Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-07 00:00:00

25 листопада 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі, але проживають окремо з серпня 2020 року. Діти проживають разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що старша донька [PERSON] навчається в гімназії № 2, відвідує додаткові заняття з англійської мови та програмування, школу танців; молодша донька [PERSON] відвідує дитячий садок та навчається в приватній школі англійської мови. Позивачка вказує, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти у твердій грошові сумі в розмірі 10 тисяч гривень щомісяця, оскільки працює в ТОВ «Фора» на посаді керівника групи з питань безпеки та охорони і має неофiцiйний дохід в розмірі 30 тис гривень в місяць. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 головуючим суддею з розгляду справи № 131/1333/21 визначено суддю Гринчак О.І. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.01.2022 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 24.03.2022. Розгляд справи 24.03.2022 не відбувся у зв`язку з введенням воєнного стану та задля забезпечення безпеки учасників судових процесів. Наступне судове засідання призначено на 08.06.2022. У судове засідання 08.06.2022 учасники справи з`явились. Позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме погодився на стягнення аліментів в розмірі 4500,00 грн., зазначивши, що він допомагає дітям та дружині фінансово, і аліменти у вказаній ним сумі він має змогу платити. Заслухавши пояснення сторін справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 вересня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2016. Шлюб між сторонами не розірвано, але позивач та відповідач проживають окремо з серпня 2020 року. Дана обставина підтверджується позивачем та відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 15.08.2007, та серії [NUMBER] від 08.07.2016 відповідно, в яких батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Встановлено, що діти проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про проживання без реєстрації місця проживання від 03.11.2021 № 344 та актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 03.11.2021. Відповідач не заперечує факт проживання дітей з позивачкою. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховною Радою України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дітей дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дітей та платника аліментів, та те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок з утримання дітей покладено на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів дітей, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання: неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 4500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25 листопада 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial