Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 03.07.2012 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно з яким спадщина, на яку видане свідоцтво складається з: 1/2 частки житлового будинку Б-1, житловою площею 21,3 кв.м, загальною площею 36,8 кв.м, житлового будинку А-1, житловою площею 36,8 кв.м, загальною площею 50,4 кв.м, з господарчими та побутовими будівлями: літня кухня В, сарай Г, баня Д, вбиральня Ж, водоколонка І, замощення ІІІ, паркан 1, 2, водоколонка ІІ, вбиральня Е, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 1/2 частку вказаного домоволодіння зареєстровано за [PERSON] в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 12.07.2012. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. Спадкоємицею першої черги за законом є позивач, як дружина померлого. Інші спадкоємці за законом, діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від спадщини відмовились на її користь. 18.01.2021 нотаріусом прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що існують розбіжності в наданих документах, а сааме: у свідоцтві про право на спадщину та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не співпадає кадастровий номер земельної ділянки, відомості, викладені в правовстановлюючому документі на 1/2 частку житлового будинку та технічному паспорті не співпадають з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і які зареєстровані за співвласником іншої 1/2 частки житлового будинку. Крім того, існують розбіжності в адресі розташування 1/2 частки будинку та земельних ділянок, на яких розташована 1/2 частка житлового будинку. Як повідомив нотаріус, дані до Державного реєстру були внесені іншим співвласником будинку [PERSON] при видачі свідоцтва про право на спадщину. На теперішній час внести виправлення з приводу невірного написання кадастрового номеру земельної ділянки та адреси розташування земельної ділянки неможливо. Разом з тим, вказані розбіжності унеможливлюють оформлення позивачем спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка в нотаріальній конторі. За таких обставин, позивач просить суд: визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та складаються з: житлового будинку А, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, житлового будинку Б, загальною площею 36,8 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, літньої кухні В, сараю Г, душу Д, вбиральні Е, душу З, вбиральні И, водоколонки І, водоколонки ІІ, вимощення ІІІ, паркану №1, воріт з хвірткою №2, паркану №3, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, площею 0,0038 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1211000000:08:501:0014 та на земельну ділянку площею 0,0452 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 1211000000:08:501:0013, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути заяву за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Враховуючи, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Так, судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . До Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 13.03.2021 звернулась його дружина [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи №97-2021. Діти спадкодавця: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь дружини спадкодавця [PERSON] . Більше з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався. Зі змісту постанови нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори від 21.09.2021 вбачається, що спадкове майно складається з земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 03.11.1998 виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.07.2012 державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, що зареєстровано в Державному реєстрі Речових прав на нерухоме майно за №586100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:36561512110. Разом з цим, у документах, що підтверджують право власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, існують розбіжності: у свідоцтві про право на спадщину кадастровий номер однієї із земельних ділянок зазначено: 1211000000:03:501:0014, а в Державному реєстрі прав земельних ділянок зазначено: 1211000000:08:501:0014. Також, спадкове майно складається з 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03.07.2012, державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, що зареєстровано в КП ДОР БТІ за №281-5доп-217. Згідно з технічного плану та відомостей про технічний стан нерухомого майна від 13.09.2021, до складу домоволодіння входять наступні побудови: житловий будинок А, загальної площею 50,4 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, житловий будинок Б, загальною площею 36,8 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, літня кухня В, сарай Г, душ Д, вбиральня Е, душ З, вбиральня И, водоколонка І, ІІ, вимощення ІІІ, паркан №2, №3, ворота з хвірткою №2. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майн обуло виявлено відкритий розділ на частку житлового будинку, де за співвласником значаться наступні побудови: житловий будинок А-1, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, житловий будинок Б-1, загальною площею 36,8 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, літня кухня В, сарай Г, душ Д, вбиральня Ж, душ З, вбиральня Е, водоколонка І, ІІ, замощення ІІІ, огорожа №1, ворота №2, що свідчить про наявність розбіжностей в побудовах. У документах, що підтверджують право власності на земельну ділянку адреса зазначена: [ADDRESS] , а в документах на житловий будинок адреса зазначена: [ADDRESS] , тобто без зазначення квартири. У зв`язку з вищевикладеним, нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Позивач зазначає, що відмінні дані до Державного реєстру були внесені іншим співвласником будинку при здійсненні іншої нотаріальної дії, зокрема, 26.03.2013 [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, з внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про складові частини об`єкта нерухомого майна. Згідно зі вказаних відомостей житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] складається з: житлового будинку А-1, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, житлового будинку Б, загальною площею 36,8 кв.м, житловою площею 21,3 кв.м, літньої кухні В, сараю Г, душу Д, вбиральні Ж, душу З, водоколонки І, замощення ІІІ, огорожі 1, водоколонки ІІ, вбиральні Е, воріт 2. Таким чином, відомості, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відрізняються від відомостей про стан нерухомого майна, які викладені в технічному паспорті при здійсненні технічної інвентаризації техніком. Також встановлено, що під час здійснення державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним реєстратором була допущена помилка в написанні кадастрового номеру земельної ділянки площею 0,0038 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташована за адресою: [ADDRESS] , вказавши його 1211000000:03:501:0014, замість вірного 1211000000:08:501:0014. Крім того, при видачі державного акту на право приватної власності на землю від 03.11.1998 відповідальними особами вказано місце розташування земельної ділянки: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2012 серії ВРС №964890 було видано на підставі відомостей, зазначених в державному акті на право власності на земельну ділянку, зокрема і відносно адреси розташування земельної ділянки, внаслідок чого і виникли розбіжності. За ст. 6 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Вирішення питання визнання права власності в судовому порядку є крайнім засобом захисту права власності особи за відсутності інших можливих заходів захисту речових прав на нерухоме майно. Пунктом 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30.05.2008\~№ 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.\~\~Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 334 ЦК України\~ якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. \~Відповідно до ст.\~14\~Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. У даному випадку позивач прийняла спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу, суд вважає за можливе задовольнити позов та визнати право власності за позивачем в порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved