Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

14 січня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачааліменти на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення [PERSON] , [INFO] 23-річного віку або закінчення навчання. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є батьком [PERSON] , який навчається на першому курсі денної форми навчання Національної академії СБ України, у зв`язку з чим позивач не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та забезпечувати усі власні потреби. Прожити на стипендію, яку позивач отримує, не можливо. Близькі позивача не мають можливості його утримувати, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання позивача добровільно не дає, хоча має можливість це роботи. Позивач згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав в повному обсязі, подав відзив на позовну заяву. Згідно відзиву на позов, відповідач вказав, що частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього аліментів на користь позивача у розмірі не 1/4, а 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу). Стверджує, що інших утриманців не має. Відповідач вказує, що не надано доказів про те, що мати позивача невзмозі допомагати [PERSON] . Також відповідач критично ставиться до того, що позивач отримує стипендію у розмірі 750 грн. на місяць, оскільки відповідно до постанови КМУ, стипендію збільшено. Враховуючи те, що позивач навчається в Національній академії СБУ, він знаходиться на повному утриманні за рахунок бюджетних коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області 02.02.2004 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 78. [PERSON] досяг повноліття [INFO] . Згідно довідки від 25 жовтня 2021 року № 2406, виданої військовослужбовцю [PERSON] про те, що він проходить військову службу (навчання) на 1 курсі (денна форма) в національній академії СБ України з 1 серпня 2021 року. Навчальною програмою підготовки за освітнім ступенем бакалавр, за обраною спеціальністю передбачено термін закінчення навчання - лютий 2025 року. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Нормою ст. 198 СК України обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків. Частиною 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням вимог позивача, визнання відповідачем позову частково, згоди щодо оплати аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача щомісячно, зважаючи, що нормою СК України встановлено обов`язок утримувати повнолітню дитину за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу, та

Outcome: partial