Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-31 00:00:00

В жовтні 2021 році заявник [PERSON] звернулася до Житомирського районного суду Житомирської області з заявою про встановлення факту родинних відноси, заінтересована особа: Територіальна громада в особі Новогуйвинської об`єднаної територіальної громади, посилаючись на те, що вона, [PERSON] є рідною племінницею та спадкоємцем за законом [PERSON] , яка померла [INFO] . Останнє місце проживання померлої: [ADDRESS] . До майна померлої [INFO] тітки [PERSON] заведено спадкову справу за № 33 за 2021 рік, Кулініч H.A. , приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу. Після смерті тітки [PERSON] , відкрилась спадщина та заяву про прийняття спадщини подано племінницею [PERSON] . Спадкоємці за законом першої черги: син [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] - відмовились від прийняття спадщини на її користь. Водночас, інші спадкоємці за законом та за заповітом - відсутні, що підтверджується довідкою про склад спадкоємців від 29.09.2021 року за №246/02-14, виданої Кулініч H.A., приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу. Згідно довідки № 48 від 17.03.2021 року, виданої виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] разом з нею проживала та вела спільне господарство [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі спливом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, оскільки, до складу спадщини входить нерухоме майно, зокрема, земельна ділянка, кадастровий номер 1822086200:01:000:0205, яка знаходиться за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Новогуйвинська ТГ (попередньо Руднє-Городищенська сільська рада), передана для ведення особистого селянського господарства, яка належала на праві власності померлій тітці [PERSON] , заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Водночас, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, шляхом видачі нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021 року за №245/02-31, якою їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з неможливістю документального підтвердження родинних відносин з померлою тіткою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] (заявниці), її батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб, її батьки мали наступні дошлюбні прізвища: мати - [PERSON] . батько - [PERSON] , після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Дівоче прізвище матері « [PERSON] ». Померла тітка [PERSON] народилася [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження, батьки [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з укладанням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Дівоче прізвище тітки « [PERSON] ». На підставі актових записів про народження її тітки та матері можливо було б відслідкувати родинний зв`язок, оскільки останні є рідними сестрами та мають спільних батьків. Однак, відомості про народження її матері [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) та відомості про її батьків відсутні, оскільки на зберігання до Державного архіву Житомирської області Книга реєстрації актових записів про народження по с. Рудня-Городище не надходила, тому підтвердити дату народження та ПІБ батьків її матері [PERSON] - не можливо. Водночас, у неї також відсутнє свідоцтво про шлюб тітки, а отже відсутні відомості, які підтверджують зміну прізвища її тітки « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] . Таким чином, документально підтвердити родинні відносини між нею та її померлою [INFO] тіткою неможливо, у зв`язку з відсутністю відомостей про народження її матері, що підтверджується відповідною довідкою Державного архіву Житомирської області та відомостей щодо укладення шлюбу її тіткою, у зв`язку з чим її прізвище змінено на [PERSON] . З урахуванням викладеного, вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки документально не може підтвердити родинні зв`язки з рідною тіткою [PERSON] , у зв`язку з чим має необхідність звернення до суду із відповідною заявою. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Просила суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] , а саме що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] , [INFO] ( а. с. 1-5 ). Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2021 року заява [PERSON] , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Новогуйвинської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту родинних відноси була залишена без руху ( а. с. 35-36 ). Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2021 року відкрито окреме провадження у справі і призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 23 листопада 2021 року ( а. с. 42 ). Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2021 року вирішено передати дану справу за територіальною підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 31 ЦПК України ( а. с. 49-50 ). 21 січня 2022 року за вх. № 2710 матеріали даної цивільної справи надійшли на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, про що свідчить відповідний штамп про реєстрацію. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2022 року ( а. с. 57 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 24 січня 2022 року прийнято до провадження цивільну справу за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Територіальна громада в особі Новогуйвинської об`єднаної територіальної громади про встановлення факту родинних відноси. Постановлено провести розгляд справи в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання на 28 лютого 2022 року ( а. с. 61-62 ). Одночасно, вказаною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Кулініч Наталії Адамівни належним чином завірену копію спадкової справи № 33 за 2021 рік, після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] та у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) належним чином завірену копію витягу щодо укладання шлюбу між. Гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] . 11 лютого 2022 року за вх. № 6294 судом отримано від приватного нотаріуса на виконання ухвали суду копію спадкової справи № 33/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] ( а. с. 94, 95-143 ). 21 березня 2022 року за вх. № 9084 судом отримано відповідь з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький ) ( а. с. 151 ). Розгляд справи декілька разів відкладався з різних причин, останнього разу на 01.06.2022 року ( а. с. 178-199 ). В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] , кожний окремо, підтримали заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в ній, просили заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі та встановити факт родинних відносин між заявником та її тіткою [PERSON] , 1931 року народження. Представник заінтересованої особи Територіальна громада в особі Новогуйвинської об`єднаної територіальної громади в судове засіданняне свого представника не направила, однак подано заяву, в якій просили справу розглядати у відсутності їх представника. Суд, вислухаши пояснення заявника та її представника, свідків в судовому засіданні 03.05.20222 року, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною першою та другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] у віці 89 років, про що в матеріалах спрваи свідчить навяне свідоцтво про смерть ( а. с. 12 ). Після серті [PERSON] відкрилася спадщина та було приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської обасті Кулініч Н.А. заведено спадкову справу за № 33/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] ( а. с. 95-143 ). Вказана копія спадкової справи надійшла на адресу суду 11.02.2022 року на виконання ухвали судді від 24 січня 2022 року. З зазначеної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] ( а. с. 100 ). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися з заявами про відмову від спадщини, яка залишилася після померлої матері [PERSON] на користь племінниці померлої [PERSON] , [INFO] ( а. с. 101, 103, 105 ). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021 року, приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Кулініч Н.А., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з неможливістю підтвердження родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 136 ). Заявник [PERSON] звертаючись до суду з вказаною заявою зазначала, що померла [PERSON] була рідною сестрою її матері, а їй доводилася тіткою. Так, з свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками останньої вказані [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 13 ). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24 лютого 2021 року вбачається, що прізвище заявника [PERSON] до реєстрації шлюбу було « [PERSON] » ( а. с. 14-15 ). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] , померла [INFO] у віці 80 років ( а. с. 16 ). Отже, з матеріалів справи вбачається, що мати завяника була [PERSON] . З наявного в матеріалах справи свідоцтва про одруження вбачається, що [PERSON] одружилася з [PERSON] , після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловіку та дружині - « [PERSON] » ( а. с. 18 ). З свідоцтва про подружжя [NUMBER] вбачається, що шлюб було укладено між [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 22 ). У свідоцтві про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] батьками вказано [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 17 ). З листа Новогуйвинської селищної ради від 18.05.2022 року за вих. № 177, спрямованого адвокату Рогач В.М. вбачається, що згідно погосподарської книги № 3 на 1947-1949 роки в [PERSON] та [PERSON] були діти: [PERSON] , 1930 р.н. та [PERSON] , 1931 р.н.; згідно погосподарської книги № 2 с. Рудня-Городище Рудня-Городищенської сільської ради 1974-1976 року [PERSON] , 1928 року народження є чоловіком [PERSON] , 1930 року народження; згідно погосподарської книги № 1 Рудня-Городищенської сільської ради на 1955-1957 роки, погосподарської книги № 2 на 1973-1974 роки та погосподарської книги № 2 на 1977-1979 роки [PERSON] , 1932 року народження є чоловіком [PERSON] , 1931 року народження. Так, з вищевказаної копії погосподарської книги № 3 на 1947-1949 роки дійсно вбачається, що склад сім`ї складався з: [PERSON] , 1899 року народження - чоловік; [PERSON] ,1904 року народження - дружина; [PERSON] , 1873 року народження - мати; [PERSON] , 1930 року народження - донька; [PERSON] , 1931 року народження - донька; [PERSON] , 1937 року народження - син; [PERSON] , 1943 року народження - син. Отже, зазначені документи підтверджують, що померла [PERSON] , 1931 року народження була сестрою [PERSON] , 1930 року народження. В свою чергу, заявник [PERSON] , 1955 року народження, як зазначено свідоцтвом про народження останньої є донькою померлої [PERSON] , 1930 року народження та відповідно є племінницею померлої [PERSON] , 1931 року народження. Також, той факт, що заявник є донькою померлої [PERSON] , 1930 року народження, окрім свідоцтва про народження заявника, підтверджується і копією погосподарської книги № 1 на 1955-1957 роки, в якій вказано членів родини: [PERSON] , 1892 року народження - голова; [PERSON] , 1928 року народження - син; [PERSON] , 1930 року народження - невістка; [PERSON] , 1939 року народження - донька; [PERSON] - онук; [PERSON] , 1955 року народження - онука. З довідки від 17 березня 2021 року за вих. № 48, виданої виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області вбачається, що [PERSON] , 1955 року народження до дня смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] проживала разом з останньою за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство, згідно Акта опиту свідків № 8 від 17.03.2021 року ( а. с. 20 ). Окрім цього, наявність заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про відмову від спадщини, яка залишилася після померлої матері [PERSON] на користь племінниці померлої [PERSON] , [INFO] , свідчить також про родинний зв`язок між померлою та заявником. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. ст. 1216, 1217, 1258, 1262 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1266 ЦК України ). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її ( ч. 1 ст. 1268 ЦК України ). Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом ст. ст. 76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі № 543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі № 935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі № 568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі № 282/976/20, п. 7 постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення". Отже, з наданих заявником та досліджених вищезазначених документів, суд вважає, що такі знайшли свого підтвердження родинного зв`язку між заявником та померлою [PERSON] . Крім того, факт родинних відносин підтверджується і показами свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона разом із померлою [PERSON] проживала в одному селі. Вона знає, що в неї було прізвище « [PERSON] », в якої був брат та сестра [PERSON] . [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , вона добре їх знала. Сестра [PERSON] була заміжня за [PERSON] . Дві сестри працювали доярками. Після смерті [PERSON] , [PERSON] залишилася одна, так як діти переїхали. Заявник доглядала [PERSON] . Вона підтверджує родинні зв`язки заявника з померлою [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] народилася в 1931 році, а її сестра [PERSON] у 1930 році, пом`ятає їх батька [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовму засіданні пояснила, що з померлою [PERSON] разом працювала на фермі. Знала, що у [PERSON] була сестра [PERSON] , з якою проживали по сусідству. [PERSON] була матір`ю заявника [PERSON] . Тому з огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт родинних відносин, встановлення якого надасть їй можливість одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами та свідченнями свідків. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що померла [PERSON] , 1931 року народження була тіткою заявниці. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами позбавляє заявника [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved