Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

19 січня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 8 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1362, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Зазначає, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Всі витрати пов`язані з подачею позовної заяви до суду просить покласти на відповідача. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, спільне життя з відповідачем не склалося, їх шлюбні відносини фактично припинені. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Син проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні, відповідач на утримання дитини коштів не надає, хоча працездатний, про сина не піклується. Ухвалою судді від 19 січня 2022року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. До судового засідання відзив на позов не надходив. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсягу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 8 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 8 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №1362. (а.с.5) Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.12) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам дитини, що має істотне значення. З урахуванням вищенаведеного позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст.183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч.2 ст.184 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Судом встановлено, що сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Згідно довідки Редьківського старостинського округу Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 03-19/01, [PERSON] ,1974 року народження, проживає без реєстрації в будинку за адресою [ADDRESS] та має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , 1983 року народження, син - [PERSON] , 2008 року народження.(а.с.11) Враховуючи обов`язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved