Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

23.02.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Просила визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] мінітрактор марки SHIFENG SF . Визнати за нею право власності на 1/2 частину мінітрактор марки SHIFENG SF. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину мінітрактор марки SHIFENG SF. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що12.03.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб 03.11.2021 року був розірваний рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, яке набрало законної сили. За час спільного проживання, перебуваючи з відповідачем в шлюбі у березня 2019 року вони придбали мінітрактор марки SHIFENG SF 24,5 кінських сил за кошти які змогли накопичити на банківських рахунках за період спільного проживання у шлюбі, сплативши за нього 98\~000 грн. Зазначений вище мінітрактор був зареєстрований на ім`я відповідача по справі [PERSON] . Оскільки право власності на спільний трактор зареєстровано лише за відповідачем, який уникає позасудового вирішення даного майнового спору, просила визнати мінітрактор спільною сумісною власністю подружжя та право власності на вказаний мінітрактор в рівних частинах по 1/2 частки за кожним з подружжя. Ухвалою судді від 12.04.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше засідання, відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору за подання заяви до ухвалення судового рішення. 02.05.2022 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на мінітрактор SHIFENG SF 244, 2018 року випуску, заводський номер [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] видано 29.03.2019, номерний знак [NUMBER] та заборону будь-яким особам, у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо даного рухомого майна. Відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору за подання заяви до ухвалення судового рішення. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, оскільки частина коштів за які був придбаний трактор є коштами які вони накопичували в період проживання з відповідачем у шлюбі, в тому числі які вона отримала від продажу будинку який належав її матері. На даний час відповідач позбавив її можливості проживати в належному останньому житловому будинку,тому вона винаймає житло і перебуває в важкому матеріальному стані. Їй нічого невідомо про підстави та обставини передачі відповідачем її дочці коштів в період їх спільного проживання сім`єю. Представник позивача, адвокат Ковердяєва Л.В. підтримала позовні вимоги, просила визнати мінітрактор марки SHIFENG SF спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за кожним з подружжя право власності на Ѕ його частину. Стверджувала, що кошти подружжя, в тому числі позивач накопичували на депозитних банківських рахунках, які з метою придбання мінітрактора, були зняті та в березні 2019 року витрачені на його придбання. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував, що Ѕ частина мінітрактора належить позивачці, так як він був придбаний ним та позивачкою в 2019 році в період перебування у шлюбі. Разом з тим вважає, що частину вартості трактора відшкодував позивачці, оскільки передав дочці останнього кошти на придбання квартири в сумі 28400 гривень. Точний час передачі коштів не пам`ятає, однак не заперечує, що це було до розірвання шлюбу з позивачкою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 12 березня 2013 року до листопада 2021 року [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали спільно однією сім`єю, були зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні та даними, в паспорті громадянина України [PERSON] серія/номер [NUMBER] та в паспорті громадянина України [PERSON] , серія/номер [NUMBER] . Згідно інформації Головного Управління Держпродспоживслужби в Полтавській області за [PERSON] [INFO] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , зареєстрований мінітрактор SHIFENG SF 244, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] заводський номер [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] видане 29.03.2019. Відповідно до частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зазначена правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що спірне майно набуте у шлюбі за спільні кошти є спільною сумісною власністю подружжя, тобто спірний мінітрактор є спільною сумісною власністю подружжя - сторін по справі. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано будь яких доказів які підтверджують передання грошових кошів позивачці в рахунок відшкодування належної їй частки мінітрактора SHIFENG SF, що є майном подружжя набутим в період шлюбу. Більше того відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував обставин набуття у власність мінітрактора вказаних у позовній заяві. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки спірний\~мінітрактора SHIFENG\~SF\~244,\~був придбаний\~в період\~шлюбу,\~тому суд\~вважає за\~можливе в\~межах заявлених\~позовних вимог визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] мінітрактор марки SHIFENG SF, 2018 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер двигуна [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , свідоцтво [NUMBER] видано 29.03.2019. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаного мінітрактора, залишивши у власності [PERSON] 1/2 частину мінітрактор марки SHIFENG SF. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в зв`язку\~ззадоволенням позову, судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову ( сплата якого відстрочена позивачу судом до ухвалення судового рішення (а.с.22,45) в сумі 3473 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved