Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

стислий виклад позиції позивача У березні 2022 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.11.2021р. приватним нотаріусом Бригідою В.О. видано виконавчий напис № НРР 074648 про стягнення з позивачки на користь відповідача заборгованості в розмірі 40\~580, 84 грн за кредитним договором № 5862143053 від 09.10.2017р. Про вчинення виконавчого напису позивач не була обізнана та дізналася з постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2022р. та постанови про накладення арешту коштів, а також коли не змогла зняти кошти з рахунку. Зазначає, що вона дійсно отримала кредит в сумі 19\~253, 21 грн, але справно сплачувала кошти на його погашення в розмірі 11\~750, 00 грн, а тому вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, оскільки нотаріусу надані не всі документи, а з доданих документів неможливо встановити безспірність вимог. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати виконавчий напис нотаріуса від 18.11.2021р. за № НРР 074648 таким, що не підлягає виконанню. Відзив на позов Відповідач, в установлений судом строк, направив відзив на позов в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Вважає не вірними твердження позивача про відсутність цивільно-правових угод з відповідачем, оскільки заміна кредитора відбулася відповідно до норм чинного законодавства. Також зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, а тому відповідач вважає, що ним виконані вимоги передбачені постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999р. Крім цього, оскільки право у відповідача до позивача виникло 30.07.2020р., а тому трирічний строк не пропущено (а.с.39-43). Водночас, суд відмовляє у прийнятті відзиву на позовну заяву, оскільки всупереч п.2 ч.5 ст. 178 ЦПК України його копія не направлена іншим учасникам справи. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали від 17.03.2022р. відстрочено позивачу сплату судового збору (а.с.29). На підставі ухвали від 17.03.2022р. заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису (а.с.271). Згідно ухвали від 17.03.2022р. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, залучено до участі у справі третіх осіб, витребувано докази у приватного нотаріуса (а.с.30-31). Позиції учасників судового провадження Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідачу копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі направлено за адресою його місцезнаходження (а.с.55), в установлений судом 15-денний строк направив відзив на позов. Треті особи позовну заяву з додатками отримали 18.05.202р. та 01.06.2022р. (а.с.57, 59). Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що за заявою представника відповідача від 15.11.2021р. (а.с.67) 18.11.2021р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис за № НРР 074648 про стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором № 5862143053 від 09.10.2017р. укладеним з ТОВ ФК «Центр фінансових рішень», правонаступником якого на підставі Договору відступлення прав вимог від 30.07.2020р. є ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованості за період з 30.07.2020р. по 04.11.2021р. в розмірі 40\~230, 84 грн, що включає: заборгованість за основною сумою боргу 15\~812, 86 грн, заборгованість за відсотками 1 543, 11 грн, заборгованість за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками 13\~248, 26 грн, заборгованість за пенею 9\~626, 61 грн, а також 350, 00 грн - плату за вчинення виконавчого напису, всього 40\~580, 84 грн (а.с.14, 61). З виписки по рахунку вбачається, що станом на 04.11.2021р. заборгованість становить 40\~230, 84 грн, що включає: заборгованість за основною сумою боргу 15\~812, 86 грн, заборгованість за відсотками - 1\~543, 11 грн, заборгованість за платою за управління кредитом/за щомісячними відсотками 13\~248, 26 грн, заборгованість за пенею 9\~626, 61 грн (а.с.68). 09.10.2017р. позивач підписала заяву № 5862143053 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», яка разом з паспортом кредиту та умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір. За умовами договору сума кредиту становить 15\~526, 78 грн та за змістом паспорту кредитування сплачується майже рівними платежами до 07.10.2021р. (а.с.16-18, 62-66). Відповідач направив позивачу письмову вимогу (повідомлення) від 04.11.2021р. про необхідність погашення заборгованості в розмірі 40\~230, 84 грн в строк до 11.11.2021р. (а.с.70). 30.11.2021р. стягувачем подано заяву про відкриття виконавчого провадження (а.с.15) за якою 01.02.2022р. відкрито виконавче провадження № 68419086 (а.с.11) та цього ж дня арештовані кошти боржника (а.с.13). З наданих позивачкою квитанцій видно, що вона сплачувала платежі на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», зокрема: 08.10.2019р. та 27.08.2019р. по 1000, 00 грн (а.с.19); 25.01.2018р. 1200, 00 грн; 24.05.2018р. 1300,00 грн; 24.09.2018р. 1\~500, 00 грн (а.с.20); 05.03.2018р. 2\~800, 00 грн (а.с.21); 27.06.2018р. сума нерозбірлива; 09.11.2017р. - 1\~150, 00 грн (а.с.22). Мотиви суду Так, порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Відповідно до ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 цього Закону передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29\~червня 1999\~року (в редакції з 10.12.2014р.) затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В пункті 2 даної Постанови передбачено, що за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання\~виконавчого напису\~додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як видно зі змісту оспорюваного виконавчого напису нотаріус при його вчиненні посилався на ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Але, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 були визнанi незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку. За таких обставин, залишається чинною лише норма визначена п.1 Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999р. за якою передбачено сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання\~виконавчого напису\~подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Отже, оскільки оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.11.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між ТОВ ФК\~«Центр фінансових\~рішень»та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиці ВП ВС висловленій у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021р. Крім цього, позивач зазначає, що заборгованість не є безспірною. Так, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції ВП ВС у постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц. Відповідно до частини третьої статті 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З даних позивачкою квитанцій вбачається, що вона частково здійснювала виплати за кредитом, але відповідач не надав доказів того, чи були враховані вказані суми при обрахунку заборгованості, а отже доводів позивача не спростував, належних та допустимих доказів протилежного не надав. З урахуванням\~вищевикладеного,\~суд дійшов\~висновку,\~що з\~огляду на\~те,\~що нотаріус\~був позбавлений\~права вчиняти\~виконавчі написи\~на кредитних\~договорах,\~які не\~були нотаріально\~посвідчені після\~прийняття рішення\~Київським апеляційним\~адміністративним судом\~від 22\~лютого 2017\~року,\~виконавчий напис\~не є\~безспірним,\~а відтак\~суд дійшов\~висновку,\~що позов\~необхідно задовольнити,\~і визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис\~№ НРР 074648 від 18.11.2021р. Мотив рішення щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а позивачу судовий збір було відстрочено до часу ухвалення судом рішення, але вона його не сплатила, а тому судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 992, 40 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496, 20 грн потрібно стягнути з відповідача на користь держави, а в загальному розмірі 1488, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved