Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник \~адвокат Голуб\~Г.С.\~в інтересах\~позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Бурштинської міської ради та просить суд: -визнати протиправним і скасувати рішення Бовшівської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) [PERSON] ; -зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у володінні та користуванні належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою в [ADDRESS] ; -визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , видане рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 53436606 від 04 серпня 2020 року, згідно якого право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] . Обґрунтовуючи позов покликається на те, що відповідачу [PERSON] органом місцевого самоврядування - Бовшівською сільською радою передано у власність земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є суміжним землекористувачем користувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . При здійснені позивачкою обмірів земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та погодження меж такої, позивачкою з`ясовано, що відповідачу [PERSON] передано у власність частину її земельної ділянки. Вважає, що прийняті в порядку передачі [PERSON] у власність земельної ділянки рішення слід визнати протиправним і скасувати. Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у володінні та користуванні належною [PERSON] земельною ділянкою. В судове засідання належно повідомлені позивач її представник - адвокат Голуб Г.С. не з`явились. Представником скеровано клопотання про відкладення розгляду справи. Представницею відповідача [PERSON] адвокатом Івасишин З.З. скеровано відзив на позовну заяву, якою представниця позов заперечила. Заперечуючи позов, представниця покликається на голослівність доводів позивачки, відсутності факту порушення прав позивачки. [PERSON] передано у власність земельну ділянку, яка перебувала у його користуванні. Просила в позові відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , його представник - адвокат Івасишин В.І. позов заперечили з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Представником відповідача Бурштинської міської ради міським головою Андрієшиним В. скеровано відзив на позовну заяву, якою представник позов заперечив. Заперечуючи позов, представник покликається на те, що оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування прийняті в порядку, визначеному Законом. [PERSON] передано земельну ділянку, яка перебувала у його користуванні. Просив в позові відмовити. В судовому засіданні представник відповідача Бурштинської міської ради Михайлишин М.Я. позов заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням Бовшівської сільської ради від 21 серпня 2018 року надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Рішенням Бовшівської сільської ради від 29 липня 2020 року затверджено [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га. за адресою: [ADDRESS] . Зазначену земельну ділянку передано у власність [PERSON] 20 липня 2020 року за [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,25 га. за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 17). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями\~43,\~44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. Відповідно до частини третьої\~статті 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини першої \~статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.\~ Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Суд розцінює клопотання представника позивачки - адвоката Голуба Г.С. про відкладення\~розгляду справи\~голослівним,\~не обґрунтованим. Численні клопотання представника позивачки про відкладення судових засідань свідчать про затягування розгляду справи. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у клопотанні представника позивачки про відкладення судового засідання та продовжувати розгляд справи за відсутності позивачки, її представника. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Надаючи правову оцінку установленим обставинам, позовним вимогам, суд виходить з такого. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин другої та третьої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини першої\~статті 116 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до\~частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України провадиться один раз по кожному виду використання (частина четверта \~статті 116 ЗК України). Статтею 122 ЗК України\~передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за\~статтею 16 ЦК України\~та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень. (Подібні висновки викладені у\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі N 368/1158/16-ц, провадження N 14-140цс18). Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. З огляду на зазначені приписи, правила статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності (відсутності) цивільних прав в інших осіб. Реалізації права на позов передує порушення, невизнання чи оспорення права. Вимоги позивачки про визнання незаконними та скасування відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки можуть бути заявлені особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цієї особи. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі N 363/3641/17 (провадження N 61-36341св18). Враховуючи заявлені у цій справі вимоги, позивачка зобов`язана довести, що оскаржуваними рішеннями порушено її права чи законні інтереси. Жодних доказів чи обґрунтованих пояснень щодо наявності будь-яких прав чи інтересу у позивачки стосовно спірної земельної ділянки позивачкою не надано, відповідно судом не здобуто. З огляду на все вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved