Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Квартирно-експлуатаційного вiддiлу м. Львова про визнання права та зобов`язання до вчинення дій. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що [PERSON] розпочав проходження військової служби з 18.05.1982 року, перебуваючи на посаді «Стрілка». З 20.09.2019 року до цього часу перебуває на посаді «Старшого інструктора з водіння взводу навчальних автомобiлiв роти матерiально - технічного забезпечення», що стверджується довідкою про проходження служби. З 30.11.1998 року перебуває на квартирному обліку та включений в список осіб, які користуються правом першочергового отримання житлових приміщень як учасник бойових дій. 24.02.2021 року рішенням засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного ухвалено надати жиле приміщення для постійного проживання старшому прапорщику [PERSON] шляхом виключення встановленим порядком трикімнатноi службової квартири [ADDRESS] , жилою площею 48,9 кв.м., в якій на даний час проживає сім`я в складі 4-х осіб (позивач, син [PERSON] , 1987 р.н., невiстка [PERSON] , 1988 р.н., внучка [PERSON] , 2013 р.н.), з числа службових з подальшим зняттям його з квартирного обліку, у відповідності до п.10 розділу 7 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей житловими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, як такого, що має вислугу на військовій службi бiльше 20 років. 01.03.2021 року наказом начальника Національної академії сухопутних вiйськ імені Петра Сагайдачного № 123-АД встановлено оголосити рiшення житлової комісії Національної академії сухопутних військ, про що було доведено до позивача. Пунктом 4.10 наказу № 123-АД встановлено надати жиле приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири [ADDRESS] . 29.09.2021 року скеровано адвокатський запит в КЕВ м. Львова з надання вiдповiдi «Чи подано до Львівської міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] , загальною площею 85 кв.м., жилою площею 48,9 кв.м.». Листом КЕВ м. Львова від 05.10.2021 р. за № 4325 повідомлено, що до Львівської міської ради матеріали про виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] , загальною площею 85 кв. м., жилою площею 48,9 кв. м., - не подавались. Відтак, порушено право позивача на забезпечення житлом, у зв`язку із чим останній звертається до суду і просить визнати за ним право на виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] , загальною площею 85 кв.м., жилою площею 48,9 кв.м., та зобов`язати Квартирно-експлуатацiйний вiддiл м. Львова подати до Львівської міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла зазначеної вище квартири. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.10.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з підстав, вказаних у даній ухвалі, та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 05.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що для забезпечення сім'i позивача постійним житлом за твердженням позивача, відповідач повинен був подати до Львівської міської ради клопотання разом з належно оформленими документами про виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] , жилою площею 48,9 кв.м. Обґрунтуванням вказаного рiшення є наявність у позивача вислуги на військовій службi бiльше 20 років. Проте, наявність вказаної вислуги на військовій службі не надає позивачу права вимагати конкретне службове житло для постійного проживання без додержання черговості. Тобто, обов`язковою умовою для розгляду питання виключення квартири з числа службових є настання черги для отримання постійного житла. Оскільки така черга ще не підійшла, то і розглядати вказане питання підстав немає. Крім того, зазначає, що КЕВ м. Львова має право звертатись з клопотанням про виключення житла з числа службових, але не зобов`язаний це робити. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Пояснює, що позивач має право обрати будь-який спосіб для забезпечення житлом, оскільки Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням не передбачено, що Квартирно - експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовця житлом. Бездіяльність відповідача щодо виключення квартири з числа службової обмежує позивача у реалізації права на забезпечення житлом. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24.01.2022 року закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником подане клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. У прийнятті рішення поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] звернувся із заявою від 25.01.2021 року до начальника Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, начальника КЕВ м. Львова, голови житлової комісії Львівського гарнізону із проханням розглянути питання зімни статусу «службова» з 3- кімнатної квартири, житловою площею 48,9 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Протоколом від 24.02.2021 № 4 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного прийнято рішення про виключення із числа службового житла зазначеної квартири. Відповідно до витягу з наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 123-АД від 01.03.2021 року наказано надати жиле приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових встановленим порядком двокімнатну службову квартиру [ADDRESS] , житловою площею 48,9 кв. м., загальною площею 85 кв. м., старшому інструктору з водіння взводу навчальних автомобілів старшому прапорщику [PERSON] , на сім`ю з чотирьох осіб, зі зняттям з квартирного обліку. Згідно довідки № 09707 від 08.02.2021 року, виданої Франківською РА ЛМР, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, відповідно до довідки ЛКП "Вулецьке" №59 від 25.01.2021 року, у вказаній квартирі також зареєстровані [PERSON] (невістка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (син). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №291251916 від 20.12.2021 року слідує, що позивач [PERSON] об`єктів нерухомого майна у власності не має. Як вбачається із довідки про проходження служби (трудову діяльність) [PERSON] , строк вислуги позивача на військовій службi складає бiльше 20 років та він перебуває на квартирному обліку з 30.11.1998 року за № 60 складом сім`ї із чотирьох осіб, та включений в списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, як учасник бойових дій - з 30.11.1998 року за № 5. Перебування позивача в статусі учасника бойових дій підтверджується також посвідченням серії [NUMBER] від 27.03.1997 року. Відповіддю на адвокатський запит від 29.09.2021 року № 29/09 відповідач повідомив позивача, що КЕВ м. Львова не подав до Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартири [ADDRESS] . Відповідно до статті 328ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом. Відповідно до п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом. За змістом ст.118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів ЗСУ, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, що потребують поліпшення житлових умов. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Аналогічні приписи закріплені й в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081. Згідно ст.12 вказаного Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 3 серпня 2006 року, а саме п.3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла». Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3)надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Таким чином, позивач має право обрати будь - який спосіб для забезпечення житлом, оскільки вказаним Порядком не передбачено, що Квартирно-експлуатаційний відділ повноважний вирішувати, яким чином забезпечити військовослужбовців житлом. Бездіяльність відповідача має наслідком унеможливлення реалізації права на житло, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (п.11) встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, а саме: «Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу». Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 року, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком. Таким чином, питання виключення житла з числа службового має вирішуватися виконавчим комітетом Львівської міської ради, на території якої знаходиться вищевказане житло. Позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зокрема, він має календарну вислугу на військовій службі понад 20 років та проживає разом з сім`єю у службовій квартирі, але постійного житла до цього часу не отримав. Разом з тим, не подаючи відповідне клопотання, відповідач прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до органу місцевого самоврядування. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінніст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст.8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників останніх було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Таким чином, бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова щодо неподання відповідного клопотання, є позбавленням процесуальних гарантій позивача у процесі прийняття рішення щодо права на житло, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Що стосується розподілу судових витрат, то суд приймає до уваги те, що [PERSON] має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням серії [NUMBER] від 27.03.1997 року. А тому, позивач в силу положень п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви. Таким чином, з огляду на задоволення позову та відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненю судовий збір, від сплати якого позивач звільнений. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved