Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

В грудні 2021 року позивач Державне підприємство «Білоцерківське лісове господарство» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про стягнення збитків, мотивуючи наступним. 16.10.2021 року в адміністративних межах Фурсівської сільської ОТГ Білоцерківського району Київської області, був затриманий [PERSON] , який скоїв самовільну порубку 1 дерева породи ясен (вітровальний) в квартал 61, виділ 28 Білоцерківського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство», в особі провідного інженера з охорони та захисту лісу Хоменка О.Ю., відносно [PERSON] був складений протокол № 000044 від 16.10.2021 року за ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За наслідками розгляду протоколу № 000044 про адміністративне правопорушення від 16.10.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Вищевказані документи було вручено гр. [PERSON] особисто під підпис. Загальний розмір завданої Відповідачем шкоди загалом склав 7650,95 грн., розрахунок здійснено Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» з урахуванням Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкоджень дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 (зі змінами) та підтверджено копіями польової перелікової відомості, розрахунком шкоди, що додаються до позовної заяви. Завдана внаслідок порушення лісового законодавства шкода Відповідачем відшкодована не була. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону; відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (частина перша, пункт 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України). Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. З огляду на наведене, матеріальна шкода в розмірі 7650,95 грн., заподіяна внаслідок знищення (порубки) одного дерева породи ясен неправомірними діями Відповідача, вартість якого у вчиненні зазначених дій доведена згаданою вище постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за статтею 65 КУпАП від 18.10.2021 № 000044, тому між протиправною поведінкою Відповідача та заподіяною внаслідок порушення лісового законодавства шкодою наявний причинний зв`язок. Просили суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Балашов Саратовської області, РРФСР, зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП: невідомий, на користь Фурсівської сільської ОТГ Білоцерківського району Київської області (вул. Ярослава Мудрого, 48, с. Фурси, Білоцерківський район, Київська обл., 09150; код ЄДРПОУ: 04363225; розрахунковий рахунок № UA938999980333189331000010740 Казначейство України, код класифікації доходів бюджету: 24062100, код ЄДРПОУ: отримувача 38009832) грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього середовища, у розмірі 7650,95 гривень та стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Балашов Саратовської області, РРФСР, зареєстрованого по [ADDRESS] , РНОКПП: невідомий, на користь Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство», місцезнаходження: м. Біла Церква, вул. Січневий прорив, 63, Київської області, код ЄДРПОУ: 00992119, розрахунковий рахунок № [NUMBER] в АТ «Райффайзен банк Аваль» у м. Києві, МФО: 380805, судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2270,00 грн. ( а. с. 1-4 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 22 ) та матеріали справи передані для розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 31 грудня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 27 ). 18 січня 2022 року за вх. № 2109 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 30 ). З вказаної інформації вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. Ухвалою судді 19 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання у справі на 16.02.2022 року ( а. с. 31-32 ). Розгляд справи декілька разів відкладався, здебільшого за клопотаннями позивача ( а. с. 41, 73 ), останнього разу розгляд справи було відкладено на 18 травня 2022 року ( а. с. 74 ). В судовому засіданні представник позивача Калікіна Г.К., яка діє на підставі довіреності та Наказу № 101-К від 01.06.2021 року підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові та просила вимоги ДП «Білоцерківське лісове господарство» задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 16.10.2021 року в адміністративних межах Фурсівської сільської ОТГ Білоцерківського району Київської області, був затриманий [PERSON] , який скоїв самовільну порубку 1 дерева породи ясен (вітровальний) в квартал 61, виділ 28 Білоцерківського лісництва Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство». Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство», в особі провідного інженера з охорони та захисту лісу Хоменка О.Ю., відносно [PERSON] був складений протокол № 000044 від 16.10.2021 року за ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( а. с. 6 ). За наслідками розгляду протоколу № 000044 про адміністративне правопорушення від 16.10.2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. ( а. с. 7 ). Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення № 000044 від 18.10.2021 року була вручена [PERSON] особисто під підпис. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не спростував, а навпаки підтвердив, що таку постанову він отримав та на вказаній постанові міститься його підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Встановлено, що загальний розмір завданої відповідачем шкоди склав 7650,95 грн., розрахунок здійснено Державним підприємством «Білоцерківське лісове господарство» з урахуванням Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкоджень дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 (зі змінами) та підтверджено копіями польової перелікової відомості, розрахунком шкоди ( а. с. 8-13 ). Завдана внаслідок порушення лісового законодавства шкода відповідачем відшкодована не була, що підтверджено в судовому засіданні останнім. Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, позивача вважає, що шкода заподіяна відповідачем незаконною вирубкою дерева повинна бути стягнута судовим рішенням, оскільки останній ухиляється від її добровільної сплати. Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Згідно із ст. 7 Лісового кодексу України, ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. Відповідно до ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону. Згідно пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування. За планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування земельні ділянки в кварталі 61, виділ 28 відносяться до земель лісогосподарського призначення і в цілому є землями державного лісового фонду. Окрім того, право позивача на користування земельними лісовими ділянками підтверджується Розпорядженням Білоцерківської РДА № 80 від 21.03.2005 року, Проектом організації та розвитку лісового господарства ДП «Білоцерківське лісове господарство» Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства ( а. с. 1-13, 14 ). Згідно зі статтею 24 Лісового кодексу України права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами; збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону. Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону; відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників (частина перша, пункт 1 частини другої статті 105 Лісового кодексу України). Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Аналогічно приписами статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність; застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України; шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. У відповідності до ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки. Згідно із ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, за якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За роз`ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди слід довести такі факти як: неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх цих умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди; відсутність хоча б з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. При цьому у їх правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність протиправність (незаконність) поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях ( діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди. Аналогічна позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 364/1080/16-ц. Оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, яке виразилося у здійсненні незаконної порубки одного дерева породи ясен ( вітровальний ), притягнуто останнього до адміністративної відповідальності, про що було складено постанову 000044 від 18.10.2021 року, та своїми діями відповідачем заподіяно шкоди, то вимоги позивача про стягнення з відповідача заподіяної шкоди є цілком обґрунтованими. В свою чергу, з боку відповідача не було надано жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 76 ЦПК України ). Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів( ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). З огляду на наведене, матеріальна шкода в розмірі 7 650,95 гривень заподіяна внаслідок знищення (порубки) одного дерева породи ясен неправомірними діями [PERSON] , винуватість якого у вчиненні зазначених дій доведена постановою про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за статтею 65 КУпАП від 18 жовтня 2021 року, постанова № 000044, тому між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною внаслідок порушення лісового законодавства шкодою наявний причинний зв`язок. На підставі пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині походів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 названого Кодексу до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Отже, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Зазначена правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 364/1080/16-ц. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача Державного підприємства «Білоцерківське лісове господарство» до [PERSON] , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про стягнення збитків є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 2 270 грн., сплата яких документально підтверджено платіжним дорученням № 212 від 10.12.2021 року ( а. с. 19 ). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у вищевказаному розмірі, які були понесенні останнім при зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved