Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з відповідача АТ«ОТП БАНК» на його користь суму незаконно стягнутої з рахунку позивача [NUMBER] комісії у розмірі 599 доларів США 65 центів. На мотивування заявлених позовних вимог вказує, що 01.10.2019 року між Позивачем та Банком було укладено Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті № 002/002952/19/РКО. 10.08.2021 року Позивачем було здійснено SWIFT переказ грошових коштів з власного рахунку за кордоном, № [NUMBER] , відкритого у ING BANKSLASКІ SA (далі -«Іноземна фінансова установа»), на власний рахунок [NUMBER] (далі -«Рахунок»), відкритий в Банку, у розмірі 60 000 доларів США. З вирахуванням усіх комісій, на Рахунок надійшло 59 964,71 доларів США. Однак, після надходження на рахунок цієї суми, Банком була знята комісія у сумі 599,65 доларів США. Не погоджуючись із зазначеним зняттям, подав до Банку скаргу від 16.08.2021 року, у якій просив повернути утриману Комісію. У відповідь на скаргу Банк надав йому відповідь № 002-5-1/886 від 17.08.2021 року де оманливо обґрунтував зняття цієї Комісії. Зокрема, у відповіді Банк зазначив, що Комісія була знята на підставі пункту 2.10 Типових тарифів на розрахунково-касове обслуговування, затверджених рішенням Тарифного комітету Банку № 42 від 08.07.2021 року (далі -«Тарифи»), яким, як зауважив Банк у Відповіді, передбачено комісію за зарахування коштів на поточні/ощадні рахунки відкриті у доларах США та євро. З дослівного викладення пункту 2.10 Тарифів, Банк у Відповіді вводить його в оману, адже зазначає, що «передбачено комісію за зарахування коштів», натомість пункт 2.10 встановлює «за зарахування готівки». На противагу твердженню Банку, відповідно до чинного законодавства України, поняття «кошти» не є тотожним поняттю «готівка», воно є значно ширшим, та включає в себе поняття "готівка". Таке твердження ґрунтується на Законі України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року, № 2346-ІП (далі - "Закон про платіжні системи"), відповідно до статті 3 якого, кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (Формі записів на рахунках у банках). На думку Позивача, позиція Банку, протирічить чинному законодавству України, адже навіть недосвідченій в правовому регулюванні банківської діяльності особі зрозуміло, що SWIFT перекази з власного рахунку за кордоном, відкритого у Іноземній фінансовій установі, не відносяться до операцій з готівкою. Тарифи не містять визначення «готівка». З огляду на відсутність такого визначення, Позивач керувався нормами чинного законодавства України у трактуванні зазначених понять. Відповідно до Положення Національного Банку України "Про транскордонне переміщення валютних цінностей", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019, № 3, готівкова валюта - це готівкова валюта України і готівкова іноземна валюта у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної держави, банкноти і монети,вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу. Відповідно достатті 3 Закону «Про платіжні системи», грошові знакиякі є готівковою формою коштіввипускаються у формі банкнот і монет, щомають зазначену на них номінальну вартість. Своєю чергою, стаття 4 Закону «Про платіжні системи» зазначає, що для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі. Види безготівкових розрахунків визначаються законами та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами Національного банку України. Зазначені вище положення законодавства дають можливість зробити висновок про наступне: 1)готівковими операціями відповідно до законодавства України можуть вважатись лите операції з коштами у готівковій формі, тобто готівковою валютою України і готівковою іноземною валютою у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної держави, а також банкнотами і монетами, вилученими з обігу або такими, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу; 2) SWIFTперекази з власного рахунку за кордоном, відкритого у іноземнійфінансовій установі, жодним чином не можуть вважатися операцією з готівкою, адже у даній ситуації кошти існують лише у безготівковій Формі (у формізаписів на рахунку); 3) на противагу твердженню Банку, пункт 2.10 Тарифів не може застосовуватись до операції з безготівковою формою існування коштів а саме - SWIFTпереказу з власного рахунку за кордоном, відкритого у Іноземній фінансовій установі, адже даний пункт стосується лише операцій з готівкою (а не операцій з коштами), до яких операції з безготівковою Формою існування коштів не відносяться. Він повторно звернувся до відповідача з листом 18.08.2021 року, на який отримав відповідь що банк керувався п. 3.1.1. Тарифів Банку, яким передбачено комісію за зарахування переказів на поточні/ощадні рахунки, відкриті у Доларах США та Євро». Банком в Україні може називатись виключно юридична особа, яка отримала в Україні банківську ліцензію на підставі та у відповідності з законодавством України. Своєю чергою, Іноземна фінансова установа, з рахунку у якій Позивачем було здійснено переказ, з суми якого була знята Комісія, діє відповідно до законодавства Республіки Польща, банківської ліцензії на території України не отримувала та діяльності на території України не веде, а тому - не може вважатись банком у розумінні законодавства України. Пункт 3.1.1 Тарифів на думку позивача не охоплює переказ, вчинений не з рахунку банку в розумінні законодавства України, а саме, переказ з рахунку, відкритого в Іноземній фінансовій установі, а отже - Банк не мав права стягувати з нього Комісію. На думку Позивача, пункт 3.1.1 Тарифів вводить споживачів в оману з урахуванням того, що відповідно до цього пункту споживачам повідомляється, що комісія застосовується лише до переказів з інших банків (визначення яких було наведене вище), а фактично, комісія застосовується до будь-яких переказів з рахунків, відкритих у будь-яких юридичних особах незалежно від того, мають такі юридичні особи статус «банк» відповідно до законодавства України, або не мають. Банк знівелював вимогу законодавства про те, що у разі виникнення неоднозначного тлумачення прав та обов`язків сторони за договором за участю споживача фінансових послуг такі права та обов`язки тлумачиться на користь такого споживача, адже, незважаючи на неоднозначне тлумачення зазначених вище пунктів Тарифів, Банк відмовився тлумачити спірні положення на користь Позивача. Стягнувши Комісію в іноземній валюті, Банк порушив норми валютного законодавства України. Зокрема, гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за, зокрема, операціями банків з надання банківських та інших фінансових послуг на підставі банківської ліцензії.Однак, норми зазначено Закону передбачають, що сплата комісії, інших платежів за здійснення операцій, визначених пунктами 1-6 частини 2 статті 5 Закону, здійснюється виключно у гривні, крім розрахунків зі сплати процентів (відсотків) за депозитами або кредитами (позиками), що можуть проводитися в іноземній валюті, банківських металах та у гривні. Стягнення Комісії не мало жодного відношення до сплати процентів (відсотків) за депозитами або кредитами (позиками), що можуть проводитися в іноземній валюті, банківських металах та у гривні, а отже - могла здійснюватися виключно у гривні.З чого випливає, що, якщо тлумачити неоднозначні положення Тарифів на користь Позивача, Тарифи не передбачають жодної комісії за SWIFTпереказ з іноземної фінансової установи на рахунок, відкритий у Банку, а отже - Комісія не підлягала стягненню. Ухвалою суду від 22.11.2021 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.20). Відповідач у встановлений ухвалою суду строк відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено що 01.10.2019 року між позивачем та банком було укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті № 002/002952/19/РКО. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 10.08.2021 року позивачем було здійснено SWIFT переказ грошових коштів з власного рахунку за кордоном, № [NUMBER] , відкритого у ING BANKSLASКІ SA, на власний рахунок [NUMBER] , відкритий в Банку, у розмірі 60 000 доларів США. Зазначена операція була проведена банком що підтверджується належними доказами у даній справі. З вирахуванням усіх комісій, на рахунок позивача надійшло 59 964,71 доларів США. Після надходження на рахунок зазначеної вище суми, Банком була знята з Рахунку комісія у сумі 599,65 доларів США з чим не погодився позивач. Спочатку відповідач обгрунтовував відповідачу зняття комісії пунктом 2.10 Тарифів (а.с.12-13). Пунктом 2.10 Типових тарифів на розрахунково-касове обслуговування, затверджених рішенням Тарифного комітету Банку № 42 від 08.07.2021 року, передбачено комісію за зарахування коштів на поточні/ощадні рахунки відкриті у доларах США та євро, за «3арахування готівки на поточний або ощадний рахунок фізичної особи власником рахунку або довіреною особою власника рахунку.» Типові тарифи не містять визначення «готівка». Відповідно до Положення Національного Банку України «Про транскордонне переміщення валютних цінностей», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019, № 3, готівкова валюта - це готівкова валюта України і готівкова іноземна валюта у вигляді банкнот і монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної держави, банкноти і монети,вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обміну на грошові знаки, які перебувають в обігу. Відповідно достатті 3 Закону України «Про платіжні системи», грошові знакиякі є готівковою формою коштіввипускаються у формі банкнот і монет, щомають зазначену на них номінальну вартість. Стаття 4 Закону України «Про платіжні системи» зазначає, що для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі. Види безготівкових розрахунків визначаються законами та прийнятими на їх основі нормативно-правовими актами Національного банку України. Пункт 2.10 Тарифів при стягненні комісії не може застосовуватись до операції з безготівковою формою існування коштів а саме - SWIFT переказу з власного рахунку за кордоном, відкритого у Іноземній фінансовій установі, адже даний пункт стосується лише операцій з готівкою (а не операцій з коштами), до яких операції з безготівковою Формою існування коштів не відносяться. Пункт 3.1.1 Тарифів банку передбачає комісію за зарахування переказів на поточні/ощадні рахунки відкриті у Доларах США та Євро. Позивач стверджує, що пункт 3.1.1 Тарифів вводить споживачів в оману з урахуванням того, що відповідно до цього пункту споживачам повідомляється, що комісія застосовується лише до переказів з інших банків (визначення яких було наведене вище), а фактично, комісія застосовується до будь-яких переказів з рахунків, відкритих у будь-яких юридичних особах незалежно від того, мають такі юридичні особи статус «банк» відповідно до законодавства України, або не мають. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. 01.10.2019 року між Позивачем та Банком було укладено Договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті № 002/002952/19/РКО. Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною Договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті № 002/002952/19/РКО якщо вони не підписані [PERSON] , як споживачем послуг банку, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві на відкриття банківського рахунку. Оскільки Тарифи банку, Умови та Правила надання банківських послуг розробляються самим банком та затверджуються рішенням Тарифного комітету Банку, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам продукту банку і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору з позивачем діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Але доказів ознайомлення позивача [PERSON] при укладанні 01.10.2019 року між Позивачем та Банком Договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній та національній валюті № 002/002952/19/РКО відповідачем не надано. У відповідності до ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження. Суд відхиляє доводи позивача у частині того, що відповідач взагалі не може списувати комісію в іноземній валюті. Так ч. 2 ст. 192, ч. 2 ст. 524, ч. 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом допускається використання іноземної валюти при виконанні зобов`язань. Отже, чинне законодавство передбачає можливість вираження та виконання зобов`язань у іноземній валюті, у випадках встановлених законом. Посилання позивача у позовній заяві про понесення ним витрат по розгляду справи у розмірі 1000 грн. допустимими доказами не підтверджені, тому суд не знаходить підстав для стягнення цієї суми з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved