Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 16.07.2002 та зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Торг-Інвест»; визнати право власності на квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подано, однак ним подана заява про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Позивач також просив справу розглядати з його відсутності, позов підтримав. Від третьої особи заяв та клопотань не надходило. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позов визнав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 16.07.2002 між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, що розташована в [ADDRESS] . Даний договір зареєстрований Товарною Біржею «Торг-Інвест». Зазначений правочин нотаріально не посвідчений, та в подальшому не проведена реєстрація права власності в Департаменті реєстраційних послуг. Відповідно до Тимчасового положення «Про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» договір купівлі-продажу, укладений на товарній біржі, не є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно. Товарна біржа "Торг-Інвест", як юридична особа припинила свою діяльність про що свідчить довідка. [PERSON] [INFO] померла (заведена спадкова справа № 46/2021 у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.), спадкоємцем є [PERSON] . Цивільні правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004, таким чином згідно п. 4 Заключних та перехідних положень Цивільного Кодексу України, при розгляді справи підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України PCP 1963 року. Так, згідно ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу житлового будинку має бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Діючим на час укладання біржового контракту (договору купівлі-продажу) положенням ч. 2 ст. 46 ЦК УРСР було встановлено наступне: якщо одна із сторін повністю, або частково виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. В цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Однак, разом з тим, згідно ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» в редакції, яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації з Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше непередбачено законом або договором. Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, правочин відповідав діючому на той час законодавству. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася у липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та її до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст..ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Власникові, відповідно до ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, зареєстрували його на товарній біржі, проте позивач, як власник квартири в даний час не має можливості розпорядитися своїм майном, тому і звернувся до суду з зазначеним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved