Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-29 00:00:00

04 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 1, 3, 6, 8, 19, 43, 64 Конституції України, ст. ст. 2-1, 21, 46, 147, 233 КЗпП України, просить: - визнати протиправним та скасувати наказ № 203-к від 06.12.2021 року про відсторонення [PERSON] від роботи з 09 грудня 2021 року; - стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «ЧорнобильськаАЕС» на користь [PERSON] середній заробіток за час відсторонення з 09.12.2021 року до моменту скасування наказу №203-к про відсторонення та відновлення трудової діяльності. Позов обґрунтовується тим, що позивач працює на посаді інженера 1 категорії групи зняття з експлуатції/ЦЗЕ на ДСП ЧАЕС. 06.12.2021 позивачу було надано для ознайомлення наказ № 203-к від 06.12.2021 «Про відсторонення від роботи», з яким він не погодився. Вказаний наказ порушує статтю 6 Європейської хартії прав пацієнтів, статті 32, 34 Коснтитуції України, статтю 286 Цивільного кодексу України, статтю 39-1 Закону України «Основи законоавства України про охорону здоров`я», частину 2 статті 21 Закону України «Про інформацію». Дійсно відповідно до наказу МОЗ від 04.10.2021 № 2153( із змінами) та п.41-6 постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 ( із змінами) необхідно здійснити в обов`язковому порядку щеплення від COVID-19 та надати роботодавцю документ, що підтверджує проходження такого щеплення. Проте, постанова КМУ № 1236 від 09.12.2020 прийнята в антиконституційний та протизаконний спосіб, тому пункт 41-6 вказаної постанови не підлягає затосуванню. Відповідно до статті 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» для відсторонення особи, яка відмовилась від щеплення, необхідне подання відповідних посадових осіб державної-епідемологічної служби у разі необгрунтованої відмови від щеплення особою. Такої підстави відсторонення, як відмова працівником від щеплення, яке перебуває в стадії клінічних випробувань, нормами статті 46 КЗпП України не передбачено, будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би надавав право роботодавцю відсторонювати від посади працівника за відмову працівником від щеплення, яке перебуває в стадії клінічних випробувань, не зазначено. Статтею 43 Коснтитуції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 2-1 КЗпП України будь-яка дискримінація у сфері праці, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від стану здоров`я не допускається. Вакцинація проти COVID-19 є добровільною для усіх груп населення та професійних груп, що передбачено Дорожньою картою з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021-2022 роках, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 24.12.2020 № 3018. Тому у роботодавця немає законних підстав примушувати працівників вакцинуватися від коронавірусної хвороби COVID-19 та/або притягати їх до дисциплінарної відповідальності за відмову вацинуватися від цієї хвороби. На сьогоднішній день вакцинування від COVID-19 є ризкованою медичною процедурою,тому позивач не може надати своєї згоди на участь в медичних експериментах, так як запропоновані вакцини не пройшли всіх стадій необхідних клінічних випробувань. Враховуючи, що відсторонення від роботи позивача незаконне та необгрунтоване, то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за весь період відсторонення від роботи. Ухвалою судді від 05 січня 2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків ( а.с. 30-32). Ухвалою судді від 08 лютого 2022 року після усунення недоліків прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ( а.с. 39-40 ). 15 квітня 2022 року від відповідача - ДСП ЧАЕС надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач в особі представника Гарнаги П.А. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність позову. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що відповідно до наказу МОЗ № 2393 від 01.11.2021 були внесені зміни до Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом МОЗ від 04 жовтня 2021 року за № 2153, зареєстрованого в МЮУ 07 жовтня 2021 року за № 1306/36928, а саме зазначений Перелік доповнений новими пунктами 4-6 такого змісту: «4. Підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади; 5. Установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів; 6. Підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04 березня 2015 року № 83». Згідно із ст. 1.1 Статуту ДСП «Чорнобильська АЕС», цілісний майновий комплекс ДСП ЧАЕС заснований на державній власності та належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження - Уповноважений орган управління. Відповідно до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04 березня 2015 року № 83, ДСП ЧАЕС віднесено до підприємств, що мають стратегічне значення у сфері паливно-енергетичного комплексу країни. Таким чином, ДСП ЧАЕС по двом критеріям, наведеним в п.п.4, 6 «Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», віднесено до підприємств, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. На виконання доручення т.в.о. голови Державного агентства України з управління зоною відчуження від 18.11.2021 № Д-54-21,

Outcome: dismissed