Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, неповнолітнього сина - [PERSON] залишено на виховання позивачці. Оскільки, відповідач після розірвання шлюбу абсолютно не цікавився їхнім сином, не надавав кошти на його утримання, а тому позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Рішенням Жидачівського районного суду від 20.06.2012 року позов задоволено, вирішено стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 07.06.2012 року. Зазначає, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно їхнього сина [PERSON] , оскільки не займається його вихованням, не провідує сина, не цікавиться його здоров`ям, не забезпечує необхідним харчуванням. Відповідач жодного разу не відвідав сина у школі, не цікавиться його успіхами в навчанні, жодного разу не відвідав шкільні заходи та не підтримує зв`язок із школою. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання сина, та станом на липень 2021 року має заборгованість по аліментах в сумі 67 246,00 грн.. Оскільки відповідач, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач звернулася до органу опіки та піклування Журавненської селищної ради із заявою про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Не зважаючи на серйозність даного питання відповідач на засідання комісії з питань захисту прав дитини у Журавненську селищну раду, де розглядалось питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав він жодного разу не з`явився, що ще раз підтверджує його байдуже ставлення до свого неповнолітнього сина. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.02.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої повідомляє, що у зв`язку із поганим станом здоров`я, оскільки вона 14 травня народила дитину, просить даний позов розглянути без її участі, але за участю її адвоката. Заявлені позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої повідомляють про відсутність на час розгляду даної справи в суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даного позову, відповідно не заперечують щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , а також просять розглянути справу за відсутності їхнього представника. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 25.09.2012 року по справі №1370/1420/2012, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Вирішено при реєстрації розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Неповнолітнього сина сторін [PERSON] залишити на виховання матері [PERSON] (а.с.9). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , Серії [NUMBER] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 20.06.2012 року Жидачівським районним судом Львівської області по справі №1307/1419/2012 видано виконавчий лист, з якого видно, що 20.06.2012 року розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, суд вирішив: Позов задоволити частково. Стягувати із [PERSON] , [INFO] , мешканця с.буянів, Жидачівського району Львівської області в користь [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 07 червня 2012 року (а.с.8). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні, а також те, що батько малолітнього [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, про його фізичний, духовний та моральний розвиток, не проживає разом з сином, не відвідує його, не надає матеріальної допомоги, тобто повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. Ці обставини були предметом дослідження комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області, за результатом яких 29.10.2021 року було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.3-5). Крім того, з вказаного вище висновку також видно, що розмір заборгованості по аліментах боржника - [PERSON] станом на 01.07.2021 року становить 67246,00 грн. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст.165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Законом України ,»Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 СК, а саме у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Передбачене п. 2 ч.1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Наведена позиція відображена в постанові Верховного суду від 28.03.2019 року по справі №559/1553/16-ц). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Враховуючи вищевикладене, у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не спілкується із своїм малолітнім сином, матеріально його не утримує, заходів до спілкування та турботи не приймає, а вихованням та утриманням сина займається позивачка. Також суд бере до уваги і ту обставину, що відповідач не зв`явився в судове засідання, а також на засідання комісії з питань захисту дітей щодо розгляду питання про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, що свідчить про небажання останнього виконувати свої батьківські обов`язки. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх у сукупності суд вважає, що відповідача, який не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, здоров`ям, життям та потребами, слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення. Окрім цього, суд роз`яснює, що на підставі ч.1 ст.169 СК України батько може бути поновлений у батьківських правах, за наявності підстав, передбачених законом.

Outcome: approved