Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-17 00:00:00

02 лютого 2022 року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що невиконанням рішення суду посадовими і службовими особами відповідача у справі №686/8422/20 за 02 лютого 2022 року в період з 08.00 год. по 09.00 год. йому заподіяна моральна шкода у розмірі 10\~000 000 гривень. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що рішення суду від 05.10.2020 року у справі №686/8422/20 залишається невиконаним з вини працівників відповідача. Окрім того, завдана йому шкода полягає у моральних стражданнях та переживаннях, яких він зазнав внаслідок невиконання рішення суду, внаслідок чого було порушено його конституційне право на доброякісну послугу, право правомірного очікування на справедливий суд, право на судовий захист. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.02.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено у підготовче засідання на 01.03.2022 року. 12.03.2022 року до суду представником відповідача було направлено відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. Ухвалою суду від 13.04.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився проте, у змісті позовних вимог просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження, а тому не підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10\~000 000 гривень, завданої невиконанням рішення суду за період 02 лютого 2022 року з 08.00 год. по 09.00 год. у справі №686/8422/20 за позовом [PERSON] \~\~до Держави Україна в особі УДМСУ в Хмельницькій області про стягнення моральної шкоди. Позивач вважає, що підставою для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди є те, що йому завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та переживаннях, які позивач переніс під час тривалого очікування на виконання рішення суду та розчаруванні в системі органів державної влади внаслідок їх бездіяльності. Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду у цивільні справі №686/8422/20 від 05.10.2020 року позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь позивача 10510 гривень моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.01.2021 року та постановою Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 20.09.2021 року. [PERSON] 08 лютого 2021 року звернувся із заявою до Головного управління ДКСУ у Хмельницькій області щодо прийняття до виконання виконавчого листа у справі №686/8422/20 від 05 лютого 2021 року про стягнення на його користь 10 510 грн. моральної шкоди. Для виконання вказаного виконавчого листа 19.02.2021 року, 19.03.2021 року, 12.04.2021 року ДКС України звернулось до Міністерства фінансів України із листом щодо збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504030 на 36 000,0 тис. грн, на 54 000,0 тис. грн, на 58 000,0 тис. грн. відповідно. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.06.2021 року у справі №686/7986/21 на користь [PERSON] було стягнуто 2700 грн. моральної шкоди за невиконання рішення суду в справі №686/8422/20 внаслідок тривалого невиконання рішення суду. На думку позивача, моральна шкода заподіяна йому тривалим невиконанням рішення суду, що набрало законної сили, ухваленого на користь позивача, що негативно впливає на моральний стан позивача та призводить до душевних страждань. Відповідно до\~статті 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує\~виконання\~судового\~рішення у\~визначеному\~законом\~порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно\~статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Таким чином, законодавством, що регулює порядок та підстави стягнення шкоди, завданої фізичній особі органами державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, чітко встановлено суб`єктний склад учасників цих спірних правовідносин. На підставі ч. 1\~ст. 1176 ЦК України\~шкода,\~завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди, завданої внаслідок діяльності зазначених органів, діють правила частини шостої цієї статті. Згідно з ч. 6\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ст.ст.\~1173,\~1174\~цього Кодексу). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої посадовою особою органу державної влади, пославшись на положення\~ст. 1174 ЦК України. Статтею 1174 ЦК України\~визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Особа має\~право на\~відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 1 і ч. 2\~ст. 23 ЦК України).\~\~ Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, причинний зв`язок між протиправністю поведінки заподіювача шкоди і заподіяною шкодою. За змістом\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 і 2\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1, ч. 5 і\~ч. 6 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Саме на\~позивача покладено\~обов`язок довести,\~якими діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір. Гарантоване ст. 55 Конституції України і конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», пп. 1 п. 9 Прикінцевих і перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством. Зазначені рішення передаються до Казначейства для виконання. Згідно п.3 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого\~постановою КМ України №845 від 03.08.2011 року\~(надалі Порядок) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). В силу п.47, 48 Порядку безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей. Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів. П.49 Порядку визначено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України. Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.\~\~\~\~\~\~ Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не мотивовано та не доведено жодними доказами, якими саме незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю Державної казначейської служби України йому було завдано моральну шкоду; в чому саме полягали ці дії чи бездіяльність, коли саме були вчинені (не вчинені), яким чином рішення у справі №686/8422/20, на думку позивача, було не виконано відповідачем, а саме за період 02 лютого 2022 року з 08.00 год. по 09.00 год. Також суд звертає увагу, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку визначеного ним розміру моральної шкоди в сумі 10\~000 000 гривень за вказаний період. Враховуючи наведене, оскільки в судовому засіданні не доведено заподіяння позивачу моральної шкоди будь-якими діями чи бездіяльністю Державної казначейської служби України, позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди, а також відсутній причинний зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed