Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач у листопаді 2021 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування вказує, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Зазначає, що малолітня дитина відразу з моменту народження залишилась на повному утриманні позивача, всі питання по вихованню вирішуються [PERSON] одноособово, відповідач в свою чергу свідомо самоусунувся від виховання дитини та знехтував своїми батьківськими обов`язками, не приймає жодної участі у розвитку та утриманні дитини. Враховуючи вищенаведене позивач просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повнолітня. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 01.11.2021 року головуючим у справі визначено суддю Яценко Н.О. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.11.2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі. 19.01.2022 року позивач - [PERSON] подала до суду клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. У підготовчому засіданні 07.02.2022 року відповідач проти задоволення клопотання про залишення позову в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав не заперечував та просив відкласти розгляд справи з метою надання часу на ознайомлення з матеріалами справи. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07.02.2022 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду. 02.06.2022 року ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання суд перейшов до спрощеногорозгляду справи. Позивач в судове засідання 02.06.2022 р. не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, у позовній заяві просила суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання призначене на 02.06.2022 р. не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення смс-повідомлення, що підтверджуються довідкою про доставку смс-повідомлення, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Уповноважений представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника служби та просив ухвалити рішення в інтересах дитини. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2009 року (а.с.7), який проживає разом із матір`ю. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі, в ході судового розгляду не встановлено. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved