Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ - КООП» (далі за текстом - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП»), [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2020 приблизно о 21 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ TF699Р», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись правою смугою руху на вул. Живова в м. Тернополі у напрямку перехрестя вулиць Живова та Шептицького зі швидкістю 43-45 км/год та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений поблизу ресторану «Три Миколи» на вул. Живова, не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. У цей час на вказаний пішохідний перехід у темпі спокійного кроку вийшла пішохід [PERSON] , яка проходила проїзну частину дорогу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «ЗАЗ TF699Р», реєстраційний номер [NUMBER] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода [PERSON] , водій [PERSON] в порушення вимог п. 18.1 ПДР України не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на [PERSON] передньою частиною автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди у [PERSON] діагностовано закритий уламковий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки та проведено оперативне втручання - відкриту репозицію, що у сукупності свідчить про спричинення позивачу середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке перебуває у причинному зв`язку з порушенням водієм [PERSON] вимог п. 18.1. ПДР України. При цьому цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» згідно зі страхувальним полісом серії ЕР № 111041677 від 28.04.2020. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020210010002390 від 10.02.2020 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2021 у справі № 607/3554/21 закрито вказане кримінальне провадження відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого [PERSON] . Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] та АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишений без розгляду. Арешт, накладений на автомобіль марки «ЗАЗ TF699Р», реєстраційний номер [NUMBER] , скасований та транспортний засіб повернутий [PERSON] . При цьому у зв`язку із перебуванням позивача на стаціонарному лікуванні з 09.12.2020 до 04.01.2021 з діагнозом «Закритий уламковий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням відламків. (АО Classification - 11D1) (Операція 23.12.2020 - відкрита репозиція з МОС пластиною типу PHILOS). Забій медіальної поверхні правої гомілки. Підшкірна гематома правої гомілки. Підшкірна гематома потиличної ділянки. Варикозна хвороба н/кінцівки. Поверхневий тромбофлебіт (гомілковий сегмент) ХВН 2 ст Гострий флєботромбоз правої н/кінцівки (гомілковий сегмент)» позивач понесла витрати на лікування у сумі 27826,50 грн. Також внаслідок ДТП позивачу завдана і моральна шкода, оскільки позивач втратила інтерес до життя, у неї зламана рука, яка не функціонує, як раніше, та завдає позивачеві фізичного болю. Позивач відчуває головний біль, безсоння, коло її спілкування звузилось. Репутація позивача також погіршилась і позивач відчуває зверхнє ставлення від оточуючих. Також позивач змушена була звільнитись і не може більше працевлаштуватись. Розмір грошової компенсації за завдану моральну шкоду позивач розрахувала за методикою професора Ерделевського А.М. і визначила, що такий розмір становить 189000 грн. Однак позивач вважає, що достатнім буде відшкодування цієї шкоди у розмірі 100000 грн. Позивач вважає, що шкода, завдана їй унаслідок протиправних дій [PERSON] , має бути відшкодована у солідарному порядку страховиком [PERSON] - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», а також спадкоємцем [PERSON] - його матір`ю [PERSON] . За таких підстав відповідно до ст. 23, 1194 ЦК України та ст. 22, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути солідарно з АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» та [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування завданої за лікування матеріальної шкоди у сумі 27826,50 грн та грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 100000 грн. 15.02.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області представник відповідача [PERSON] - адвокат Гриців О.Я. подала відзив, у якому позов не визнала та просила у задоволенні позову в частині заявлених вимог до [PERSON] відмовити. Відзив мотивований тим, що, на думку представника відповідача, позивач не надала доказів того, що саме [PERSON] є спадкоємицею померлого [PERSON] , прийняла спадщину після смерті останнього, а вартість майна, прийнятого спадкоємцем, є такою що відповідає сумі боргу або перевищує її. При цьому спадкова справа після смерті [PERSON] не реєструвалась, а останньому за життя не належало майно, яке є предметом спадщини. Крім цього, ч. 2 ст. 1231 ЦК України визначає, що до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Адвокат вважає, що оскільки за життя [PERSON] не було прийнято рішення про стягнення з останнього на користь [PERSON] грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, то така компенсація не може стягуватися на користь позивача і зі спадкоємця [PERSON] . Також представник відповідача зазначає, що позивач позбавлена права вимоги до спадкоємців [PERSON] з підстав спливу визначених ст. 1281 ЦК України строків. Також адвокат вважає необґрунтованим розмір шкоди, про відшкодування якої заявляє позивач. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.04.2022, постановленою у судовому засіданні під головуванням судді Черніцької І.М. та занесеною до протоколу судового засідання, ухвалено долучити відзив до матеріалів справи. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.05.2022, постановленою у судовому засіданні під головуванням судді Марциновської І.В. та занесеною до протоколу судового засідання, з урахуванням думки учасників справи постановлено усі процесуальні дії, вчинені попереднім складом суду, вважати, такими, що вчинені і цим складом суду. З урахуванням викладеного заперечення, викладені у відзиві, та додані до відзиву докази мають враховуватися судом під час прийняття рішення у цій справі. Також 06.06.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач подала відповідь на відзив. Відповідно до ч. 3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 4, 5 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються, зокрема документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Крім цього, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом (ч. 4 ст. 179 ЦПК України). Так, в ухвалі про відкриття провадження суд встановив позивачу строк 10 днів з дня отримання копії відзиву для подання відповіді на відзив. При поданні відзиву представник відповідача долучив копію фіскального чеку від 15.02.2022 про направлення позивачеві копії цього відзиву. Разом з тим у відповіді на відзив позивач не зазначила дату отримання копії відзиву та не надала суду докази на підтвердження цих обставин. У судовому засіданні представник позивача не заперечувала, що строк подання відповіді на відзив позивачем пропущений, однак зазначила, що підставою цього стало введення в Україні воєнного стану. Просила поновити пропущений строк. Представник відповідача заперечував проти поновлення цього строку. При цьому до відповіді на відзив позивач не долучила докази направлення копії відповіді на відзив іншим учасникам справи. У судовому засіданні представник позивача вказала, що копія відповіді на відзив була вручена представнику відповідача [PERSON] - Світлику О.М. переч початком засідання, а відповідачу АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» така копія направлена засобами електронного зв`язку. Однак доказів на підтвердження цих обставин представник позивача не надала. За таких підстав суд доходить висновку про відсутність правових підстав для прийняття до розгляду відповіді на відзив та долучених до неї доказів та вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами. 21.09.2021 відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання на 19.10.2021 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. 19.10.2021 підготовче засідання відкладене на 24.11.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи. 24.11.2021 підготовче засідання відкладене на 22.12.2021 у зв`язку з неявкою учасників справи. 22.12.2021 підготовче засідання не проводилось у зв`язку із перебуванням головуючої судді Черніцької І.М. на лікарняному. Підготовче засідання відкладене на 01.02.2022. 01.02.2022 підготовче засідання відкладене на 03.03.2022 у зв`язку з неявкою позивача та її представника. 03.03.2021 підготовче засідання не проводилось у зв`язку із перебуванням головуючої судді Черніцької І.М. у відпустці. Підготовче засідання відкладене на 11.04.2022. 11.04.2022 підготовче засідання відкладене на 06.05.2022. 28.04.2022 справа прийнята до провадження судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновської І.В., призначено підготовче засідання на 06.05.2022. 06.05.2022 відмовлено у клопотанні позивача про залучення співвідповідачем Моторно-транспортного бюро України та закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2022. У судовому засіданні 01.06.2022 представник позивача [PERSON] - адвокат Трачук З.І. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Зазначила, що належним відповідачем у позові про відшкодування завданої [PERSON] шкоди є його мати [PERSON] , оскільки саме вона є спадкоємцем після смерті сина та на момент його смерті проживала разом з ним і прийняла спадщину у визначеному законом порядку. Зазначила, що не обізнана про наявність чи відсутність чинних заповітів, складених спадкодавцем [PERSON] . Не заперечувала, що нерухоме та цінне рухоме майно, яке могло б входити до складу спадщини після смерті [PERSON] , відсутнє. Не могла надати відповідь, у якому розмірі може відповідати [PERSON] за зобов`язаннями померлого сина. Не заперечувала, що власником автомобіля, який був арештований в межах кримінального провадження та арешт на який потім був скасований, був не сам [PERSON] , а його батько. Повідомила, що зверталась до відповідача АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» із відповідними запитами для встановлення суми страхового відшкодування, зазначеної у страховому договорі, однак відповідь на запит не отримала. Не заперечувала, що докази на підтвердження такого звернення суду не надала. Зазначила, що вважає, що страхова компанія має відповідати у межах суми страхового відшкодування, яке, на думку представника позивача, становить 130000 грн. У судовому засіданні 01.06.2022 представник відповідача [PERSON] - адвокат Світлик О.М. позов в частині заявлених до [PERSON] вимог не визнав з підстав, викладених у відзиві, та просив у позові в цій частині відмовити. Пояснив, що [PERSON] не приймала спадщину після смерті сина [PERSON] та в останнього за життя було відсутнє майно, яке могло б увійти до складу спадщини. Вказав, що позивач могла сама звернутися до нотаріуса із заявою про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON] як кредитор померлого, однак такі дії позивачем вчинені не були. Зробив усну заяву про те, що докази на підтвердження понесених відповідачем [PERSON] судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. У судове засідання 01.06.2022 позивач [PERSON] не з`явилася, однак бере участь у судовому процесі через представника адвоката Трачук З.І. У судове засідання 01.06.2022 відповідач [PERSON] не з`явилася, однак бере участь у судовому процесі через представника адвоката Світлика О.М. У судове засідання 01.06.2022 відповідач Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ - КООП», належним чином повідомлений про дату, час та місце цього засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, явку уповноваженого представника не забезпечив. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Указане відповідно до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.07.2021, постановленою у справі № 607/3554/21, закрито кримінальне провадження № 12020210010002390, що було внесене до ЄРДР 10.12.2020 відносно [PERSON] за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із смертю обвинуваченого. Цивільний позов потерпілої [PERSON] до обвинуваченого [PERSON] та АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди залишено без розгляду. Дана ухвала суду набрала законної сили 19.07.2021 (а.с. 68-69). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ухвала суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, в ухвалі суду від 09.07.2021 зазначено, що згідно з обвинувальним актом 09.12.2020 приблизно о 21 год. 00 хв. водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ TF699Р», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись правою смугою руху на вул. Живова в м. Тернополі у напрямку перехрестя вулиць Живова та Шептицького зі швидкістю 43-45 км/год та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який встановлений поблизу ресторану «Три Миколи» на вул. Живова, не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001. У цей час на вказаний пішохідний перехід у темпі спокійного кроку вийшла пішохід [PERSON] , яка проходила проїзну частину дорогу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «ЗАЗ TF699Р», реєстраційний номер [NUMBER] . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода [PERSON] , водій [PERSON] в порушення вимог п. 18.1 ПДР України не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної його зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, а вчинив наїзд на [PERSON] передньою частиною автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди у [PERSON] діагностовано закритий уламковий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки та проведено оперативне втручання - відкриту репозицію, що у сукупності свідчить про спричинення позивачу середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке перебуває у причинному зв`язку з порушенням водієм [PERSON] вимог п. 18.1. ПДР України. Тим самим встановлено достатність доказів для обвинувачення [PERSON] в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення [PERSON] Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, доказуванню не підлягають. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що унаслідок протиправних дій [PERSON] позивачеві завдана матеріальна шкода у виді понесених на лікування витрат у сумі 27826,50 грн, а також моральна шкода, розмір якої позивач визначила у сумі 100000 грн. Позивач вважає, що така шкода має бути відшкодована у солідарному порядку страховиком [PERSON] - АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», а також спадкоємцем [PERSON] - його матір`ю [PERSON] . На підтвердження обов`язку відшкодувати завдану шкоду відповідачем АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» позивач надала копію повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди від 24.02.2021 (а.с. 8). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (ст. 23 Закону). Пункт 33.1 ст. 33 Закону визначає, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (п. 37.2 ст. 37 Закону) Відтак законодавець визначив чіткий алгоритм дій, які повинна вчинити потерпіла особа для отримання страхового відшкодування унаслідок завдання їй шкоди власником наземного транспортного засобу. При цьому потерпілий має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія забезпеченого транспортного засобу. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.07.2019 у справі № 501/212/17. Разом з тим за змістом ст. 17 Закону, ст. 981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмовій формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Разом з тим, як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем в обґрунтування розміру невиплаченого йому відповідачем АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» страхового відшкодування покладено виключно вказане вище повідомлення від потерпілої особи. Доказів того, що позивач зверталась до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та що у задоволенні такої заяви відповідачем відмолено, позивач суду не надала. Так само суду не надано доказів розміру страхової суми, яка зазначена в договорі страхування, укладеному між власником застрахованого транспортного засобу та страхувальником. При цьому під час підготовчого засідання суд з`ясовував у представника позивача, чи у повній мірі остання розуміє, які саме обставини підлягають доказуванню у цій справі і чи усі докази сторона позивача подала на підтвердження цих обставин. На таке запитання суду представник позивача надала ствердну відповідь. Заяв чи клопотань, у тому числі і про витребування доказів, адвокат не подавала. Так само представник позивача не надала доказів того, що самостійно зверталася до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП» з вимогою надати копії матеріалів страхової справи з метою довести суду обставини щодо звернення позивача до відповідача із заявою про страхове відшкодування, відмови відповідача у такому відшкодуванні та суми страхового відшкодування, зазначеної у полісі. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач не довела належними та достатніми доказами дотримання позивачем процедури виплати страхового відшкодування та невизнання відповідачем права позивача на таке відшкодування. Приймаючи до уваги, що самостійне визначення судом належного розміру страхового відшкодування з наявних матеріалів справи не вбачається за можливе, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленої позивачем вимоги до відповідача АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ - КООП», а відтак і про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] суд зазначає таке. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 2, 4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. До спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Відтак при розгляді справ про спадкування обов`язку відшкодувати шкоду суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи входить завдана спадкодавцем шкода до складу спадщини; обсяг та вартість спадкового майна, з якого може бути відшкодована така шкода. Так, згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 67). При цьому з копії витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 68458436 від 09.02.2022 вбачається, що інформація про спадкові справи після смерті [PERSON] у реєстрі відсутня (а.с. 71). Указане також підтверджується копією довідки приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Вовк Т.В. № 1/02-14 від 09.02.2022 (а.с. 70). Указане спростовує доводи позивача, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем після смерті її сина [PERSON] та прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Так само суд відхиляє доводи позивача, що такі обставини можливо встановити зі змісту ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 09.07.2021 у справі № 607/3554/21, оскільки за змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала в цій частині преюдиціального значення для даної справи не має. При цьому з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 298474960 від 08.02.2022 вбачається відсутність будь-якого нерухомого майна зареєстрованого за [PERSON] (а.с. 72). Так само і відповідно до копії відповіді на запит, наданої регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області за № 31/19-Г16а.з від 10.02.2022, станом на 10.02.2022 за [PERSON] транспортні засоби в територіальних сервісних центрах МВС не зареєстровані (а.с. 92). При цьому автомобіль, яким керував [PERSON] під час ДТП, на праві власності належить [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 74). Указані обставини також визнавались і не заперечувались у судовому засіданні учасниками справи. Більше того доказів того, що за життя [PERSON] судом було прийняте рішення про відшкодування [PERSON] завданої [PERSON] моральної шкоди, позивач суду не надала. Відтак з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] та успадкувала обов`язок відшкодувати позивачеві майнову та моральну шкоду, завдану спадкодавцем. Так само позивачем не доведено, що вартість успадкованого [PERSON] рухомого та нерухомого майна є такою, що дозволяє відшкодувати повністю чи частково шкоду, про відшкодування якої заявляє позивач. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що представник відповідача [PERSON] - адвокат Світлик О.М. до закінчення судових дебатів зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, які сплатила відповідач у зв`язку з розглядом цієї справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне згідно зі ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Outcome: dismissed