Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В грудні 2021 року адвокат Ковальчук А.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,\~ посилаючись на наступні обставини. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ 21 липня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено рішення у справі № 357/10181/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн., стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~ 21 травня 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області були видані\~ виконавчі листи на підставі рішення суду від 21 липня 2017 року, які знаходяться на примусовому виконанні у приватного виконавця Крегул І.І. \~\~\~\~\~\~\~ 28.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № б/н про відступлення права вимоги (надалі - Договір). \~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 1 Договору Первісний кредитор, тобто [PERSON] , передає Новому кредитору, тобто [PERSON] , належне їй право вимоги згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі № 357/10181/16-ц (надалі - "Судове рішення"), за яким з [PERSON] , ІПН: [NUMBER] , (надалі "Боржник"), як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800 грн., а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Судовим рішенням. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно п. 2 Договору за цим Договором Новий кредитор повністю одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання всіх зобов`язань за Судовим рішенням. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 3 Договору Первісний кредитор відступає на користь Нового кредитора своє право вимоги у розмірі 254 800,00 гривень (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот) грн. 00 коп., що виник на підставі Судового рішення, між Первісним кредитором та Боржником, та не сплачена Боржником на виконання своїх зобов`язань за Судовим рішенням, у тому числі право вимоги на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання, встановленого в Судовому рішенні. \~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 4 Договору з цього Договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з Судового рішення у обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього Договору. \~\~\~\~\~\~\~ 18 грудня 2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/10181/16-ц вирішено замінити сторону (стягувана) - [PERSON] на її правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у цивільній справі № 357/10181/16-ц про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] за договором позики від 18.09.2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~ Вищевказані обставини встановлені у судовому рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2021 року у справі № 357/2444/21, яким стягнуто інфляційні втрати та 3% річних за період з 08.05.2018 року по 24.02.2021 року. \~\~\~\~\~\~\~\~ Станом на сьогоднішній день рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц залишається не виконаним [PERSON] (надалі - Відповідач), тому [PERSON] (надалі - Позивач) змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 25.02.2021 року по 10.12.2021 року за порушення грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідач має грошове зобов`язання перед Позивачем, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів (боргу) на загальну суму 777 140,00 грн., яка складається з боргу за договором позики від 01.04.2015 року у сумі 522 340,00 грн. та боргу за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~ Станом на 10.12.2021 року розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат за невиконання Відповідачем перед Позивачем грошового зобов`язання на загальну суму 777 140,00 грн., встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц, складає 65 387,93 грн., з яких: три проценти річні становлять 18 459,74 грн.; інфляційні втрати становлять 46 928,19 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Просила суд стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) три проценти річних у сумі 18 459,74 грн. (вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 74 копійки) та інфляційні втрати 46 928,19 грн. (сорок шість тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 19 копійок) за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц, а також стягнути з [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] ) понесені судові витрати ( а. с. 1-4 ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 року ( а. с. 33) головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали справи передані для розгляду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ 21 грудня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача\~ ( а. с. 37 ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~ 17 січня 2022 року за вх. № 1774 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо\~ зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 38 ). \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно отриманої відповіді відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача. \~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою судді від 19 січня 2022 року прийнято позовну заяву до провадження та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено судове засідання у справі на 16 годину 00 хвилин 14 лютого 2022 року ( а. с. 39-40 ). \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. \~\~\~\~\~\~\~ Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна. \~\~\~\~\~\~\~\~ Розгляд справи декілька разів відкладався з різних підстав ( а. с. 45, 58 ), останнього разу відкладено на 18.05.2022 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 17.05.2022 року за вх. № 14549 судом отримано клопотання від представника позивача адвоката\~ Ковальчук А.С., яка діє на підставі Ордеру ( а. с. 27 ) та Договору № 1-09202016 про надання правової допомоги від 16.09.2020 року ( а. с. 28-30 ) в якому остання просила справу розглядати у її відсутність, вимоги позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що\~ в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ З вказаного поштового повідомлення вбачається, що судову повістку про слухання справи у Білоцерківському міськрайонному суді 18.05.2022 року,\~ [PERSON] отримав 08.04.2022 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд\~ вважає за можливим по даній справі провести заочний розгляд. \~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою суду від 18.05.2022 року постановлено проводити розгляд справи в заочному порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що 21 липня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області винесено рішення у справі № 357/10181/16-ц за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522 340,00 грн., стягнуто з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. та судові витрати. 21 травня 2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області були видані\~ виконавчі листи на підставі рішення суду від 21 липня 2017 року, які знаходяться на примусовому виконанні. \~ 28.10.