Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

13 травня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, який зареєстрований 08 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 74. Від шлюбних відносин в них з відповідачкою народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати разом з ним. Вказав, що подружні відносини між ними припинені. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння та довір`я один до одного. Зазначив, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а так як він та його дружина [PERSON] не мають наміру зберегти шлюб, тому причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя їх з відповідачкою як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Зазначив, що розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі і після розірвання шлюбу, він вважає, що не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Підтримуючи вищевикладене, просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, також просив стягнути з відповідачки на його користь судові витрати в справі, розгляд справи просив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 17.05.2022 року через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи просив проводити у його відсутності, просив щоб їхні неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишились проживати разом з ним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 17.05.2022 року через канцелярію суду подала заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала щоб неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу проживали біля батька [PERSON] , [INFO] . Суд,\~вивчивши та\~дослідивши заяви\~сторін,\~письмові докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 жовтня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, за актовим записом № 74, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 жовтня 2004 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбних відносин в сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подала до суду, в якій не заперечувала проти залишення дітей після розірвання шлюбу разом з позивачем. У зв`язку із вказаним, суд вважає, що після розірвання шлюбу дітей слід залишити із позивачем, з яким вони на даний час і проживають. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити проживати біля батька [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved