Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-22 00:00:00

24 вересня 2022 року позивач Кредитна спілка «Станіславська» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 26 жовтня 2018 року між Кредитною спілкою «Станіславська» і [PERSON] був укладений договір № 182пш у сумі 16\~000,00 грн. Строк користування кредитом за даним договором становить 36 місяців, розпочинається з 26 жовтня 2018 року і закінчується 26 жовтня 2021 року. Проценти за користування кредитом встановлюються у розмірі 49,5% процентів річних. Кредитодавець нараховує проценти за користування кредитом за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році), а Позичальник сплачує ці проценти щомісячно не пізніше 25 числа кожного місяця. Нарахування процентів Кредитодавцем здійснюється за фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання Позичальником кредиту. Нарахування процентів та їх сплата здійснюється до моменту фактичного і повного повернення кредиту. Строк дії договору становить 36 місяців. В забезпечення виконання вказаного договору були укладені договори поруки від 26 жовтня 2018 року з [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до умов договору поруки, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зобов`язуються перед позивачем відповідати усім своїм майном по зобов`язанням відповідача [PERSON] , які випливають з кредитного договору від 26 жовтня 2018 року № 182пш. Згідно умов договору поруки, порука припиняється після 26 жовтня 2028 року. Внаслідок невиконання відповідачами умов зобов`язань за договором від 26 жовтня 2018 року № 182пш виникла заборгованість. Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача поточну заборгованість за кредитним договором № 182 пш від 26 жовтня 2018 року станом на 15 вересня 2021 року в розмірі у сумі 14312,06 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом за період з 13 лютого 2019 року по 15 вересня 2021 року в розмірі 12959,60 грн, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою суду від 23 жовтня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 жовтня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. У даній заяві представник позивача просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача поточну заборгованість за кредитним договором № 182 пш від 26 жовтня 2018 року станом на 26 жовтня 2021 року в розмірі 15959,89 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом, нарахованих в період з 13 лютого 2019 року по 26 жовтня 2021 року, в розмірі 13826,22 грн та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (а.с.41-42). Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте до суду подано заяву, в якій представник позивача просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, відповідачі викликалися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідачів не надійшло. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилися в судове засідання без поважних причин та не повідомили про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подали, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 23 травня 2022 року прийнята ухвала.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2018 року укладений договір про споживчий кредит № 182пш між Кредитною спілкою «Станіславська», Кредитодавцем, та [PERSON] , Позичальником, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 16\~000,00 грн, а Позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше закінчення строку, встановленого у пункті 1.2 цього договору, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у порядку, передбаченому цим Договором. Строк користування кредитом становить 36 місяців, розпочинається з 26 жовтня 2018 року і закінчується 26 жовтня 2021 року. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 62,43 % річних (а.с.5-8). 26 жовтня 2018 року між Кредитною спілкою «Станіславська», Кредитором, та [PERSON] , Поручителем, укладений договір поруки, згідно якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати усім своїм майном по зобов`язаннях [PERSON] , Боржника, які виникають з кредитного договору № 182пш від 26 жовтня 2018 року (а.с.9). 26 жовтня 2018 року між Кредитною спілкою «Станіславська», Кредитором, та [PERSON] , Поручителем, укладений договір поруки, за яким Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати усім своїм майном по зобов`язаннях [PERSON] , Боржника, які виникають з кредитного договору № 182пш від 26 жовтня 2018 року (а.с.10). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 1 частини другої\~статті 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою-другою\~статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої-другої\~статті 207 Цивільного кодексу України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено частиною першою\~статті 1048 Цивільного кодексу України \~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин в силу частини другої\~статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач та відповідач 1 [PERSON] , підписавши 26 жовтня 2018 року договір про споживчий кредит №182пш, обумовили усі умови укладеного договору. Позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу 1 кредит. За змістом частини першої\~статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частиною першою\~статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до частини першої-другої\~статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до позичальника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до частини першої статті 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов`язку боржників /солідарних боржників/ кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов`язань визначено\~статтею 526 Цивільного кодексу України. Так, у\~частині першій статті 526 Цивільного кодексу України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша\~статті 527 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України). Як встановлено судом,\~\~відповідач 1 [PERSON] неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про споживчий кредит № 182 пш від 26 жовтня 2018 року у зв`язку з чим заборгованість за даним договором складає 15959,89 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом, нарахованих в період з 13 лютого 2019 року по 26 жовтня 2021 року, - 13826,22 грн, усього на загальну суму 29786,11 грн. Відповідно до частин першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідачами у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором про споживчий кредит № 182 пш від 26 жовтня 2018 року. Розмір заборгованості відповідачами не спростований. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості з укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачами суду не подано. Відповідно до вимог частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорюють наявних підстав для стягнення грошової суми. Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що у разі порушення боржником, відповідачем 1, зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі, відповідач 2 та відповідач 3, відповідають перед кредитором, позивачем, як солідарні боржники, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення № 1151 від 15 вересня 2021 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2270,00 грн (а.с. 4). Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн в рівних частинах, тобто по 756,70 грн з кожного. На підставі викладеного, відповідно до статей 526, 527, 530, 546, 610-612, 626, 628, 633, 364, 636, 1048, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved