Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за навчання, 3 % річних та інфляційної складової від суми заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що Національна академія внутрішніх справ є державним вищим навчальним закладом, основним завданням якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Наказом ректора НАВС від 11.08.2014 [PERSON] зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання НАВС. Зазначає, що між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в Закарпатській області та відповідачем укладено договір № 508 про підготовку фахівця у НАВС. Згідно з договором відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідач під час навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після закінчення навчання, відповідно до наказу НАВС від 21.06.2018 відповідачу видано диплом за напрямком підготовки «Правознавство» та направлено до місця проходження служби. Вказує, що наказом ГУНП в Закарпатській області від 12.11.2019 № 0055 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Відповідно до п. 2.3.6 договору відповідач зобов`язався у випадку звільнення з ОВС до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Як зауважує представник позивача, на момент вступу відповідача до НАВС обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, було закріплено ст. 18 Закону України «Про міліцію». На сьогодні обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію». Загальна вартість витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в НАВС з 15.08.2014 до 21.06.2018 становить 70619,92 грн., з яких: вартість грошового забезпечення - 13840,13 грн.; вартість продовольчого забезпечення - 21079,63 грн.; вартість медичного забезпечення - 73,64 грн.; вартість речового забезпечення - 5417,38 грн.; вартість комунальних послуг та спожитих енергоносіїв без врахування періодів перебування у відпустках - 30209,14 грн. Представник позивача вказує, що оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором, ЦК України зобов`язує його відшкодувати НАВС витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, а також 3 % річних та інфляційну складову від суми заборгованості. Враховуючи заборгованість відповідача та розрахунок 3 % річних від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції за невиконання грошового зобов`язання за період з 13.11.2019 до 30.12.2021 відповідач зобов`язаний сплатити на користь НАВС 85519,47 грн., з яких: 70619,92 грн. - заборгованість, пов`язана з утриманням у навчальному закладі; 10383,74 грн. - інфляційне збільшення боргу; 4515,81 грн. - 3 % річних від несплаченої заборгованості. На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь НАВС 85519,47 грн., з яких: 70619,92 грн. - заборгованість, пов`язана з утриманням у навчальному закладі; 10383,74 грн. - інфляційне збільшення боргу; 4515,81 грн. - 3 % річних від несплаченої заборгованості. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом, Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) є державним вищим навчальним закладом, основним завданням якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог Закону України «Про вищу освіту». Наказом ректора НАВС № 10 о/с дск від 11.08.2014 відповідач [PERSON] зарахований курсантом першого курсу денної форми навчання. Згідно з наказом ректора НАВС № 12 о/с дск від 15.08.2014 відповідно до наказу МВС України від 02.03.2004 № 002 присвоєно на період навчання курсанту 1-го курсу факультету підготовки фахівців для спеціальних підрозділів легендоване прізвище [PERSON] - [PERSON] . Між НАВС, комплектуючим органом ГУ МВС України в Закарпатській області та [PERSON] укладений договір № 508 про підготовку фахівця у НАВС, відповідно до умов якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі. Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Відповідач з 15.08.2014 до 21.06.2018 перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу ректора НАВС № 890 від 21.06.2018 НАВС [PERSON] видано диплом за напрямком підготовки «Правознавство» та направлено до місця проходження служби. Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України «Про міліцію», який діяв під час навчання [PERSON] , особи навчального складу ОВС, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службу невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судому порядку. Наказом № 0055о/с від 12.11.2019 ГУНП України в Закарпатській області [PERSON] звільнено зі служби в поліції за власним бажанням до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання. Відповідно до п. 2.3.6 договору відповідача зобов`язувався у випадку звільнення з ОВС до відпрацювання трирічного терміну після випуску з НАВС, відшкодувати у повному обсязі витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Пунктом 3.1 договору передбачено, що підставою відшкодування витрат є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання. Також відповідно до п. 3.2 договору підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п. 4.1 договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно з п. 4.2 договору у разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення згідно з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Також обов`язок відшкодування витрат за навчання у разі дострокового звільнення було закріплено у Типовому договорі, затвердженому Наказом № 150 від 14.05.2007 МВС України «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України», чинного на момент вступу на навчання відповідача. Обов`язок укладення договору про здобуття освіти у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, передбачено наказом № 173 від 01.03.2017 МВС «Про затвердження Типової форми контракту про здобуття освіти у ВНЗ із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», відповідно до умов якого особа, яка укладає контракт про здобуття освіти з ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, зобов`язується у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання, відшкодувати МВС України витрати, пов`язані з утриманням у ВНЗ, відповідно до п. 4 ст. 74 Закону України «Про національну поліцію». На момент вступу [PERSON] до НАВС обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення було закріплено ст. 18 Закону України «Про міліцію». Обов`язок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового звільнення, передбачено ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого особи, які навчаються за державним замовленням у ВНЗ, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 77 цього закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На момент навчання [PERSON] діяв Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з утриманням у вищих начальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 01.03.2007, відповідно до п. 2 якого відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, зокрема оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. На момент випуску та звільнення відповідача вступив в силу Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 261 від 12.04.2017. Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв. Розрахунок витрат на утримання осіб у ВНЗ здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення, і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Згідно з Порядком витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її навчання. Довідкою-корегуванням про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта [PERSON] від 25.12.2020, підтверджується, що на утримання 1 курсанта за період навчання з 15.08.2014 до 21.06.2018 фактичні витрати становлять 70619,92 грн., з яких пов`язані з: грошовим забезпеченням - 13840,13 грн.; продовольчим забезпеченням - 21079,63 грн.; медичним забезпеченням - 73,64 грн.; речовим забезпеченням - 5417,38 грн.; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 30209,14 грн. Пунктами 5 і 6 Порядку передбачено, що після видання наказу про звільнення особі надається 30-денний строк для відшкодування витрат у добровільному порядку. Особа має право на розстрочення платежу до одного року з укладенням з вищим начальним закладом, у якому вона навчалася, договору із зазначенням строків та розмірів платежів. Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач з сумою витрат ознайомлений та поінформований про необхідність її відшкодування. Станом на день подання позову до НАВС від відповідача не надходило грошових коштів для погашення заборгованості та звернень щодо добровільної сплати або розстрочення суми заборгованості. Перебіг строку прострочення відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у начальному закладі, почався з моменту спливу 30-денного терміну після звільнення зі служби. Згідно з п. п. 4.4 договору та п. 8 Порядку у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий начальний заклад, у якому навчалася особа. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. З огляду на викладене, оскільки [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за договором, у позивача виникло обґрунтоване право вимагати в якості відшкодування, передбачені ст. 625 ЦК України, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних за період з 13.11.2019 до 30.12.2021 він має заборгованість в розмірі 85519,47 грн., з яких: 70619,92 грн. - заборгованість, пов`язана з утриманням у навчальному закладі; 10383,74 грн. - інфляційне збільшення боргу; 4515,81 грн. - 3 % річних від несплаченої заборгованості. Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. Обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ слід стягнути 85519,47 грн., з яких: 70619,92 грн. - заборгованість, пов`язана з утриманням у навчальному закладі; 10383,74 грн. - інфляційне збільшення боргу; 4515,81 грн. - 3 % річних від несплаченої заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2270 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved