Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд визнати виконавчий напис № 204983, вчинений 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 97743, 90 грн., таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.11.2021 року через застосунок «Дія» позивачу було повідомлено про відкриття виконавчого провадження № 67661548 з примусового виконання виконавчого напису № 204983, вчиненого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ 2Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 97743, 90 грн. 25.11.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якого було розпочато примусове виконання виконавчого напису нотаріуса. На переконання позивача оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом. В дане судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника, позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що доводи позивача не заслуговують на увагу, нотаріусу відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. оскільки позивач у своєму позові не зазначила жодної обставини, яка б свідчила про протилежне. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №204983, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Кредит Комерц», відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 29112018 від 29.11.2018 року, за кредитним договором № 085931 від 24.01.2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитна установа «Кредит Комерц» та [PERSON] . Строк платежу за кредитним договором № 085931 від 24.01.2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] за період з 29.11.2-18 року по 28.05.2021 року включно суму у розмірі: 2100 грн. заборгованість за тілом кредиту; 95\~143, 90 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість [PERSON] становить загальну суму 97743, 90 грн. (арк.с.11). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 квітня 2019 року, 06 квітня 2019 року [PERSON] уклала шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] (арк.с.9). 09.10.2021 року представник ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця Русецької О.О. з заявою про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за № 204983 від 22.06.2021 року (арк.с.10). 25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 204983, виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 97743,90 грн. (арк.с.12-13). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗЗУ «Про нотаріат»). Відповідно до ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та\~\~організаціями не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вказано, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до\~п.\~1\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~проводиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого Постановою\~Кабінету міністрів\~України\~\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172,\~для одержання\~виконавчого напису\~подаються:\~а)\~оригінал нотаріально\~посвідченої угоди;\~б)\~документи,\~що підтверджують\~безспірність заборгованості\~боржника та\~встановлюють прострочення\~виконання зобов`язання. Відповідно до ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування ст.ст.87, 88 ЗУ «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України\~ від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, як встановлено з матеріалів цивільної справи стягнення заборгованості з [PERSON] проводилося за кредитним договором від 24.01.2018 року, в загальній сумі 97743, 90 грн. за період з 29.11.2018 року по 28.05.2021 року, при цьому розрахунку вказаної заборгованості за зазначений строк, не наведено. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16 липня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення. Перевіряючи факт подання кредитором документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Однак, матеріали справи не містять договорів про відступлення прав вимоги, повідомлення про зміну кредитора, письмової вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, адресованої позичальнику, а також не містить документального підтвердження вручення зазначеної вимоги позивачу. Отже,\~встановлені фактичні\~обставини у\~справі на\~підставі наданих\~сторонами доказів,\~\~які\~були досліджені\~в судовому\~засіданні,\~і які\~відповідають вимогам\~закону про\~їх належність\~та допустимість\~свідчать про\~те,\~що нотаріус,\~підтверджуючи наявність\~у кредитора\~права на\~стягнення грошових\~сум з\~позичальника [PERSON] \~ шляхом\~вчинення виконавчого\~напису,\~не з`ясував\~факт безспірності\~заборгованості на\~підставі поданих\~кредитором документів\~та умови\~застосування положень\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В свою чергу відповідач\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» разом з відзивом на позовну заяву жодних доказів, які б спростовували твердження позивача, не надав. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Встановлено, що у виконавчому написі нотаріуса №204983 від 22.06.2021 року не зазначено, на підставі яких документів його здійснено, а лише вказано суму заборгованості [PERSON] за договором № 085931 від 24.01.2018 року за період з 29.11.2018 року по 28.05.2021 року. Вказане свідчить про відсутність ознаки безспірності заборгованості. Враховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~ за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу надавав адвокат Антонов Є.М. Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що сума витрат на правову допомогу є завищено, неспівмірною з ціною позову та обсягом наданих послуг, у зв`язку з чим просив суд зменшити розмір суми на правову допомогу. Відповідно до ч. 8\~ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження\~понесених витрат\~на правову\~допомогу позивачем\~надано: договір про надання правової допомоги від 02 грудня 2021 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 02.12.2021 року, відповідно до якого визначено вартість послуг з надання правової допомоги, Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 08.12.2021 року, відповідно до якого адвокат Антонов Є.М. та Юшковська А.І., на виконання договору про надання правової допомоги від 02.12.2021, склали Акт про те, що виконавець виконав, а клієнт прийняв наступні роботи: аналіз та розробка правової позиції клієнта, кількість годин - 3 години на суму 9000 грн., складання позовної заяви, кількість годин - 3 години, 15000 грн. Загальна сума виконаних робіт 24000 грн., квитанцію 08-1 від 08.12.2021 року, відповідно до якої [PERSON] сплачено адвокату Антонову Є.М. 24000 грн. (арк.с.20-22, 23,24,26). Разом з тим, суд погоджується з думкою відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу і вважає, що за даною категорією справ, з урахуванням її складності, сукупних затрат на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді (справа не підпадає під визначення складної неординарної справи, яка потребує самостійного, з боку адвоката, напрацювання відповідних примірників документів тощо) потрібно зменшити відшкодування витрат на юридичну допомогу, що їх потрібно стягнути з відповідача, в розмірі 5000 грн. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 5000 гривень, при цьому судом враховано, що вирішення питання про компенсацію витрат на правничу допомогу Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», зазначив, що оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97), а також враховано складність справи та виконаних представником робіт (наданих послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони позивача. Таким чином, рішення суду з цього питання повністю корелює з позицією Європейського суду з прав людини і виважено враховує інтереси всіх учасників судової справи. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1362 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial