Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що [PERSON] є уповноваженим власником квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] [PERSON] було здійснено втручання в систему водо - та теплопостачання квартири шляхом перенесення труб стояків гарячої і холодної води та стояка теплопостачання (вмуровування їх у підлогу, стіни та стелю ванної кімнати). Такі труби забезпечують циркуляцію води та теплоносія у квартирах будинку з 1 по 10 поверхи. Внаслідок зношеності металевих труб з квартири відповідача відбувались періодичні затікання води у квартири, які розташовані нижче її, зокрема у квартиру [ADDRESS] . При заміні мешканцями будинку металевих труб зазначених стояків на пластикові, [PERSON] відмовились це зробити, з огляду на нібито високу вартість відновлення попереднього стану труб, які нею були вмуровані у стіни квартири, а також незручності, які при цьому нібито будуть створені ремонтними роботами. 16.04.2018 р. відбулось чергове затоплення квартири [ADDRESS] . Ця обставина зафіксована уповноваженими представниками ТОВ «ЖЕО», про що складено відповідний акт. Лише після цього [PERSON] було проведено заміну металевих труб на пластикові. Цими залиттями було заподіяно матеріальну шкоду [PERSON] , оскільки він був змушений провести відповідні ремонтно-будівельні роботи. Крім того, було завдано і моральну шкоду, яка полягає в емоційному стресі, негативних емоціях, переживаннях з приводу неодноразових заливів та пошкодження майна (квартири), через що квартира стала непридатною для використання без проведення ремонту. Також, через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб життя позивача, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем, пов`язаних з усуненням наслідків залиття. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в сумі 11700 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також стягнути судові витрати. При проведенні судового засідання позивач заявив клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. Ухвалою від\~12.05.2021\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~розгляд якої\~вирішено проводити\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивач звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 20.07.2021 року задоволено клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Дл суду 04.09.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні вимог позову. 08.10.2021 року позивачем було подано відповідь на відзив. 12.10.2021 року представником відповідача подано заперечення. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у їх задоволенні, посилачись на обставини, викладені у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Позивач стверджує про те, що 16.04.2018 р. відбулось залиття його квартири [ADDRESS] з вини відповідача, яка є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 року N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. 19.04.2018 року складено акт про залиття, у якому зазначено, що причиною залиття квартири квартири [ADDRESS] сталося з квартири [ADDRESS] по стояку поверхом вище. Крім того, на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем надано дефектний акт, локальний кошторис на будівельні роботи та підсумкову вартість ресурсів до локального кошторису. Представник відповідача вважає, що вказані документи не можуть бути підтвердженням завдання майнової шкоди, так як довідка про вартість будівельних робіт не містить відомостей про підрядника, чи є він платником ПДВ, довідка не підписана замовником та підрядником, не містить печатки підрядника та дати складання, відсутнє посилання на номер та дату договору підряду. У переліку пошкоджень зазначених в акті про залиття та у дефектному акті і у кошторисі існують розбіжності. Однак, суд не бере до уваги такі твердження, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на заперечення зазначених документів. З клопотанням про призначнння судової будівельно-технічної експертизи відповідач до суду не зверталась. Натомість суд приймає подані позивачем докази, тому що проведені розрахунки відповідають вимогам визначення вартості ремонту житла. Зазначені докази жодним чином не спростовані. Як зазначено вище збитками, серед іншого, є витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тобто для визначення фахівцем розміру шкоди позивачем надані документи, зокрема дефектний акт, договірна ціна, локальний кошторис, довідка про вартість виконаних робіт та інші, які не підписані замовником та підрядником, не містять печатки підрядника та дати складання, відсутнє посилання на номер та дату договору підряду. Проте суд приймає такі докази на підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди. З огляду на вищенаведені положення Цивільного Житлового кодексів України та пояснення учасників справи, суд вважає, що відповідч як власник квартири несе обов`язок щодо забезпечення схоронності належного йому на праві власності житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивача, а тому суд приходить до висновку, що відповідальність за завдану шкоду позивачу має нести саме відповідач. Сума розрахунку майнової шкоди, відповідно до поданих позивачем документів, складає 11743, 00 грн. з урахуванням ПДВ. Позивач не подав суду доказів про те, що майбутній підрядник, який виконуватиме ремонті роботи в його квартирі зареєстрований платником ПДВ, тому суд не вбачає за можливе закладати в розмір шкоди суму ПДВ, Відшкодуванню підлягає сума без врахування ПДВ, тобто 11743 грн. : 6= 1957 грн. (сума ПДВ) 11743 1957 = 9786 грн. (без ПДВ). Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову, в частині відшкодування майнової шкоди, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, тому що ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню завдана майнова шкода. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, суд вважає, що позивачем належним чином не доведено завдання відповідачем моральної шкоди. Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу трьох адвокатів нга загальну суму 30000 грн. Представник відповідача вважає такий розмір витрат на правову допомогу завищеним, зважаючи на нескладність справи, витрачений час на надання правової допомоги представниками позивача та ціною позову. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом прийнято до уваги, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката (адвокатів), серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 і ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Outcome: partial