Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

08.02.2022р. за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (а.с №1-4). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддям и головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В., яка своєю ухвалою від 15.02.2022р. відкрила провадження по справі, призначила розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.№41). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.04.2022р. було вирішено питання про перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№47). В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяві посилалася на те, що 18.08.2021р. у відношенні відповідачки були внесені відомості до ЄРДР та її дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, завдання 01.08.2021р. умисних легких тілесних ушкоджень позивачці [PERSON] . Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. відповідачка визнана винною та їй призначено покарання у вигляді громадських робіт на 150 годин. У зв`язку з протиправними діями відповідачки, позивачка понесла майнові втрати у розмірі 409грн. 05коп. за проведення судово-медичної експертизи, оплату коштів на обстеження, лікування та транспорт. Крім того, позивачка зазнала моральної шкоди, що полягає у фізичному болі та стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я від злочину, а саме лікування, емоційна напруга, хвилювання, порушення нормального способу життя. Позивачка просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду у розмірі 409грн. 05коп., моральну шкоду у розмірі 20\~000грн. та судові витрати. Заявою від 02.06.2022р. представник позивачки адвокат Курячий А.М. (діє на підставі ордеру Серія ДП № 213/043 від 01.11.2021р. - а.с.№44) просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення (а.с.№56). Відповідачка в судове засідання 02.06.2022р. не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином за адресою фактичного проживання, яка зазначена у вироку суду від 01.10.2021р., а також за допомогою засобів зв`язку, що вказані у позові (а.с.№1, 9). До суду повернулися конверти, направлені за місцем проживання відповідачки з позначками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.№46, 55). Позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження, які були надіслані судом на електронну адресу, відповідачка отримала (а.с.№45), так само, як і отримала надіслану за допомогою sms-повідомлення судову повістку в судове засідання, призначене на 02.06.2022р. (а.с.№52). Таким чином, суд на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянув справу в судовому засіданні 02.06.2022р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Підстав для ухвалення по справі заочного рішення у цій справі немає, оскільки відсутня сукупність умов для винесення заочного рішення, яка передбачена ст. 280 ЦПК України. Так в нашому випадку, немає згоди позивачки на ухвалення у справі заочного рішення по тексту позову, представник позивачки в заяві до суду від 02.06.2022р. заперечував проти заочного розгляду справи (вимоги п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. [PERSON] визнана виною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин (а.с.№9-11). Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. встановлені наступні обставини. 01.08.2021р. приблизно о 05год. 05хв. обвинувачена [PERSON] , перебуваючи поблизу будинку [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із потерпілою [PERSON] , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення легкого тілесного ушкодження, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, умисно завдала не менше 2-х ударів руками зжатими в кулак в область грудної клітини. Після чого, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел [PERSON] , схопила потерпілу за волосся правою рукою та почала тягнути до низу, в результаті чого потерпіла впала на землю, далі правою рукою зжатою в кулак нанесла не менше 3-х ударів в область обличчя. Після чого, [PERSON] схопила потерпілу лівою рукою за праве передпліччя та стиснула його. Далі, коли потерпіла [PERSON] розвернулась спиною до [PERSON] , остання нанесла не менше трьох ударів правою рукою зжатою в кулак в область спини, спричинивши потерпілій [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді: п`яти синців на верхній повіці правого ока в проекції зовнішнього кута, на спинці носу ліворуч, по правій бічній поверхні тулубу на відстані 2,5 см., вгору від гребня правої клубової кістки, по передній поверхні правого передпліччя у верхній та середній третинах, 11-ти саден на спинці носу ліворуч (на тіл синця), на червоній каймі нижньої губи ліворуч, в проекції 6-го грудного хребця, в проекції тіла лівої лопатки, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по внутрішній поверхні правого плеча у нижній третині, по тильній поверхні лівої кисті в проекції основної фаланги та міжфалангового суглобу 1-го пальця; п`яти внутрішньо-шкіряних крововиливів по задній поверхні шиї праворуч у верхній та середній третинах, в потиличній області ліворуч, в проекції верхньо-серединного квадранту правої молочної залози, по правій бічній поверхні тулубу на 2,0 см., вгору від гребня правої клубової кістки; двох піднігтьових крововиливів в проекції нігтьових фаланг 1-го пальця лівої кисті та 5-го пальця правої кисті (а.с.№9-10). Висновком № 2393е судово-медичної експертизи, яка була проведена в період з 26.08.2021р. по 16.09.2021р. КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР встановлено, що виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (а.с.№13-17). У вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. також зазначено, що обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками кримінального провадження, при цьому обвинувачена [PERSON] надала письмову заяву, складену в присутності захисника адвоката Пасічної І.І., щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами (а.с.№9-10). Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальних збитків у розмірі 409грн. 05коп., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що звертаючись до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальних збитків, позивачка просить стягнути з відповідачки, яка була обвинуваченою у кримінальному провадженні № 201/9928/21, відомості про яке внесені в ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України, коштів у розмірі 409грн. 05коп., що були понесені позивачкою, як потерпілою кримінальному провадженні, 02.08.2021р. на оплату висновку спеціаліста № 1918 КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР (а.