Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

21 квітня 2022 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що в рамках проекту «Monobank» АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 31 липня 2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок зі спеціальним платіжним засобом у виді платіжної картки. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідачка зобов`язалася повернути отриманий кредит разом з процентами та комісією в строк, визначений умовами кредитного договору, про що засвідчила своїм підписом. У порушення зазначених умов договору відповідачка своє зобов`язання не виконала належним чином. Станом на 28 грудня 2021 року заборгованість становить 13435,57 грн, яка складається з такого: 12637,59 грн залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 797,98 грн заборгованості за порушення грошового зобов`язання. У зв`язку з тим, що відповідачка у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення заборгованості за кредитом, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» просить стягнути з останньої вказану суму боргу та судові витрати. Ухвалою від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю. За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що 31 липня 2019 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. У заяві зазначено, що [PERSON] згодна з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення, про що засвідчила своїм підписом (а. с. 8). Користування кредитними коштами [PERSON] підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 31 липня 2019 року, згідно з яким станом на 28 грудня 2021 року розмір її заборгованості перед банком становить 13435,57 грн, яка складається з такого: 12637,59 грн залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 797,98 грн заборгованості за порушення грошового зобов`язання (а. с. 6-7). Отже, факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 31 липня 2019 року, що виникла станом на 28 грудня 2021 року в сумі 13435,57 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 1240,50 грн. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу необхідно повернути з державного бюджету 1240,50 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved