Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

02 лютого 2022 року до Білопільського районного суду поштою за підсудністю із Зарічного районного суду м. Суми надійшла зазначена позовна заява, яка мотивується тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір, згідно з яким [PERSON] отримав позику. Але цей договір він не підписував. Порядок акцептування пропозиції не відповідає абз. 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У договорі не зазначено ціну та вартість кредиту. Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати вказаний договір недійсним. Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У задоволенні клопотання позивача про витребування у ТОВ «СС ЛОУН» екземпляру договору позики, укладеного між ним та відповідачем, відмовлено за необґрунтованістю. 04 березня 2022 року позивач в судове засідання не прибув, 22 лютого 2022 року направив заяву про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, позов підтримав. У зв`язку з неприбуттям сторін, відсутністю доказів належного сповіщення відповідача та початком воєнних дій розгляд справи 04 березня 2022 року був відклавдений без визначення наступної дати. 28 березня 2022 року від представника відповідача ТОВ «СС ЛОУН» - адвоката Шкребтієнка О.І. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи. Ухвалою суду від 18 квітня 2022 року розгляд справи призначено на 16 травня 2022 року. Позивач та представник відповідача у судове засідання 16 травня 2022 року не прибули. За клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 08 червня 2022 року. 08 червня 2022 року позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, належним чином був сповіщений про день, час і місце проведення розгляду справи. При зверненні з позовом до суду ним була подана заява про розгляд справи без його участі. Також 22 лютого 2022 року він направив повторну заяву про розгляд спрви без його участі, позов підтримує. Представник відповідача - адвокат Шкребтієнко О.І. у судове засідання не прибув, направив заяву про його відкладення до закінчення воєнного стану. Суд зазначає, що згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені. Білопільський районний суд Сумської області з 24 лютого 2022 року свою діяльність не припинив і здійснює правосуддя без будь-яких обмежень. Окрім того, учасники судових справ мають можливість прийняти участь у судовому засіданні без особистого прибуття до приміщення суду з будь-якого іншого суду чи з використанням власних технічних засобів. Також вказані особи не позбавлені можливості подати суду докази електронною поштою або через систему «Електронний суд». Отже, представник відповідача не був позбавлений можливості направити відзив на позов та документи на підтвердження своєї позиції як через систему "Елетронний суд", так і поштові відділення, які працюють у м. Білопіллі, де розташований суд, та у м. Києві, де знаходиться відповідач. Також він мав можливість прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції як з будь-якого суда України, так і з використанням власних технічних засобів, навіть перебуваючи за межами України. Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для відкладення судового розгляду у цій справі до закінчення воєнного стану не має. Повно,\~всебічно і\~об`єктивно дослідивши\~зібрані по\~справі докази\~та оцінивши\~їх у\~сукупності з\~точки зору\~належності,\~допустимості,\~достовірності,\~достатності та\~взаємозв`язку,\~проаналізувавши зміст\~норм матеріального\~права,\~які регулюють\~спірні правовідносини,\~суд дійшов\~таких висновків. Нормою ст.\~55\~Конституції України гарантовано право на звернення до суду за захистом прав і свобод людини кожному, не допускаючи обмеження цього права (ч. 2 ст. 64 Конституції України). Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. За змістом ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути, зокрема, і визнання правочину недійсним. Згідно з ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 76, ч. 1 ст.\~77\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У позовній заяві [PERSON] зазначив, що між ним та ТОВ «СС ЛОУН» був укладений договір позики. При цьому він не вказав дату і номер договору. Також він зазначив, що ознайомившись зі змістом цього договору, вважає його недійсним. Але до позовної заяви позивач не надав доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем дійсно існують договірні відносини. Разом з позовною заявою [PERSON] було направлено клопотання в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів, у якому зазначено, що у нього труднощі у отриманні договору, бо відповідач на його неодноразові зверненні не надав йому копію договору. Жодного доказу на підтвердждення труднощів у отриманні договору позивач до клопотання не долучив, тому ухвалою від 07 лютого 2022 року судом відмовлено у витребуванні доказів. Копію вказаної ухвали позивач отримав 15 лютого 2022 року. Доказів на підтвердження факту існування договірних відносін з ТОВ "СС ЛОУН" Романюк М.Д. суду до теперішнього часу не надав, з повторним клопотанням про витребування доказів відповідно до ст. 84 ЦПК України не звертався. Також він не звертався з відповідною заявою про забезпечення доказів згідно з вимогами ст. ст. 116-117 ЦПК України. Відповідач існування договірних відносин між ним та позивачем також не підтвердив. Встановивши, що у справі відсутні докази на підтвердження вчинення відповідачем протиправних дій щодо позивача, хоча сам позивач у позовній заяві зазначив, що з цим договором він ознайомився, суд дійшов висновку про відмову у\~\~задоволенні позову про визнання договору недійсним у зв`язку з необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed