Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У грудня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Менської міської ради про визнання за [PERSON] права власності на ѕ частки, а за [PERSON] на ј частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих по [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що будинок, розташований по [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом двору - [PERSON] .. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на Ѕ частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала йому за життя як члену колгоспного двору. Спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] була його дружина [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, проте юридично її не оформила. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт на користь [PERSON] , який є її сином. В установленому законом порядку, [PERSON] та [PERSON] , який також є сином померлої [PERSON] та має право на обов`язкову частку у спадщині, звернулися до Менської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Проте, їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 31 грудня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 21 січня 2022 року, Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 лютого 2022 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2022 року у зв`язку із залученням у даній справі в якості третьої особи [PERSON] судове засідання відкладено на 09 березня 2022 року. 09 березня 2022 року судове засідання у даній справі не відбулося у зв`язку із зміною територіальної підсудності судової справи, вказану справу направлено за підсудністю до Березанського міського суду Київської області. 18 травня 2022 року до Менського районного суду Чернігівської області згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду №27/0/9-22 від 04 травня 2022 року з Березанського міського суду Київської області надійшли матеріали вказаної цивільної справи. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2022 року судове засідання у справі призначено на 30 травня 2022 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Менської міської ради, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, письмових пояснень з приводу поданого позову суду не надала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до погосподарського обліку (книга 11 за 1991-1995 роки), житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований в сільській раді з 1981 року під №475, станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , зареєстрований з 1981 року по [INFO] , виписаний у зв`язку зі смертю, членом двору - дружина [PERSON] , зареєстрована з 1981 року по 10 квітня 2017 року, виписана у зв`язку зі смертю (а.с.40). Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належав на праві власності у рівних частках [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частці кожному. [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 грудня 1995 року (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на Ѕ частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] були його дружина - [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується копією повторно виданого 22 березня 2004 року свідоцтва про одруження [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [NUMBER] та матеріалами спадкової справи № 320/2000, заведеної після померлого [PERSON] (а.с.9, 63-77). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №320/2000, заведеної за заявою [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців за законом першої черги після померлого чоловіка та батька - [PERSON] , остання звернулася до Менської державної нотаріальної контори із заявою про видачу [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.64). Відповідно до довідки виконкому Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області №304 за 2000 рік після померлого [INFO] [PERSON] фактично спадщину в шестимісячний термін прийняли [PERSON] та [PERSON] , в користування яких перейшли особисті речі померлого (а.с.75). 11 липня 2000 року та 28 листопада 2000 року нотаріусом Бойко М.І. та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСГП «Праця» с. Стольне Менського району Чернігівської області, що належить померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0284872, та на право на майнову частку (пай), що зберігається в КСП «Праця» с. Стольне Менського району Чернігівської області, в сумі 13835 грн. 64 коп., що належить померлому на підставі свідоцтва про право на майнову частку (пай) №167, виданого згідно з рішенням загальних зборів членів КСП «Праця» с. Стольне Менського району Чернігівської області від 24 лютого 2000 року (а.с. 76). Отже, [PERSON] та [PERSON] в силу положень статей 548, 549 ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька відповідно, юридично її оформили. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по ј частці у спірному будинку кожен, у зв`язку з чим частка [PERSON] з урахуванням успадкованої нею частки після смерті чоловіка [PERSON] у спірному будинку збільшились з Ѕ до ѕ . [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 квітня 2017 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, та на ј частку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка - [PERSON] , а всього на ѕ часток у житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] . З матеріалів спадкової справи №371/2017 вбачається, що у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулися [PERSON] та [PERSON] , які є її синами, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.92, 93). В матеріалах спадкової справи містяться два заповіти, складені за життя [PERSON] . Із заповіту, посвідченого 06 жовтня 1999 року секретарем Стольненської сільської ради Тарасенко Р.І. та зареєстрованого в реєстрі за №54, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.90, 91). Із заповіту, посвідченого 15 грудня 2010 року, секретарем Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області Кравченко Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №182, вбачається, що [PERSON] земельну ділянку площею 2, 88 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області, заповіла в рівних частках [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.88, 89). Отже, спадкоємцем за заповітом на окрему частину спадкового майна після померлої матері [PERSON] , а саме на земельну ділянку, є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на усе інше не охоплене заповітом, посвідченим [INFO] , спадкове майно після померлої [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 січня 2017 року (а.с.15). Разом з тим, судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після померлої [INFO] [PERSON] є донька [PERSON] , 1950 року народження, та син [PERSON] , [INFO] , які відповідно до положень ст.1241 ЦПК України, як непрацездатні діти, мають право на обов`язкову частку у спадщині, яка незалежно від змісту заповіту становить половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. [PERSON] з метою оформлення належної їй обов`язкової частки у спадщині після померлої матері [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, тобто вважається такою, що не прийняла спадщину. Натомість, [PERSON] , як непрацездатний син, який має право на обов`язкову частку у спадщині після померлої [PERSON] , яка становить половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Таким чином, [PERSON] успадкував після смерті матері 3/16 часток, як обов`язкову частку, у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . [PERSON] успадкував після смерті матері 9/16 часток у житловому будинку з надвірними будівлями, і з урахуванням успадкованої ним ј частки після смерті батька його частка у спірному житловому будинку збільшилась до 13/16. 16 жовтня 2018 року нотаріусом були видані [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом кожному, а саме на земельні ділянки, розташовані на території Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області (а.с. 100-103). Разом з цим, нотаріусом було відмовлено позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом відповідно на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с.42, 43). Згідно з повідомленням №56 від 06 серпня 2020 року, наданого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок має 100% готовності (а.с.18). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1 (збудована в 1978 році), ґанку а-1 (збудований в 1980 році), прибудови А1-1, сараю Б-1, гаражу Б1-1, сараю Б2-1, погреба В-1 (збудовані в 1978 році), погреба Г-1 (збудований в 1950 році), навісу Г-1 (збудований в 1990 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить (а.с.19-23). Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації» 13 серпня 2020 року, вартість житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , складає 25981 грн. (а.с.25-37). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР прийняття спадщини здійснюється шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, або зверненням до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, що можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержання ними прав. Таким чином, перевага надається спадкуванню за заповітом, адже пріоритет має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті на усе спадкове майно або його частину. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало у рівних частках [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті чоловіка та батька [PERSON] по ј частці у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] , у зв`язку з чим частка [PERSON] з урахуванням успадкованої частки після померлого чоловіка [PERSON] у спірному будинку збільшилось до ѕ. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належні їй ѕ частки у спірному будинку. [PERSON] спадкував після смерті матері [PERSON] 9/16 часток у житловому будинку з надвірними будівлями, і з урахуванням успадкованої ним ј частки після смерті батька його частка у спірному житловому будинку збільшилась до 13/16. [PERSON] успадкував після смерті матері 3/16 часток, як обов`язкову частку, у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Враховуючи те, що право на спірний будинок за спадкодавцями підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви позивачів та визнання за [PERSON] права власності на 13/16 часток та за [PERSON] на 3/16 часток у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] .

Outcome: partial