с.№ 12,18-20). Зі змісту вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. вбачається, що [PERSON] не були надані докази на підтвердження понесення витрат на залучення експерта у кримінальному провадженні, а тому суд не стягував ці процесуальні витрати з обвинуваченої [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, в тому числі з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів. Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, зокрема, про те, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі. У постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 21.11.2018р.\~у справі\~№ 462/6473/16-ц\~ зроблено висновок, що питання про розподіл процесуальних витрат за результатами судового розгляду в кримінальному провадженні вирішується в тій справі, в якій вони були понесені, за правилами КПК України. Якщо це питання не було вирішено судом, сторони кримінального провадження, свідок, експерт, спеціаліст і перекладач мають можливість оскаржити в цій частині ухвалене у справі рішення в апеляційному та касаційному порядку. А тому такі витрати не можуть бути стягнуті з обвинуваченого за позовом, поданим за правилами цивільного судочинства. У справі\~№ 598/1781/17\~Велика Палата\~Верховного Суду зазначила,\~що процесуальні\~витрати,\~понесені в\~кримінальному провадженні,\~не є\~збитками,\~що можуть\~бути стягнуті\~шляхом подання\~цивільного позову\~проти обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Таким чином, позивачкою обрано невірний спосіб захисту її порушеного права та витрати, пов`язані із залученням експерта мають бути вирішені у кримінальному провадженні № 201/9928/21 шляхом подачі відповідного клопотання та постановлення судом ухвали згідно ч. 1 ст. 126 КПК України. За вищезазначеного, в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог в частині відшкодування позивачці моральної шкоди, суд вважає необхідним їх задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду. Відповідно до п. 5\~постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Під час розгляду справи у суду не виникає жодних сумнівів, що винними діями відповідачки, як обвинуваченої у кримінальному провадженні, була завдана моральна шкода позивачці, як потерпілій, що полягає в моральних переживаннях і стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, незважаючи на те, що вони і відносяться до легких. З нанесених відповідачкою тілесних ушкоджень, перелік яких міститься у вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2021р. та висновку експерта № 2393е (а.с.№ 9-11, 13-17), вбачається, що відповідачка била позивачку по обличчю (5 синців на верхній повіці правого ока, 11 саден на спинці носу ліворуч, на червоній каймі нижньої губи ліворуч, по тулубу, руках, пальцях кистей, що призвело до фізичного та емоціонального страждання та не могло не відобразитися негативно на моральному самопочутті позивачки, через що вона перенесла певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді зміни звичайного способу життя та докладання додаткових зусиль для відновлення первинного стану, а відтак з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 10\~000грн. В іншій частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки сума, на стягненні якої наполягає позивачка (20\~000грн.), на думку суду, є завищеною. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, судові витрати слід розподілити наступним чином. Позивачкою при подачі позову сплачені судові витрати по оплаті судового збору в загальному розмірі 1\~816грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 19\~400грн. Верховний Суд у своїй постанові від 28.11.2018р. по справі № 761/11472/15ц (касаційне провадження № 61-23674св18) зазначив, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою і судовий збір підлягає сплаті, як за вимогою майнового характеру. Таким чином, ціна позову в даній справі становить 20\~409грн. 05коп., і при подачі позову позивачка мала сплатити судовий збір лише у розмірі 908грн., тоді коли сплатила 1\~816грн. Отже, сплачений у більшому розмірі судовий збір в сумі 908грн. може бути повернутий позивачці після подання відповідної заяви згідно положень ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 445грн., пропорційно до задоволених позовних вимог (10\~000грн. (стягнута сума судового збору)* 908грн. (судовий збір за подачу позову): 20\~409грн. 05коп. (ціна позову)). В іншій частині судові витрати по оплаті судового збору стягненню з відповідачки не підлягають у зв`язку з відмовою в задоволенні певної частини позовних вимог. Щодо витрат на правничу допомогу, то позивачкою на підтвердження цих витрат надано договір про надання правничої допомоги від 01.08.2021р. (а.с.№ 23-25), з змісту п. 3 якого вбачається, що оплата послуг за даним договором здійснюється відповідно до акту виконаних робіт та розрахунку вартості послуг, наданих виконавцем. Також сторони встановили фіксовану вартість послуг з надання комплексного захисту та представництва інтересів у кримінальному провадженні у розмірі 15\~000грн. (а.с.№24). З розрахунку щодо наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2021р. вбачається, що адвокатом Курячим А.М. були надані: комплексний захист та представництво інтересів у кримінальному провадженні 15\~000грн., надання усної консультації щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди 2 години, складання позовної заяви про відшкодування шкоди 8 годин та надання усної консультації за результатами ознайомлення замовника з позовною заявою та роз`яснення питань, пов`язаних з веденням справи у суду 1 година. Загальна кількість годин щодо представництва у цивільній справі склала 11 годин (а.с.№26).Актом приймання послуг щодо надання правничої допомоги від 22.11.2021р. підтверджується надання вказаних вище послуг (а.с.№27), а розпискою від 22.11.2021р. факт отримання адвокатом коштів у загальному розмірі 19\~400грн. (а.с.№28). З огляду на те, що позивачкою в порядку ст. 133 ЦПК України заявлені вимоги щодо відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15\~000грн., що понесені у кримінальному провадженні, а також приймаючи до уваги вищевказані постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 462/6473/16-ц та у справі № 598/1781/17, ці витрати підлягають розподілу в порядку КПК України. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 4\~400грн., понесених у цивільній справі, суд вважає необхідним їх задовольнити з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, та

Outcome: partial