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № б/н про відступлення права вимоги, у відповідності до якого [PERSON] , передала [PERSON] , належне їй право вимоги згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі № 357/10181/16-ц про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] стягнуто борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800 грн. Новий кредитор повністю одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за судовим рішенням.\~\~\~\~\~\~\~ \~ 18 грудня 2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/10181/16-ц змінено сторону (стягувана) - [PERSON] на її правонаступника [PERSON] у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у цивільній справі № 357/10181/16-ц про стягнення з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] за договором позики від 18.09.2014 року. Ухвала набрала законної сили. Вищезазначене встановлено рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2021 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат ( а. с. 5-10 ). До того ж, вказаним судовим рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних у розмірі 44 987,56 грн. та інфляційні втрати у розмірі 86 823,13 грн., за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц за період з 08.05.2018 року по 24.02.2021 року, всього у розмірі 131 810,69 грн. та стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 400,31 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року\~ апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.07.2021 року залишено без змін ( а. с. 11-18 ). Вказане судове рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від\~ 09.07.2021 року набрало законної сили 06.10.2021 року ( а. с. 10 ). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що на сьогодні рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц залишається не виконаним [PERSON] , що підтверджується результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП ( а. с. 20 ) та Інформацією про виконавче провадження ( а. с. 21-24 ). Звертаючись до суду з вказаною позовною заявою, представник позивача - адвокат Ковальчук А.С. вважає, що за порушення грошового зобов`язання, встановленого рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц, останній повинен сплатити позивачу 3% річних та інфляційні втрати. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (686/21962/15-ц) щодо необхідності відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь- якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Зазначене відповідає правовому висновку, наведеному у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, у постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Суд враховує висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах N 910/16945/14 та N 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі N 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах N 905/2324/17 та N 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі N 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів (боргу) на загальну суму 777 140,00 грн., яка складається з боргу за договором позики від 01.04.2015 року у сумі 522 340,00 грн. та боргу за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254 800,00 грн. Отже, наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло за рішенням суду та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Тому, враховуючи ту обставину, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, розмір яких визначений рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення, зокрема, у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Двадцять п`ятого серпня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справ № 924/534/19 (ЄДРСРУ № 91142796), № 920/710/19 (ЄДРСРУ № 91142777), від 20 серпня 2020 року у справі № 904/3546/19 (ЄДРСРУ № 91092205) досліджував питання щодо формули розрахунку та порядку нарахування «інфляційних втрат» на суму несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання. При визначенні інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 р., і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27.07.2007 року. Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078). Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення, і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи й не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення. У кредитора, згідно з частиною вказаної другою статті ЦК України, є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від висновків касаційного суду в постановах від 21.05.2019 р. у справі № 916/2889/13 та від 14.01.2020 р. у справі № 924/532/19 про можливість розрахунку інфляційних збитків за поточний період без урахування інфляційної складової основного боргу за попередній місяць, оскільки це порушує принципи індексації доходів населення, визначені Законом «Про індексацію грошових доходів населення», Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 та Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженого наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 р. № 265, з дотриманням певної математичної послідовності розрахунку, закладеної в цих нормативних актах. Представник позивача адвокат Ковальчук А.С., яка звернулася до суду з позовом в інтересах позивача [PERSON] просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 18 459,74 грн. та інфляційні втрати в сумі 46 928,19 грн. за період з 25.02.2021 року по 10.12.2021 року, оскільки до сьогодні рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц залишається не виконаним [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, перевіривши проведений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат ( а. с. 25 ) у відповідності до ст. 625 ЦК України, погоджується з таким розрахунком та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у сумі 18 459,74 грн. та інфляційні втрати в сумі 46 928,19 грн. за період з 25.02.2021 року по 10.12.2021 року, оскільки рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2017 року у справі № 357/10181/16-ц до сьогодні залишається не виконаним відповідачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача не надав, як не надав і відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору, позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду із вищевказаним позовом, позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи ( категорія 1 ), що підтверджується відповідним посвідченням останнього, Серія [NUMBER] від 09.06.2009 року ( а. с. 26 ). Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, мінімум 908 грн. (0,4 Х 2270 грн.). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а позивача при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судові витрати\~ в розмірі 908 гривень, відповідно до ставки судового збору, які діяли на час звернення позивачем до суду ( 2021 рік ). Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved