Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання дружини під час вагітності. В обґрунтуванні своїх позовних вимог покликається на те, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 17 лютого 2018 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №193. Від даного подружнього життя [INFO] у них народився син - [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, через постійні сварки та конфлікти, вони втратили почуття поваги та любові один до одного. З 09 травня 2021 року вона разом із сином проживає окремо, за адресою: [ADDRESS] , відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина перебуває на її повному утриманні, відповідач не цікавиться життям сина та його здоров"ям, та не допомагає їй матеріально утримувати сина. Перебуваючи у шлюбі з [PERSON] вона завагітніла, на даний час термін її вагітності складає 12-13 тижнів, що підтверджується висновком №493 ЦЛКК КНП ЯРР ЛО «Яворівської центральної районної лікарні» від 15.07.2021 року, та іншими медичними документами. Звертає увагу суду на те, що її чоловік інших дітей на утриманні не має, працює програмістом на дому та отримує заробітню плату від іноземних замовників, яка становить приблизно 50-80 тисяч гривень в місяць, а їй одній важко утримувати себе та неповнолітного сина. Просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , на її користь аліменти на її утримання під час вагітності, у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судових засіданнях 01.09.2021 позивач позовні вимоги підтримала. Просила позовні вимоги задовольнити. В судових засідання 16.12.2021, 23.02.2022, 05.05.2022 її представник заявлені вимоги підтримав. В подальшому, в судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача - адвокат Галько Р.В. скерував на адресу суду заяву, у якій просить справу слухати у відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції 16.12.2021 та 23.02.2022 позовні вимоги визнав частково, в подальшому в судові засідання не з`явився, на адресу суду надіслав відзив, з якого слідує, що сторона відповідача позовні вимоги визнає частково. В обгрунтування відзиву покликається на те, що викладене в позовній заяві не відповідає дійсності, оскільки, до часу подання позову він виконував свої обов`язки щодо утримання дитини та позивачки, що підтверджується відповідними доказами, а саме, квитанціями про перерахування грошових коштів позивачу, в період з червня 2021 року по серпень 2021 року, він перерахував позивачу грошові кошти на загальну суму 14467грн 37коп, а саме у червні 7030грн 16коп, (02.06.2021 р. - 37,02 доларів США, що в еквіваленті 1000 грн, 09.06.2021 -1005,03 грн, 10.06.2021 р. - 4020,10 грн., 17.06.2021 р. -1005,03 грн), у липні 3216,09 грн. (10.07.2021 р. - 1206.03 грн, 17.07.2021 р. - 1005,03 грн, 25.07.2021 р. - 1005,03 грн), у серпні 4221,12 грн. (02.08.2021 р. - 1206,03 грн, 10.08.2021 р. - 1005,03 грн, 16.08.2021 р. - 1005,03 грн, 03.08.2021 р. - 1005,03 грн), тобто в середньому по 4489,12 грн, на місяць, що підтверджується квитанціями, які долучені до матеріалами справи. Також у травні 2021 року, вже після того, як вони стали проживати окремо, він перерахував позивачці 147,54 доларів США, що в еквіваленті складає 4000грн (24.05.2021 року - 73,77 доларів США, що в еквіваленті складає 2000грн, 29.05.2021 року - 73,77 доларів США, що в еквіваленті складає 2000гри). Про вагітність позивачки він не знав, у нього є сумніви що це його дитина, оскільки з лютого місяця 2021 року вони з позивачкою проживали в різних кімнатах, не підтримували подружніх відносин, відтак, йому незрозуміло за яких обставин позивачка могла завагітніти. Він завжди відносився до позивачки як до своєї коханої дружини та матері їхньої дитини, тому безпідставно позивачка покликається на те, що він постійно ображав та відносився з неповагою до неї. Позивачка ніколи не працювала. Він залишив їй спільно придбаний автомобіль, що б вона могла возити дитину та безперешкодно пересуватися. Забезпечував її з дитиною одягом, їжею та вони разом періодично відпочивали. Крім цього, зазначив, що його фактичний заробіток становить 7000 - 8000 грн на місяць, з яких більш 4000 грн він перераховує позивачці на утримання дитини, більше 2000 грн витрачає на комунальні послуги (у літній період), а решту на їжу. Він повністю підтримує позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки, оскільки усвідомлює, що він повинен утримувати свою дитину. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 3000грн, вважає, такі вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні таких відмовити. З урахуванням наданих пояснень, дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з п. 4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Беручи до уваги роз`яснення п. п. 17, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано 17 лютого 2018 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №193. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 липня 2021 року, виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Згідно довідки №12248 від 12.03.2019 року про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки №12251 від 12.03.2019 року про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради Луганської області [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №4641-1463623-2018, наданий Яворівським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі сином [PERSON] . Відповідно до висновку №493 протокол №72 засідання ЦЛКК КНП ЯРР ЛО «Яворівська центральна районна лікарня» від 15.07.2021 року, [PERSON] , 1997 року народження вагітна 12-13 тижнів. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 січня 2022 року, виданого Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), [PERSON] народився [INFO] . Його батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З акту №2 встановлення місця проживання від 02 лютого 2022року, складеного [PERSON] , [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді, наданої головного управління ДПС у Луганській області Державної податкової служби України №395/5/12-32-52-08 від 19.01.2022року, стосовно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), в період з 01.01.2021 по 01.10.2021, ФОП [PERSON] надав до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи тільки за 1-й квартал 2021 року. Згідно даних ІТС «Податковий блок» податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за півріччя 2021 року та три квартали 2021 року відсутні. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває. Статтею 182 СК України передбачено, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про державний бюджет України на 2022 рік», а саме статтею 7 встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 84 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, та те, що інших стягнень за виконавчими листами у відповідача не має, суд вважає, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дитиною повноліття, будуть необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини та покращить належні умови його життя. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на утримання дружини під час вагітності, суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки він є особою працездатного віку, стягнень за іншими виконавчими листами немає, інвалідом не являється, а відтак, такі слід задовольнити частково з врахуванням встановленого у 2022 році прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у відповідності до Закону України Про державний бюджет України на 2022 рік, у твердій грошовій сумі в розмірі 2481гривні, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною трьохрічного віку. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З відповідача на підставі ст.141 ЦПК України в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908грн за вимоги про стягнення аліментів, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору при подачі позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial