Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною заявою, відповідно до якої, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання. В обґрунтування позову позивача вказувала, що на даний час вона є повнолітньою та навчається з 01.09.2021 у Національному авіаційному університеті на денній формі навчання, тому не має можливості працевлаштуватися на роботу, щоб отримувати заробіток та забезпечувати себе. Відповідач зобов`язаний та має змогу надавати допомогу на її утримання під час навчання, але в добровільному порядку цього не робить у зв`язку з чим, остання вимушена звернутися до суду. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Позивач пред`явлені вимоги підтримала, відповідач позов визнав, проти задоволення не заперечував, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до довідки від 15.02.2022 № 157, виданої Національним авіаційним університетом (а.с.19), [PERSON] , є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету кіберпезпеки, комп`ютерної та програмної інженерії Національного авіаційного університету IV (четвертого) рівня акредитації. Термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01.09.2021 по 30.06.2025. Позивач зазначає, що добровільно батько не допомагає матеріально здійснювати оплату за навчання у зв`язку із чим остання вимушена звернутися до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ч. 1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статі 182 цього Кодексу. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу». Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач досягла вісімнадцяти років, про те не досягла 23-річного віку, потребує матеріальної допомоги на навчання, оскільки навчається на денній формі та не має змоги працевлаштуватися. Таким чином, беручи до уваги визнання відповідачем позову в повному обсязі, домовленість між сторонами про стягнення аліментів на навчанні з дня ухвалення рішення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, у розмірі ј частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення позивачем навчання, або досягнення нею 23 річного віку. Відповідно до ст. 142 ЦПК України беручи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору в розмірі 496,20 грн.

Outcome: approved