Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду і просить винести рішення, яким визнати право власності за позивачем на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 08.09.2016 укладеного з одного боку між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] до покупця переходить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , який належав продавцеві на підставі права приватної власності. Відчужуваний будинок належав продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом №20, виданого 15.01.2009 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Людмилою Віталіївною. Наразі продавець [PERSON] помер, що виключає можливість нотаріального оформлення договору купівлі-продажу будинку. Позивач з 2017 року користується будинком, обробляє земельну ділянку біля нього і по теперішній час. При зверненні до нотаріуса з питань оформлення права на житловий будинок після смерті [PERSON] , він отримав відмову нотаріуса, в зв`язку з тим, що підставою набуття права власності у померлого є договір купівлі-продажу нерухомого майна, який нотаріально не посвідчений, а тому він не відповідає вимогам чинного законодавства України. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, вимоги позову підтримав та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, поважних причин своєї неявки [PERSON] суду не повідомила і від неї не надійшла заява про відкладення розгляду справи. Представник міської ради надав заяву про розгляд справи без його участі на розсуд суду. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане 15.01.2009 державним нотаріусом Знам`янська міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В. зареєстроване в реєстрі за №20, та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 3-1329662 від 16.05.2022, [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Відомості з Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відсутні. [PERSON] \~домовився із\~ [PERSON] \~про купівлю\~належного йому\~житлового будинку з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] , який складається з глиноплетневого будинку обкладеного цеглою Літ. «А», сіни-літ. «а», загальною площею 34,5кв.м.в тому числі житловою 15,7 кв.м., з господарсько побутовими будівлями, які до нього прилягають сарай літ. «Б», сіни-літ. «б», сарай-літ. «В», вбиральня-літ. «Г», паркан-літ «N» розташований на земельній ділянці площею 974,0 кв.м., про що уклали простий письмовий договір 08.09.2016. Сторони домовилися про всі істотні умови договору. На виконання вказаного договору позивач сплатив продавцеві 2000 (дві тисячі) доларів США, та прийняв вказаний будинок та правовстановлюючі документи. Відповідач в свою чергу отримав гроші та передав будинок, під час укладення договору. Договір домовилися нотаріально оформити та зареєструвати в установленому законом порядку. Однак, оскільки [INFO] [PERSON] помер, зобов`язання про передачу позивачеві права власності на будинок не відбулося. Відповідно до наданої копії спадкової справи №184/2016, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON] . Свідоцтв про право на спадщину не отримувала. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1 ст.629, ч.1 ст.638, ч.4 ст.639 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3 ст. 334 ЦК). Нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК (в редакції Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України») права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої\~статті 220 ЦК України\~та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої\~статті 220 ЦК України. Позивачем доведено існування таких обставин, тому що смерть продавця в період строку домовленості нотаріального посвідчення договору виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Пунктом 9 частини першої статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, те, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу житлового будинку,\~і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось в зв`язку з смертю продавця, спадкоємці якого не надали заперечення та відзив на позов, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. При цьому судом взято до уваги постанову Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року №807-ІХ. На підставі викладеного та

Outcome: approved