Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби у м.Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - «Відповідач») про зняття арешту з майна. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Приблизно [INFO] помер батько Позивача - [PERSON] . Згідно свідоцтва на право особистої власності на будівлі, [PERSON] на праві приватної власності належало домоволодіння (будинок), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке було зареєстровано Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.08.1998 року. Згідно договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 26.04.1991 року. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю 1-КВ №107484 від 18.09.2000 року, [PERSON] па праві приватної власності належала земельна ділянка, кадастровий номер 3220485100:03:001:0026, розташована за адресою: [ADDRESS] . 05.05.2021 року з метою оформлення спадщини після смерті батька, Позивач звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуб Н.М. 01.12.2021 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуб Н.М. Позивачу було надано роз`яснення, а саме: при перевірці фактів відсутності (наявності) заборгованості або арешту па спадкове майно, нотаріусом було встановлено, шо у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис №36529509 про арешт на все майно належне [PERSON] , накладений 18.05.2020 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у зв`язку з примусовим виконанням постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №3/3557/5209/19 від 20.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 10 200,00 грн., постановою про відкриття виконавчого провадження від 05.05.2020 року державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бабієвої В.В., було відкрито виконавче провадження №61940035. 18.05.2020 року постановою про арешт майна боржника було накладено арешт на все майно боржника [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 11 589,00 грн. У зв`язку зі смертю [PERSON] та на підставі п.З ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 19.05.2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61940035. 11.01.2022 року Позивач звернулась до Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом про зняття арешту з майна померлого батька. У відповідь на вказане звернення, ВДВС у місті Біла Церква листом від 18.01.2022 року повідомило про наступне: перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у період з 03.02.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова серія Д1101 8 №753723 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.; у період з 12.03.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №3/3557/5209/19 від 20.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 384,20 грн.; у період з 05.05.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №3/3557/5209/19 від 20.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 10 200,00 грн. 19.05.2021 року державним виконавцем було прийнято рішення про завершення всіх вищевказаних виконавчих проваджень згідно з п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки, наявність вищезазначеного арешту перешкоджає Позивачу, як спадкоємцю (власниці) в процедурі оформлення спадкових прав на нерухоме майно, за таких обставин була вимушена звернутися до суду та просила скасувати арешт на все майно, що належало [PERSON] в межах виконавчого провадження № 61940035 накладений постановою Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про арешт майна боржника від 18.05.2020 року та виключити запис про арешт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 36529509 та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 21.02.2022 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.51-52). 07.06.2022 року Позивач в судове засідання не з`явилась. 31.03.2021 року засобами електронного зв`язку на адресу суду Позивач направила заяву про розгляд справи без її участі на підставі поданих документів, вимоги позову підтримала в повному обсязі (а.с.62). 07.06.2022 року Відповідач - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. 06.5.2022 року через канцелярію суду представником було подано клопотання про розгляд справи без його участі, про прийняте рішення по даній справі просив повідомити надіславши на адресу відділу копію судового рішення (а.с.66). В зв`язку з тим, що 07.06.2022 року сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з копії свідоцтва про народження Позивача серії [NUMBER] виданого гор.отд.ЗАГС, в графі батько зазначений - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 25.03.2021 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Після смерті батька Позивача відкрилась спадщина на домоволодіння (будинок), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на будівлі, виданого Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради народних депутатів 13.08.1998 року, яке зареєстровано Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації 13.08.1998 року, реєстрова книга №119, реєстровий №13257; квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори Моцною Л.Г. 02.04.1991 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-2011; земельну ділянку кадастровий номер 3220485100:03:001:0026, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю 1-КВ №107484 від 18.09.2000 року (а.с.14, 15, 16-20). З метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину, Позивач звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуб Н.М. з заявою про прийняття спадщини. 14.01.2022 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дуб Н.М. Позивачу було надано роз`яснення, а саме: при перевірці фактів відсутності (наявності) заборгованості або арешту па спадкове майно, нотаріусом було встановлено, шо у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень міститься запис №36529509 про арешт на все майно належне [PERSON] , накладений 18.05.2020 року Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) у зв`язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (а.с.23). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.01.2022 року убачається, що на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №61940035 від 18.05.2020 року БЦ МВДВС ЦМ УМЮ (м.Київ) накладений арешт на майно боржника - [PERSON] (а.с.24). У зв`язку зі смертю [PERSON] та на підставі п.3 ч.1 ст.39 та ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 19.05.2021 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 61940035, що підтверджується копією яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.31). 11.01.2022 року Позивач звернулась до Відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) з листом про зняття арешту з майна її померлого батька (а.с.25-26). Як убачається з відповіді на вказане звернення, ВДВС у місті Біла Церква листом від 18.01.2022 року повідомило наступне: перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у період з 03.02.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова серія Д1101 8 №753723 про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 850,00 грн.; у період з 12.03.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №3/3557/5209/19 від 20.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 384,20 грн.; у період з 05.05.2020 року по 19.05.2021 рік у Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби на виконанні перебувала постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №3/3557/5209/19 від 20.12.2019 року про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафу в сумі 10 200,00 грн. (а.с.27-28). Позивач був вимушений звернутися до суду, оскільки виконавче провадження завершено, але арешт з майна спадкодавця Відповідачем не знятий. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Як убачається із ст.41 Конституції України кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, позовні вимоги про звільнення майна з під арешту є законними, обґрунтованими, Відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати Позивача у вигляді судового збору необхідно залишити за нею на підставі її заяви вника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved