Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 30.08.2018 року між ТзОВ «ВЕНДОР ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 (надалі Договір). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного Договору Кредитор (ТзОВ «ВЕНДОРФІНАНС») зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачу), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредитору кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно до п. 1.4. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 кредитні кошти надаються позичальнику (відповідачу) у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Пунктом 1.6. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 передбачено, що за користування кредитними коштами, позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 20% від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування. Процентна ставка є фіксованою та не змінюється протягом усього строку кредитування. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів (п. 2.6. Договору). Згідно п. 1.5 Договору про надання фінансового кредиту №РВ01-00386 кредитні кошти надаються строком на 5 періодів по 30 днів, а саме з 30.08.2018 року по 27.01.2019 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 27.01.2019 року. Поряд з тим, відповідно до п. 1.7. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються Позичальником у касу або на рахунок Кредитора відповідно до "графіку внесків за кредитним договором", що є Додатком 1 до цього договору, єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Відповідач, [PERSON] , шляхом підписання вищезазначеного Договору погодився в наступній черговості погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають за Договором та яка зараховується Кредитором в наступному порядку: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування, у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу сплачуються штрафні санкції (п. 2.5. вищевказаного Договору). Водночас, п. 2.7. Договору встановлено, що у разі неповернення кредиту (повністю або часткового) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі, встановленому п. 1.6. договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. Окрім того, підписанням даного Договору відповідач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим Договором і не пізніше строку, вказаного в п. 1.5 договору повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі матимуть місце (п. 3.3.2. Договору). Відповідно до п. 4.2. Договору про надання фінансового кредиту в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 день від дати, визначеної в Графіку внесків за Договором, позичальник сплачує кредитору штраф в розмірі 50 грн. за кожен факт порушення. Поряд з тим, п. 4.2. Договору про надання фінансового кредиту передбачено, що стягнення штрафних санкцій із позичальника, являється правом, а не обов`язком кредитора. Згідно п. 4.4. Договору, у випадку виникнення спорів, вони вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди, спір вирішується в судового порядку, передбаченому чинним законодавством. Отже, даний договір є типовими для такого виду договорів, за винятком положень, які стосуються суми кредитних коштів, що надаються та положень, які стосуються строку на який вказана сума кредитних коштів була надана. Зі змісту заявлених позовних вимог також вбачається, що на виконання вищевказаних умов вищезазначеного Договору ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» виконало свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надало відповідачу готівкою кредитні кошти згідно Договору про надання фінансового кредиту №РВ01-00386 у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Поряд з тим, 21.06.2019 року на підставі Договору про відступлення права вимоги № 21/03ВП ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» відступило свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь нього [PERSON] на підставі аналогічного Договору про відступлення права вимоги № 03/07/19ВП від 03.07.2019 року. Відповідно до долучених до позовної заяви та оглянутих в судовому засіданні Договорів про відступлення права вимоги, ТзОВ "Вендор-Фінанс" (що іменується "Цедент") передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" (далі "Цесіонарій"), а Цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами. В подальшому, між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено ідентичний договір про відступлення права вимоги на тих самих умовах. При цьому, сторони погодили, що до Цесіонарія переходять всі права, які належать Цеденту за кредитними договорами (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором). Окрім цього, вищенаведені правовідносини узгоджуються з п. 3.2.5. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386, згідно якого, кредитор у будь який момент та на власний розсуд, без попереднього погодження із позичальником має право передавати свої права і обов`язки третім особам, у порядку, передбаченому законодавством. Про усі вищевказані обставини відповідача було повідомлено належним чином шляхом надіслання на адресу останнього повідомлення про відступлення прав вимоги від 21.06.2019 року. Відповідач продовжує ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань і жодним чином не погашає наявну заборгованість згідно укладеного Договору про надання фінансового кредиту. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 від 30.08.2018 року в розмірі 26\~226,81 грн. та понесені судові витрати в розмірі 908,00 грн. Представник позивача адвокат Маєвський О.А. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку представника позивача адвоката Маєвського О.А., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено що 30.08.2018 року між ТзОВ «ВЕНДОР ФІНАНС» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 (надалі Договір). Відповідно до п. 1.1 вищевказаного Договору Кредитор (ТзОВ «ВЕНДОРФІНАНС») зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачу), а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредитору кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно до п. 1.4. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 кредитні кошти надаються позичальнику (відповідачу) у розмірі 3 000 грн. 00 коп. Пунктом 1.6. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 передбачено, що за користування кредитними коштами, позичальник сплачує Кредитору плату в розмірі 20% від суми наданого кредиту за кожен/кожні 30 днів користування. Процентна ставка є фіксованою та не змінюється протягом усього строку кредитування. При розрахунку процентів використовується фактична кількість днів користування кредитом, а кількість днів у році приймається як 360 днів (п. 2.6. Договору). Згідно п. 1.5 Договору про надання фінансового кредиту №РВ01-00386 кредитні кошти надаються строком на 5 періодів по 30 днів, а саме з 30.08.2018 року по 27.01.2019 року. Днем кінцевого повернення кредиту є 27.01.2019 року. Поряд з тим, відповідно до п. 1.7. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними, повертаються Позичальником у касу або на рахунок Кредитора відповідно до "графіку внесків за кредитним договором", що є Додатком 1 до цього договору, єдиним платежем, який включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів. Відповідач шляхом підписання вищезазначеного Договору погодився в наступній черговості погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають за Договором та яка зараховується Кредитором в наступному порядку: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування, у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом, у третю чергу сплачуються штрафні санкції (п. 2.5. вищевказаного Договору). Водночас, п. 2.7. Договору встановлено, що у разі неповернення кредиту (повністю або часткового) після закінчення строку користування кредитом, кредитор має право продовжити нарахування процентів за користування коштами у розмірі, встановленому п. 1.6. договору, аж до моменту повного фактичного погашення кредиту. Окрім того, підписанням даного Договору відповідач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання за цим Договором і не пізніше строку, вказаного в п. 1.5 договору повернути отримані кредитні кошти разом із нарахованими процентами, а також сплачувати штрафні санкції, якщо такі матимуть місце (п. 3.3.2. Договору). Відповідно до п. 4.2. Договору про надання фінансового кредиту в разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж 1 день від дати, визначеної в Графіку внесків за Договором, позичальник сплачує кредитору штраф в розмірі 50 грн. за кожен факт порушення. Поряд з тим, п. 4.2. Договору про надання фінансового кредиту передбачено, що стягнення штрафних санкцій із позичальника, являється правом, а не обов`язком кредитора. Згідно п. 4.4. Договору, у випадку виникнення спорів, вони вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди, спір вирішується в судового порядку, передбаченому чинним законодавством. Отже, даний договір є типовими для такого виду договорів, за винятком положень, які стосуються суми кредитних коштів, що надаються та положень, які стосуються строку на який вказана сума кредитних коштів була надана. Зі змісту заявлених позовних вимог також вбачається, що на виконання вищевказаних умов вищезазначеного Договору ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» виконало свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надало відповідачу готівкою кредитні кошти згідно Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386 у розмірі 3 000 грн. 00 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією видаткового касового ордеру від 30.08.2018 року. Поряд з тим, 21.06.2019 року на підставі Договору про відступлення права вимоги № 21/03ВП ТзОВ «ВЕНДОР-ФІНАНС» відступило свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», яке, в свою чергу відступило свої права вимоги за вказаним договором на користь позивача [PERSON] на підставі аналогічного Договору про відступлення права вимоги № 03/07/19ВП від 03.07.2019 року. Відповідно до долучених до позовної заяви та оглянутих в судовому засіданні Договорів про відступлення права вимоги, ТзОВ "Вендор-Фінанс" (що іменується "Цедент") передає (відступає) ТзОВ "Фінансова компанія "Прайм Альянс" (далі "Цесіонарій"), а Цесіонарій набуває належне Цедентові права вимоги до боржників за кредитними договорами. В подальшому, між [PERSON] та ТзОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено ідентичний договір про відступлення права вимоги на тих самих умовах. При цьому, сторони погодили, що до Цесіонарія переходять всі права, які належать Цеденту за кредитними договорами (в тому числі право на донарахування штрафних санкцій на умовах передбачених кредитним договором). Окрім цього, вищенаведені правовідносини узгоджуються з п. 3.2.5. Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386, згідно якого, кредитор у будь який момент та на власний розсуд, без попереднього погодження із позичальником має право передавати свої права і обов`язки третім особам, у порядку, передбаченому законодавством. Про усі вищевказані обставини відповідача було повідомлено належним чином шляхом надіслання на адресу останнього повідомлення про відступлення прав вимоги від 21.06.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованих листів з повідомленнями про відступлення прав вимоги. Відповідач продовжує ухилятися від виконання покладених на нього зобов`язань і жодним чином не погашає наявну заборгованість згідно укладеного Договору про надання фінансового кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Так, ч. 2 ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 559 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Разом з\~тим,\~ч.1\~та ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~передбачено,\~що боржник\~не звільняється\~від відповідальності\~за неможливість\~виконання ним\~грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у справі № 346/1305/19 дійшла висновків в ухваленій постанові від 08.06.2021 року, що подібні правовідносини, які виникли між сторонами в частині відступлення права вимоги на користь позивача, як фізичної особи не суперечать закону, оскільки Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові вказує, що оскільки в подібних правовідносинах сторони договору купівлі-продажу майнових прав у процедурі ліквідації банку фактично уклали договір купівлі-продажу права вимоги, на виконання якого здійснена цесія, а її сторонами можуть бути будь-які фізичні або юридичні особи, то відступлення права вимоги в даному випадку не суперечить закону. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 року зазначає, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України (постанови від 2 вересня 2015 року у справі № 6-667цс15 і від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59цс15) та Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11), оскільки сформульовані у цих рішеннях висновки не відповідають поняттю нікчемного правочину: ні у\~ЦК України, ні в іншому законі немає вказівки на нікчемність правочину про відступлення фізичній особі права вимоги за кредитним договором. При цьому, зі змісту наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 року висновків вбачається, що договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні, а відтак, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Водночас, з урахуванням гарантованих позивачу прав, передбачених ст. 625 ЦК України, останнім було долучено деталізований обрахунок грошових зобов`язань та штрафних санкцій за їх прострочення відповідачем, які підлягатимуть стягненню з останнього, згідно порядку, передбаченого п. 2.4.3 Договору про надання фінансового кредиту № РВ01-00386, а саме: строковий/прострочений кредит: 3\~000 грн. 00 коп.; строкові відсотки (сума місячних відсотків за період з 30.08.2018 року по 27.01.2019 року): 2\~015 грн. 69 коп.; прострочені відсотки (згідно долученого розрахунку): 20\~633 грн. 42 коп.; штраф: 50 грн. 00 коп.; інфляційні збитки (індекс інфляції, згідно долученого розрахунку): 527 грн. 70 коп. Отже, за результатами проведених та перевірених розрахунків вбачається, загальна сума заборгованості відповідача за вищевказаним Договором про надання фінансового кредиту становить 26\~226 грн. 81 коп. і підлягає стягненню з останнього на користь позивача у відповідності до вищенаведених положень чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved