Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить призначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 5 000 грн, щомісячно, але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в Україні, з урахуванням індексації, до досягнення нею повноліття, починаючи з дати подачі позову; призначити аліменти на її утримання розмірі 5 000 грн, щомісячно, до досягнення дитиною 3-річного віку, але не менше, ніж рівень прожиткового мінімуму для дієздатної особи, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Свої вимоги мотивує тим, що 22 червня 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, у якому народився син - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені, оскільки відповідач проживає з іншою жінкою, дитина проживає з нею. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, його вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає, однак офіційно працевлаштований. При цьому позивач зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим, ніж прожитковий мінімум, тому вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у розмірі 5 000 грн забезпечуватиметься їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Крім того, враховуючи те, що дитина проживає з нею, а також той факт, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення їхнім сином трьох років. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2021 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 22 листопада 2021 року представником позивача [PERSON] надано до суду позовну заяву в новій редакції. 02 грудня 2021 року ухвалою суду у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотнього повідомлення про вручення поштових відправлень та розписки, яка міститься в матеріалах справи, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття та позовної заяви з додатками. 23 грудня 2021 року відповідачем до суду подано відзив, в якому останній заперечує проти задоволення позову та просить призначити аліменти на утримання сина в призначений судом, гарантований розмір аліментів на одну дитину у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку; відмовити у задоволенні вимог про стягнення аліментів на користь дружини. В обґрунтування вказує, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що твердження позивача про те, що він не приділяє уваги та не турбується про сина не відповідають дійсності, оскільки протягом спільного проживання, весь свій вільний час відповідач приділяв дитині, в той час, як позивач не працювала і займалася своїми справами, не приділяючи уваги дитині. Виїхавши з дітьми до Польщі, позивач не дає можливості спілкуватись та бачитись з сином, заблокувавши телефон. Крім того, зазначає, що на даний час він не працює, був звільнений 26 листопада 2021 року, що підтверджується записом в трудовій книжці, та наказом про звільнення. Тож, сплачувати аліменти на утримання позивача не вважає доцільним, адже вона працює в Польщі в кур`єрській службі та має дохід. Разом з відзивом, 23 грудня 2021 року, до суду відповідач подав клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, яке ухвалою суду від 05 січня 2022 року було залишено без задоволення. 08 лютого 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] , в якому зазначила, що відповідач не виконував своїх батьківських обов`язків ще до від`їзду до Польщі, не пропонував будь-якої допомоги або догляду за дитиною. Вказує, що з 02 березня 2021 року вона з сином знаходиться в Польщі та самостійно сплачує рахунки за комунальні послуги, за орендоване житло, дитячий садок, що приблизно складає 17 500 грн на місяць, не враховуючи витрат на іграшки, їжу, взуття та одяг. З огляду на викладене, вважає виправданим заявлений нею розмір аліментів на сина та на її утримання. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд встановив, що між сторонами 22 червня 2018 року зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 22 червня 2018 року, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві серії [NUMBER] . Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 05 лютого 2019 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві серії [NUMBER] . Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні. Згідно з частинами першою та другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями частин першої та другої статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною другою-третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 1 921 грн, з 01 січня 2022 року - 2 100 грн (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»). Згідно з частинами першою та другою статті 183 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей, а також те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні матері, відповідач є особою працездатного віку та зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації життя. Доказів того, що відповідач не має можливості чи не здатен допомагати дитині в матеріалах справи відсутні. Разом з тим, позивач не надала суду доказів на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 5 000 грн щомісяця, а доданий до матеріалів справи розрахунок сплати за обов`язкову дошкільну освіту [PERSON] , не свідчать про те, що він сплачувався саме позивачем, та наданий позивачем договір найму житла в Польщі польською мовою без перекладу на українську не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом, оскільки його зміст є неможливим для дослідження. При визначенні розміру аліментів на сина слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина в розмірі 4 000 грн щомісяця, починаючи з 28 липня 2021 року. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини суд виходить з наступнгого. Згідно з частинами другою, четвертою статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до частини другої статті 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Як вже було встановлено судом, дитина проживає з матір`ю, що не спростовано відповідачем. Позивач зазначає, що вона не працювала до 25 січня 2022, оскільки доглядала за дитиною та перебувала у відпустці по догляду за дитиною. З огляду на викладене, враховуючи положення частини першої статті 80 СК України, яким передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, а також відсутність будь-яких доказів розміру доходу відповідача, наявність наказу № 60-К від 26 листопада 2021 року про звільнення [PERSON] з роботи, встановлений факт проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача і в частині стягнення аліментів на її утримання. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем, не було надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача про те, що він не приймає участі у вихованні сина та не надає матеріальної допомоги. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх часткове задоволення. Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, підлягає стягненню з відповідача на користь держави сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що сплачується при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору в процентному відношенні від задоволеної суми становить 635,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial