Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

26 листопада 2021 року представник позивача адвокат Юрченко С.Л., який діє в інтересах [PERSON] звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить: розірвати шлюб між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 14.02.2020 року Гребінківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №5 від 14.02.2020 року; після розірвання шлюбу, прізвище позивачу залишити - [PERSON] ; визначити місце проживання спільної з відповідачем дитини - [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. та витрати за надану правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.02.2020 року між позивачем та відповідачем було зареєстрованого шлюб, від шлюбу сторони мають спільну доньку, [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що за час спільного проживання стосунки між позивачем та відповідачем не склалися, сімейного затишку не створилося. Через різні погляди та суперечки спільне життя стало неможливим, сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Фактично шлюбні стосунки припинені з серпня 2021 року, відповідач покинув сім`ю, вчиняв сварки, не хотів працювати, гроші на утримання сім`ї та спільної дитини не давав, на даний час позивач та відповідач проживають окремо. [PERSON] переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача та їх спільної з відповідачем дитини. Спору про поділ майна немає. На підставі наведеного представник позивача адвокат Юрченко С.Л. просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем. Окрім цього вважає, що їхня спільна з відповідачем малолітня донька повинна жити з позивачкою, як її матір`ю і це в повній мірі буде відповідати її інтересам, тому просить суд залишити доньку проживати з матір`ю. Згідно відповіді виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області від 07.12.2021, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає (а.с. 21). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 10.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Справу призначено до підготовчого судового засідання на 11-00 год. 29.12.2021 року (а.с.23-25). Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Поштові відправлення з копіями ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, та судові повістки, відправлені відповідачу за адресою місця реєстрації, повернулися до суду з відмітками: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 36, 37, 38, 39, 40, 41). 18.01.2022 року від представника позивача адвоката Юрченка С.Л. до суду надійшло клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи Служби у справах дітей Гребінківської міської ради (а.с. 42). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.01.2022 року клопотання адвоката Юрченка С.Л. про залучення третьої особи було задоволено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Службу у справах дітей Гребінківської міської ради, визначено строк для подання пояснення на позовну заяву, підготовче засідання відкладено на 13-00 год 08.02.2022 року, постановлено здійснити виклик відповідача [PERSON] у підготовче засідання, опублікувавши на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення по виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області (а.с. 44-47). Від представника третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Жолобецької В.М. 18.04.2022 року надійшов висновок органу опіки і піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області від 14.04.2022 року, а також Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї щодо позивача [PERSON] (а.с. 61-66). Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 18.04.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду на 09-00 год. 05.05.2022 року, постановлено здійснити виклик відповідача [PERSON] у судове засідання, опублікувавши на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення по виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області (а.с.70-72). В судове засідання 05.05.2022 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення по виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не надходило. В зв`язку з неявкою відповідача і відсутніх відомостей про причину його неявки, судом відкладено розгляд справи на 15-00 год. 18.05.2022 року. 18.05.2022 року в судове засідання представник позивача адвокат Юрченко С.Л. не з`явився, подав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення, справу просив розглядати без його участі та без участі позивача (а.с. 84). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Гребінківської міської ради - Макогон І.П. також в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, при постановленні рішення покладалась на розсуд суду. Відповідач відзиву не надав, в судові засіданні призначені на 05.05.2022, 18.05.2022 року не з`явився. За зареєстрованим у встановленому порядку місцем своєї реєстрації судові повістки він отримує, про що свідчать зворотні відправлення про вручення судової повістки. Причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не надходило. З огляду на положення ст.128 ЦПК України, він вважається таким, що належним чином сповіщений про день і час розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ухвали суду від 18.05.2022 року суд постановив провести заочний розгляд даної цивільної справи. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 лютого 2020 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2020 та внесено відповідний актовий запис за №5 (а.с.12) Від шлюбу сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Гребінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.09.2020 року, актовий запис №90 (а.с.13). [PERSON] є матір`ю: неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим 24.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області та повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 16.01.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції (а.с. 14, 15). З даних акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 26.01.2022 вбачається, що позивачка [PERSON] проживає разом з своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в найманому будинку, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вийшла з декрету та змушена працювати, щоб утримувати родину. Працює позмінно, на час перебування на роботі дітей допомагає доглядати мама. Батько молодшої доньки [PERSON] , зі слів [PERSON] , [PERSON] залишив родину у серпні 2021 року, не телефонує, грошей на утримання дитини не дає, у вихованні не допомагає. Для дитини створені належні матеріально-побутові умови для виховання та розвитку (а.с.65). Як вбачається з відповіді служби у справах дітей виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 01-35/9 від 31.01.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає, місце фактичного проживання вказаного громадянина невідомо (а.с. 66). Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області № 44 від 14.04.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 62, 63-64). Щодо розірвання шлюбу. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За приписами частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо визначення місця проживання дитини. Приписами ст. 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що висновок має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області № 44 від 14.04.2022, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Також у вказаному висновку зазначено, що умови проживання позивачки є належними для проживання дитини. Вказано, що батько малолітньої [PERSON] , зі слів [PERSON] , залишив родину у серпні 2021 року, матеріально дитину не утримує, не спілкується з родиною. Лілія Борисівна, щоб утримувати родину вийшла з декретної відпустки на роботу, з дітьми їй допомагає мама. Для дитини створені належні матеріально-побутові умови. У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів с. 3 Конвенції ООН про права дитини (конвенцію ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ (798-12) від 27.02.1991 р. дата підписання Україною: 21 лютого 1990 року, набуття чинності для України: 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи те, що стороною відповідача, не надано відзив щодо даних позовних вимог, а з висновку органу опіки та піклування вбачається, що [PERSON] з родиною не спілкується, не приймає участі в матеріальному забезпеченні малолітньої дитини, не займається її вихованням, суд вирішуючи дану позовну вимогу, приймає до уваги вищенаведені обставини та вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження понесення позивачем витрар на оплату судового збору в сумі 1816,00 грн. надано відповідні квитанції (а.с.1,2). На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. позивачем надано договір про надання правової допомоги №б/н від 15.11.2021, укладеного з адвокатом Юрченком С.Л. (а.с.5); ордер №215974 на надання правової допомоги (а.с.6); квитанцію №б/н від 25.11.2021 про прийняття коштів від [PERSON] за надання правової допомоги в розмірі 2000,00 грн. (а.с.16). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача [PERSON] на професійну правову допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2000 грн., оскільки саме на цю суму підтверджується доказами надання адвокатом правничих послуг у справі. Витрати на професійну правову допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. З урахуванням викладеного, суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1816 грн. 00 коп. та витрати за надану правничу допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Outcome: approved