Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13.09.2020 у м. Києві по просп. Г.Сталінграда, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2020 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки позивачу було відомо про наявність оформленого страхового полісу відповідача у ПрАТ «СК «УСС», він звернувся до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно звіту страховика становить 23117,22 грн. Проте страховою компанією було виплачено страхове відшкодування позивачу в розмірі 16664,35 грн., за вирахуванням 2600 грн. франшизи та 3852,87 грн. ПДВ. Позивач звертався з претензією до відповідача щодо добровільного відшкодування, проте відповідачем вказану претензію було проігноровано. Крім того, позивач вказує, що діями відповідача йому заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 2500 грн. та просить стягнути з відповідача. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.07.2021 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2021 головуючим у справі визначено суддю Андрейчука Т.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в провадження судді Андрейчука Т.В., вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2022 на підставі заяви позивача у зв`язку з мобілізацією судді Андрейчука Т.В. та його неможливістю брати участь у розгляді справи, що може мати наслідком порушення строку розгляду, головуючим визначено суддю Дибу О.В. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.05.2022 цивільну справу прийнято до провадження судді Диби О.В., вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи АТ «СК «УСС» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не надав. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «КІА» д.н.з. [NUMBER] належить позивачу (а.с. 8). 13.09.2020 у м. Києві по просп. Г.Сталінграда, 4, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 15.12.2020 відповідача [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 5). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи убачається, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок експлуатації автомобіля «Тойота» д.н.з. [NUMBER] (2016 року випуску, VIN [NUMBER] ) на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УCC», поліс ЕР/200766250, страхувальник [PERSON] , термін дії договору 31.07.2020-30.07.2021, з лімітом за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260 000 грн. та за шкоду заподіяну майну 130 000 грн., франшизи 2 600 грн. (а.с.4). Як убачається з листа АТ «СК «УСС» від 15.12.2020, адресованого позивачу у відповідь на його заяву, страховою компанією було замовлено звіт про розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , згідно якого сума завданого матеріального збитку на дату оцінки з урахуванням ПДВ становить 23 117,22 грн. (а.с.11). При цьому коефіцієнт амортизаційного зносу складників дорівнює 70%. Згідно повідомлення АТ «СК «УСС» від 28.01.2021, страховою компанією прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 16 664,35 грн. (а.с.13). Позивач звертався до відповідача з претензією щодо відшкодування завданої шкоди в розмірі франшизи в сумі 2600 грн., яку відповідачем отримано 03.04.2021, що підтверджується рекомендованим зворотнім повідомленням, при цьому відповідач жодних дій спрямованих на відшкодування завданої шкоди не вчинив. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. На підставі викладеного, враховуючи, що внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано збитків на суму 23 117,22 грн., при цьому цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована і розмір франшизи становить 2 600 грн., у зв`язку з чим страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 16664,35 грн. за вирахуванням франшизи, її слід стягнути з відповідача на користь позивача. Разом з тим, згідно п.36,2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених ст.ст. 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Матеріали справи не містять відомостей про те, що пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано та ним було сплачена відповідний розмір ПДВ. Таким чином, з огляду норми чинного законодавства, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми ПДВ в розмірі 3 852,57 грн., на яку страховою компанією було зменшено розмір страхового відшкодування, є неправомірними та задоволенню не підлягають. Щодо відшкодування завданої моральної шкоди суд зазначає наступне. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що ним понесено моральні та душевні страждання внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, неможливості ним користуватися, порушення нормальних життєвих зв`язків, неможливості продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими, отримання стресу та втрати психологічної рівноваги у зв`язку з порушенням сталого побуту та тривалих незручностях, а також бездіяльності відповідача щодо виплати франшизи, що спричинило виникнення у позивача пригніченого стану, він став знервований та почав погано спати, проте зазначені обставини не підтверджені відповідними доказами, як і спричинення йому у зв`язку з цим моральних страждань. Позивачем також не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди в розмірі 2500 грн., розрахунку розміру моральної шкоди позивачем не надано. Разом з тим, враховуючи характер та ступінь вини відповідача, глибину душевних та фізичних страждань позивача, зміну його звичного способу життя, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі суд не знаходить. Інші наявні в матеріалах справи докази, які було надано учасниками справи, висновків суду не спростовують. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial