.58). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів, служби у справах дітей виконкому Набутівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника (а.с.57). Відповідно до ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок належить позивачу на підставі договору дарування будинку від 19 грудня 2003 року, посвідченого Митрофановою Л.П., приватним нотаріусом Корсунь- Шевченківського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за №3568 (а.с.13). На підставі цього договору дарування 24 грудня 2003 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за позивачем Корсунь-Шевченківським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2405551 від 24.12.2003 року (а.с. 14). На момент укладення договору дарування вказаного будинку та реєстрації на його підставі за позивачем права власності на нього адреса місцезнаходження будинку зазначалася у документах як [ADDRESS] . Відповідно до постанови\~Верховної Ради України\~№ 807-IX від 17 липня 2020 року, яка набрала чинності 19 липня 2020 року, Корсунь-Шевченківський район ліквідовано і включено частину, в яку входить с. Деренковець, до складу \~Черкаського району, іншу частину - до складу Звенигородського району. Позивач постійно проживає та зареєстрована у вказаному будинку (а.с. 15, 16). Також згідно довідки №25 від 19.01.2022 року виконкому Набутівської сільської ради в цьому будинку з 10.06.2016 року по даний час зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які у цьому будинку не проживали і не проживають (а.с. 15). Те, що відповідач [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] у будинку позивача зареєстровані, але не проживали і не проживають у ньому, їх фактичне місце проживання невідоме, підтверджується комісійним Актом обстеження\~ матеріально-побутових умов сім`ї\~ [PERSON] \~ у будинку за адресою:\~ [ADDRESS] , складеним 19 січня 2022 року за участю соціального інспектора Шелест В.І., Нечипоренко Л.М., Мельник Т.П. (а.с. 16). Орган опіки та піклування Набутівської сільської ради на виконання ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 30.03.2022 року надав висновок про можливість визнання такими що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 70-72). Вказаний висновок затверджено рішенням №22 від 21.04.2022 року виконавчого комітету Набутівської сільської ради (а.с. 73). Факт реєстрації відповідачів у вищевказаному будинку порушує право власності позивача на даний будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися будинком. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним \~ (нею) \~ для \~ особистого проживання\~ і\~ проживання членів їх сімей та інших осіб, мають \~ право розпоряджатися цією власністю на\~ свій розсуд. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.\~ За змістом зазначених норм законодавства правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-709цс16 від 16 листопада 2016 року. Статтею 41 Конституції України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97- ВР «Про ратифікацію Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні однією з підстав для зняття особи\~ з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Таким чином, враховуючи, що відповідачі не є власниками будинку [ADDRESS] , зареєстровані за даною адресою, але не проживають з 2016 року по даний час, факт реєстрації відповідачів порушує право власності позивача на житловий будинок, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися житловим будинком, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн суд залишає за позивачем по її клопотанню.

Outcome: approved