Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

10.02.2022 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] борг за договором позивача в сумі 500 000 грн. Позов мотивує тим, що 08.01.2020 між сторонами був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти на безпроцентній основі, розмір позики складає 500 000 грн. Кінцевий термін повернення позичених коштів - 01.09.2020. Проте, відповідач коштів не повернув (а.с.1). 10.02.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.11-). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.14). 14.02.2022 адвокатом Тугай Іваном Михайловичем подано заяву про вступ у справу в якості представника позивача (а.с.16-17). 16.02.2022 ухвалою суду залучено адвоката Тугая Івана Михайловича до участі у справі (а.с.20). 14.03.2022 представником позивача подано заяву про розгляд справи без позивача та його представника (а.с.29-30). 23.03.2022 представником позивача долучено до матеріалів позову оригінал договору позики від 08.01.2020 (а.с.34). Ухвалою суду від 05.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51). 14.03.2022 представником позивача подано заяву про розгляд справи без позивача та його представника (а.с.29-30). Відповідач неодноразово (16.02.2022,02.03.2022, 14.04.2022, 05.05.2022, 27.05.2022) в судове засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Відповідно до договору позики грошових коштів укладеного у селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області 08 січня 2020 року [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий органом 2613 22.01.2018 та дійсний до 22.01.2028, запис №19920605-05575, РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , надалі позикодавець, з однієї сторони та [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Івано-Франківським МВ УДМС в Івано-Франківській області 03.12.2013, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , надалі позичальник, з другої сторони уклали договір, відповідно до якого: позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем - [PERSON] та одержані позичальником - [PERSON] до підписання цього договору. Відповідно до п. 4 договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві (грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до 01 вересня 2020 року. Повернення позики повинно бути здійснено в смт Богородчани Івано-Франківської області (а.с. 35) Такий договір було підписано у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] [PERSON] 08.01.2020, що засвідчено підписами (а.с.35 зворот). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Отже за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передачі грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню договору має передувати факт передачі коштів саме у борг. Отже у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав суд дійшов висновку, що наданий позивачем на підтвердження укладання договору між ним та відповідачем договір позики грошових коштів, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. Таким чином між сторонами був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами даного договору позивач передав відповідачу зазначену грошову суму у позику, а відповідач зобов`язався, відповідно, повернути отримані кошти. Згідно з ч. 2 ст.1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідач не виконав умови розписки ( договору позики) від 08.01.20201, відповідно до якої зобов`язався повернути кошти до 01.09.2020. Отже, в договорі, містяться дані про укладення договору позики, його умови, сума отриманих коштів, а також строк та умови їх повернення. Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання і своєчасно не повернув борг, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики грошових коштів від 08.01.2020, в сумі 500 000 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, та як позов задоволено, судовий збір сплачений позивачем слід стягнути з відповідача в користь останнього.

Outcome: approved