Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк»звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за договором про встановлення кредиту кредитування (Автоматичний овердрафт) №5326786 від 05.03.2018р. у розмірі 60064,52 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов кредитного договору щодо порядку повернення кредитних коштів. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ухвали суду від 24.02.2022 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 березня 2018 року між відповідачем [PERSON] та позивачем АТ «Кредобанк» було укладено Договір № 5326786 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) (надалі Договір). На підставі даного Договору Банк зобов`язався при недостатності коштів на рахунку клієнта № [NUMBER] , відкритому в Банку, надати клієнту, в межах встановленого, у сумі та на умовах обумовлених цим договором ліміту кредитування, кредит у формі Овердрафт, тобто надати у власність клієнту грошові кошти у національній валюті шляхом дебетування рахунку кредитних коштів банку на суму, що перевищує залишок коштів на рахунку, для видаткових операцій по рахунку з використанням банківської платіжної картки та або для оплати визначених цим Договором розрахункових документів, а Клієнт зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти, комісії та інші платежі за користування ним. Сума, умови встановлення та строк дії ліміту кредитування по Договору визначається цим Договором та Тарифами банку для тарифного пакету STAST, на умовах якого обслуговується Рахунок. На підставі п. 1.3 Договору Банк встановив [PERSON] максимальну суму ліміту по рахунку в розмірі 50000,00 грн. Пунктом 1.5 Договору визначено, що ліміт кредитування встановлюється строком на 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування; видача Овердрафту по Договору припиняється та встановлюється ліміт кредитування у нульовому значенні, а саме: протягом трьох місяців поспіль, щомісячні надходження на рахунок менше мінімального значення, визначеного п. 1.7 цього Договору; накладення арешту на рахунок; зміни обслуговування рахунку на умовах Тарифного пакету, який передбачає надання Автоматичного овердрафту; виникнення прострочених понад 30 днів зобов`язань за цим Договором та іншими діючими кредитними договорами, укладеними Клієнтом з Банком; смерті Клієнта; в інших випадках, передбачених цим Договором. Згідно з п.1.16 Договору, за користування кредитом, отриманого по цьому Договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30% річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місцем, в якому відбулося нарахування процентів. Позичальник виконує свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на Рахунок визначений а. п. 1.1 Договору. Клієнт зобов`язаний повернути кредитну заборгованість в повному обсязі в строки, передбачені цим Договором (п. 1.5) та/або в останній день дії трудових відносин з Організацією, та/або в інших випадках визначених Правилами та цим Договором, в залежності від того, яка з подій настане раніше. У разі настання обставин, передбачених п.п. 1.5.1-1.5.6 (крім п.п. 1.5.5.) Договору та за наявності заборгованості Клієнта за цим Договором, Клієнт зобов`язаний погасити таку заборгованість не пізніше 30 календарних днів з моменту направлення Банком повідомлення клієнту про настання таких обставин (пп. 1.17.1, пп. 1.17.2 п. 17 Договору). 22.03.2021 року банком здійснено перерахунок заборгованості по поточному рахунку [PERSON] та віднесено прострочений кредит за договором № 5326786/1 (Автоматичний Овердрафт) від 19.11.2018 року, що підтверджується меморіальним ордером №15351574 від 22.03.2021 року. Так, судом встановлено, що позивач умови кредитного договору виконав у повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував в частині повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором строки та порядку. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 07 грудня 2021 заборгованість відповідача становить 60064,52 грн., яка складається із: неповернутої суми кредиту 50000 грн.; прострочені відсотки - 9314,52 грн.; нараховані відсотки станом на 07.12.2021р. - 750 грн. З метою врегулювання досудового спору 30 вересня 2021 року, позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, однак на даний час борг залишився непогашеним, а кредит не повернутим. Відповідно до ч 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Формуляром та стандартною формою, у яких викладені умови договору є Правила надання банківських послуг за картковими продуктами, згідно яких і обслуговувався відповідач. За правилами статей 525, 526 та 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.546 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач не виконує умови укладеного Договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернув, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідач не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №5326786 про встановлення кредитного ліміту кредитування від 05.03.2018 року згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №О5326786/1від 19.11.2018 року в розмірі 60064,52 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити таке. Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до позиції Верховного Суду, що висловлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Так, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до справи долучено копію ордеру серії КС №573217 від 16 червня 2020 року та копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року де відсутні будь-які положення про розмір витрат. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, наданий позивачем, не є належним доказом фактичного понесення стороною таких витрат. Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6006,45 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2481 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial