Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони по справі мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Драбівського районного суду від 24.11.2020р. у справі № 692/981/20 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що дитина проживає з нею, аліменти, які стягуються з відповідача в умовах збільшення рівня цін є недостатніми для матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину та виконувати інші, покладені законом обов`язки. Відповідач отримує дохід від надання послуг з обробітку землі власним трактором, май у власності нерухоме майно - житловий будинок по [ADDRESS] . Вказує, що оскільки сторони не досягли домовленості щодо зміни способу стягнення аліментів, то вона звернулась до суду з цим позовом та просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Драбівського районного суду від 24.11.2020р. на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно на аліменти у частці від доходу відповідача у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 03.05.2022 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву вх. № 1565/22-Вх від 16.05.2022р., у якому проти заявлених позовних вимог заперечував. Вказав що розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти, але вимога про сплату аліментів у розмірі ј усіх видів заробітку (доходу) є для нього непосильною. Зазначив, що твердження про те що він працює не відповідає дійсності, оскільки на даний час тимчасово не працює, на обліку центру зайнятості не перебуває, пенсій та соціальних допомог не отримує. Має дохід від підсобного господарства та присадибної ділянки, земельної частки (паю) не має. Також має у власності зазначений позивачем житловий будинок, однак не має рухомого майна, зокрема трактора або комбайну. Вказав, що позивач не надала доказів перебування у скрутному становищі. Він дбав та дбає про доньку матеріально та фінансово, яка часто проживає з ним та знаходиться на його утриманні, бере участь у її вихованні та не має заборгованості по сплаті аліментів. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Також [PERSON] звернувся до суду з клопотанням вх. №1566/22-Вх від 16.05.2022р. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у задоволенні якого ухвалою суду від 24.05.2022р. відмовлено. Дослідивши позовну заяву та відзив на позов, додані до них на підтвердження позиції сторін письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.02.2013р. виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Драбівського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис за № 2, та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду 29.09.2020р. і до досягнення дитиною повноліття. Із довідки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 169 від 27.04.2022р. вбачається що [PERSON] [INFO] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає на території Великохутірської сільської ради за адресою: [ADDRESS] . Згідно копій довідок виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 191 та 192 від 11.05.2022р. [PERSON] , [INFO] на території Великохутірської сільської ради являється членом особистого селянського господарства, державного земельного паю на правах особистої власності не має. Згідно копії довідки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 193 від 11.05.2022р. [PERSON] , [INFO] на території Великохутірської територіальної громади не працює. Згідно копії довідки про склад сім?ї та розмір земельної ділянки, виданої виконавчим комітетом Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 194 від 11.05.2022р. власник [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] один. Державних земельних паїв не має, земельна ділянка 0,70га, не приватизована, з них: 0,2500га присадибна земельна ділянка, 0,4500га ОСГ. Згідно копії довідки виконавчого комітету Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області № 196 від 11.05.2022р., [PERSON] , [INFO] на території Великохутірської територіальної громади Золотоніського району Черкаської області на праві особистої приватної власності має житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка 0,7000га - не приватизована. Додаткових об`єктів на території Великохутірської сільської ради Золотоніського району Черкаської області не значиться. Згідно копії Акту про факт участі у вихованні, догляді та утриманні малолітньої дитини від 10.05.2022р. комісією в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було проведено роботу по встановленню факту участі у вихованні, догляді та утриманню малолітньої дитини [PERSON] її батьком [PERSON] та встановлено, що [PERSON] разом з співмешканкою [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON] спільно не проживає. Під час опитування сусідів комісія отримала відомості про виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні, догляді та утриманні дочки. З копії довідки № 159 від 09.05.2022р. про отримання (неотримання) допомоги вбачається, що [PERSON] на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Золотоніської РДА як отримувач соціальних допомог станом на 09.05.2022р. не перебуває, йому допомога не нараховується. Згідно даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 10.05.2022р. № 2310-22-00491 від 10.05.2022р. інформація про доходи [PERSON] за період з 3 по 4 квартал 2021р. відсутня. Згідно копії довідки № 21.01-14/106 від 09.05.2022р. Драбівської районної філії Черкаського обласного центру зайнятості [PERSON] станом на 09.05.2022р. на обліку як безробітний не перебуває. Згідно копії довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України індивідуальних відомостей про застраховану особу, сформованої 09.05.2022р., останні відомості у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо [PERSON] датовані 12 місяцем 2018 р. Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника [PERSON] , ВП № 63780119, заборгованість станом на 30 квітня 2022 року відсутня. Інших доказів сторонами суду не надано. Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином вказаним вище судовим рішенням був встановлений обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання своєї дочки [PERSON] , [INFO] та визначено їх розмір. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Положеннями ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1,5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Окрім того, при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-1V суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-IV). У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2). і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача оскільки його посилання на виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дочки [PERSON] , як на підставу відмови в задоволенні позову, не може бути прийнятий судом, так як це є саме обов`язком відповідача, який закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). Твердження відповідача щодо непосильності сплати аліментів у розмірі ј частини всіх доходів не підкріплені належними доказами, оскільки додані разом з відзивом докази стосуються отримання відповідачем офіційних доходів, зокрема на території Великохутірської територіальної громади, а також на виконання ним своїх батьківських обов`язків та ніяким чином не вказують на непосильність виконання відповідачем своїх батьківських обов?язків. Також вимога про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача повністю відповідає вимогам законодавства. Твердження відповідача, що його дочка [PERSON] проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні не знайшли свого підтвердження, оскільки не підкріплені належними доказами та суперечать іншим матеріалам справи. У той же час, відповідач наголошує на своєму бажанні дбати про свою дочку, брати участь у її утриманні та вихованні. Отже, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів підлягає до задоволення, оскільки саме одержувач аліментів наділений правом вибору способу стягнення аліментів. Суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання своєї дочки у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн., від якого при подачі позову була звільнена позивач. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved