Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач по справі їй доводиться батьком та, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2011 року, сплачував аліменти на її утримання на користь матері [PERSON] . [INFO] їй виповнилося 18 років, а тому стягнення аліментів було припинено. На даний час вона є студенткою третього курсу КЗ «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР, денної форми навчання, за спеціальністю «Початкова освіта», а тому потребує допомоги. При цьому, зазначає, що джерелу доходів вона не має, а її матері дуже важко утримувати її самій. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, вона змушена звернутися до суду та просить стягнути на її користь аліменти на час її навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.22-23). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач про розгляд справи був належним чином повідомленим, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.28), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та 18 лютого 2022 року на адресу суду надав відзив на позовну заяву (а.с.27). Згідно відзиву, проти пред`явлення позовних вимоги, а також стягнення аліментів заперечує, оскільки кошти на утримання доньки ним сплачуються в добровільному порядку, на підтвердження даного факту долучив довідку (а.26). Тому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1\~ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить актовий запис № 28, складений виконкомом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області. У відповідності до вищевказаного актового запису, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки № 355п від 13 травня 2021 року, [PERSON] є студенткою третього курсу КЗ «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР, денної форми навчання, за спеціальністю «Початкова освіта», термін навчання - до 30 червня 2022 року (а.с.7). З урахуванням викладених обставин, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання доньки на час її навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме - до 30 червня 2022 року, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23-х років. При цьому, суд при визначенні періоду стягнення аліментів, враховує ту обставину, що в матеріалах справи наявна довідка № 01-08/108 від 04 лютого 2022 року, видана Державним агентством водних ресурсів міжрегіональним офісом захисних масивів Дніпровських водосховищ Нікопольське управління захисних масивів, згідно якої вбачається, що з відповідача, починаючи з жовтня 2021 року по січень 2022 року, на підставі його заяви, із заробітної плати було здійснення відрахування в розмірі 25 % (аліментів), а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти, починаючи з 01 лютого 2022 року. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial