Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

21 грудня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку до досягнення 23 років, на період навчання. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Донька на даний час повнолітня, навчається на 2-му курсі на денній формі навчання факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету в м. Києві, у зв`язку з чим не має змоги працювати та утримувати себе, а відповідач відмовляється у добровільному порядку в достатньому розмірі надавати доньці фінансове утримання. Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 лютого 2022 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач, як батько [PERSON] , утримував дитину до досягнення нею повноліття та добровільно продовжує надавати їй матеріальну допомогу пов`язану із навчанням. Зокрема, відповідач добровільно перераховував кошти на рахунок доньки в розмірі по 10 000 грн. 02.11.2021 року, 01.12.2021 року, 01.01.2022 року, 01.02.2022 року. Тобто, відповідач добровільно надає доньці матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням, яка перевищує матеріальні витрати на навчання, і планує робити це надалі. Також, представник відповідача вказав, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Окрім того, представник відповідача зазначив, що позовна заява подана неповноважною особою, оскільки [PERSON] є повнолітня та має повну цивільну процесуальну дієздатність і має право особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, та на даний час не проживає ні з ким із батьків, оскільки навчається у м. Києві. Також, у відзиві вказано, що при подані позову порушено територіальну підсудність розгляду справи, оскільки відповідач проживає у м. Дубровиця Рівненської області, а повнолітня [PERSON] навчається у м. Києві. Тому, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 17 лютого 2022 року до суду надійшли заперечення на відзив, у яких позивач [PERSON] вказала, що позов заявлено повноважною особою з дотриманням вимог територіальної підсудності. Також, зазначила, що донька перебуває повністю на утриманні позивача, допомогу ще надають батьки позивачки, при цьому донька навчається у двох навчальних закладах на платній формі навчання, проживає в орендованій квартирі у м. Києві, а вартість оренди на комунальні послуги великі; позивач сама забезпечує доньку необхідним одягом, продуктами харчування, предметами гігієни, ліками, книгами та інше. 24 лютого 2022 року представник відповідача подав до суду заперечення, в яких вказав, що твердження про відсутність матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не відповідає дійсності, а висловлені заперечення позивачем носять емоційний характер, тому просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] вимоги позову підтримала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у запереченні на позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), яка навчається на денній формі навчання факультету лінгвістики та соціальних комунікацій Національного авіаційного університету за освітнім ступенем «Бакалавр» з 01.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується копією довідки № 895/12 від 08.12.2021 року та копією договору 20-1/ОФ-955 про навчання. Окрім цього, повнолітня [PERSON] навчається на другому курсі за спеціальністю «Публічне управління та адміністрування» факультету управління та економіки Хмельницького університету управління та права ім. Л. Юзькова на заочній формі навчання, освітня програма акредитована строком до 01.07.2025 року (копія довідки №1986 від 12.01.2022 року, копія договору № 683/20 від 01.11.2020 року). Як вбачається із копії довідки № 14166 [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У ч. 3 ст. 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Таким чином, з указаного вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Тому, посилання представника відповідача на подання позовної заяви неповноважною особою є безпідставними. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч. 1\~ст. 200 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Із положень ч. 1\~ст. 182 СК України\~слідує, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На утриманні відповідача перебуває малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] ). Також, судом встановлено що відповідач [PERSON] надавав матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 10\~000 грн. 02.11.2021 року, 01.12.2021 року, 01.01.2022 року, 01.02.2022 року, що підтверджується копіями дублікатів квитанцій про переказ коштів через «Приватбанк». Статтею 191 СК України, норми якої в силу\~статті 201 СК України\~застосовуються до спірних правовідносин, визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20\~постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Така ж позиція викладена у правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України. А згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18, продовження дитиною навчання у вищому навчальному закладі до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку є достатньою підставою для формування висновку про те, що дитина потребує матеріальної допомоги від батьків незалежно від інших обставин справи. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] навчається на очній формі навчання у м. Києві, проте відомостей про її місце проживання суду надано не було, зокрема, даних про необхідність найму житла поза межами навчального закладу, не долучено доказів про розмір орендної плати за житло у м. Києві та понесення витрат на інші потреби доньки в навчанні позивач не надала. Суд не приймає до уваги та не надає оцінку роздруківкам із мережі Інтернет, які долучені позивачем до заперечень на відзив, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а із долучених матеріалів не можливо встановити достовірність наданої інформації та джерело її походження. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, що відповідач є непрацездатною особою. Належних та допустимих доказів щодо перебування на його утриманні інших осіб, окрім малолітнього сина [PERSON] матеріали справи не містять. Відповідач є здоровою працездатною особою, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчання. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. На підставі вищевикладеного та з урахуванням встановлених судом обставин справи, обов`язок та можливості надання матеріальної допомоги з боку батька, працездатний вік відповідача та позивача, та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та рівності обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, на період її навчання, але не довше, аніж до досягнення дочкою 23 років.

Outcome: partial