Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

04.01.2022 АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.11.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22032000210702, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 01.11.2023, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. У свою чергу Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 50 800,00 грн.; дата надання кредиту - 01.11.2019; кінцева дата погашення кредиту - 01.11.2023; строк користування кредитом - 48 місяців; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 5% від суми кредиту; процентна ставка на строкову заборгованість - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56% річних. АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало свої зобов`язання за кредитним договором і надало відповідачу кредитні кошти у повному обсязі шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача та надання банківської карти, як способу до кредитних коштів. Проте, відповідач з грудня 2019 року перестала сплачувати заборгованість за кредитом, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2021 становить 60 960,44 грн., яка складається із: залишку простроченого кредиту - 50 213,83 грн.; залишку прострочених відсотків - 78,61 грн.; залишку простроченої комісії - 10 668,00 грн. Посилаючись на вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про банки і банківську діяльність», позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 22032000210702 від 01.11.2019 у загальній сумі 60 960,44 грн., і судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 10.01.2022, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.11.2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22032000210702, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася сплачувати заборгованість за кредитом щомісяця рівними платежами і повернути наданий кредит до 01.11.2023, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Банк надав відповідачці грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 50 800,00 грн.; дата надання кредиту - 01.11.2019; кінцева дата погашення кредиту - 01.11.2023; строк користування кредитом - 48 місяців; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 5% від суми кредиту; процентна ставка на строкову заборгованість - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56% річних. АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало свої зобов`язання за кредитним договором і надало відповідачці кредитні кошти у повному обсязі шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача та надання банківської карти, як способу до кредитних коштів. Проте, відповідач з грудня 2019 року перестала сплачувати заборгованість за кредитом, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 22.12.2021 становить 60 960,44 грн., яка складається із: залишку простроченого кредиту - 50 213,83 грн.; залишку прострочених відсотків - 78,61 грн.; залишку простроченої комісії - 10 668,00 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтями 1, 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», Постановою НБУ №49 від 8 червня 2017 року, передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит. Статті 47, 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплюють право банку самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Отже, чинним законодавством України передбачено право кредитодавця у договорі споживчого кредиту встановлювати оплату за обслуговування кредиту у вигляді комісії. До того ж Постанова НБУ №49 передбачає лише надання розпису складових вартості кредиту за таблитизованою формою без деталізованого опису складу/переліку послуг за комісію по обслуговуванню заборгованості. Відповідачем у справі не спростовано доводів позивача щодо отримання, використання, у тому числі і погашення кредитних коштів. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 22.12.2021 утворилась загальна заборгованість у розмірі 60 960,44 грн. Враховуючи вищенаведене, порушені права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову і стягнення на його користь з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 22032000210702 від 01.11.2019 у загальній сумі 60 960,44 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 гривень.

Outcome: approved