Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

11 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач в особі представника за довіреністю Балагурак В.В., посилаючись на ст. ст. 608, 610, 1218, 1219, 1268, 1269, 1281,ч.2 ст.1282 ЦК України, просила стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 03.06.2010 у розмірі 11679,11 гривень та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 03.06.2010, чим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно з заявою отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, відповідно до ст.634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема умови банківського рахунку ( ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору ( ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі Договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі якого позичальник при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпорджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.03.2016. У порушення ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України та умов Договору позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на дату його смерті, яка становить 11679,11 гривень. На виконання вимог ст. 1281 ЦК України позивачем 27 травня 2016 року була направлена претензія кредитора до Славутицької міської державної нотаріальної контори. 08 вересня 2017 року позивачем була отримана відповідь Славутицької міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємицею померлого [PERSON] , яка звернулася із заявою про прийняття спадщини, є [PERSON] . 21 вересня 2017 року до спадкоємця [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано, в зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 26 січня 2022 року позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ч.4 ст.177 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 10 лютого 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України та усунення недоліків, відкрито провадження у справі, та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04 травня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи по суті на 16 травня 2022 року. Ухвалою суду\~від 16\~травня 2022\~року судовий\~розгляд справи\~було відкладено\~на 27\~травня 2022\~року на підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України. У призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Від представника позивача за довіреністю Савіхіної А.М. до суду надійшло клопотання, в якому вона просила проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання повторно\~не з`явилася,\~про дату,\~час і\~місце \~судового засідання\~повідомлялася \~в порядку,\~передбаченому ст.ст.128-130\~ЦПК України.\~Відзив на\~позов відповідач\~до суду\~не направила. Клопотання про відкладення розгляду справи не подала. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 27 травня 2022 року суд ухвалив заочне рішення у справі.\~ Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 03 червня 2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 червня 2010 року, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дата народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номера мобільного та робочого телефонів, сімейний стан, освіту, інформацію про працевлаштування, службове становище, розмір своєї місячної зарплати після сплати податків та інших вирахувань, розмір свого щомісячного регулярного доходу з інших джерел. Також зазначив, що виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» та бажаний кредитний ліміт 5000 гривень (а.с.37). Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку банк додав: Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Контракт» та «Універсальна Голд», виписку по картковому рахунку [PERSON] , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , довідку про видачу кредитних карток. Так, відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] були видані такі кредитні картки: 04.06.2010 - № [NUMBER] , термін дії 10/13; 07.12.2010 - № [NUMBER] , термін дії 09/14; 17.04.2013 року- № [NUMBER] , термін дії 01/17 (а.с.65). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 04.06.2010; 07.04.2017- встановлення кредитного ліміту 16000,00 гривень; 22.04.2013 - збільшення кредитного ліміту до 17000,00 гривень; 23.04.2013- зменшення кредитного ліміту до 17000,00 гривень; 26.03.2016 - зменшення кредитного ліміту до 14301,33 гривень; 04.07.2016- зменшення кредитного ліміту до 13680,00 гривень; 21.09.2016 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень ( а.с.36). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22.03.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області ( а.с.67). Як вбачається з позовної заяви, позичальник [PERSON] , який помер [INFO] , зобов`язання по кредитному договору №б/н від 03 червня 2010 року не виконав, в зв`язку з чим на дату його смерті існує заборгованість в сумі 11679,11 гривень, яка складається з наступного: 9496,48 гривень- заборгованість за тілом кредита; 0,00 гривень заборгованість за простроченим тілом кредита; 2132,63 гривні заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 гривень- заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 гривень заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 гривень- нарахована пеня; 50,00 гривень нараховано комісії. У розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 03 червня 2010 року, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , який додано до позовної заяви, зазначено, що загальна заборгованість за наданим кредитом становить 11679,11 гривень, в тому числі: 9496,48 гривень- тіло кредита, 2132,63 гривні нараховані відсотки, 50,00 гривень нарахована пеня ( а.с. 13-18). Як видно зі спадкової справи № 55/2016, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області на виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України звернулися АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із претензіями з вимогами до спадкоємців ( а.с. 112-130). Завідувачем Славутицької міської державної нотаріальної контори представнику АТ «Райффайзен Банк Аваль» листом від 17.08.2017 №535/02-14 та представнику ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» листом від 17.08.2017 №534/02-14, які знаходяться в спадковій справі, було повідомлено, що після смерті [INFO] [PERSON] була відкрита спадкова справа 19.07.2016, спадкоємцем померлого є його дружина [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.143 зв. ст., а.с.144). Відповідно до довідки №887, виданої Комунальним підприємством «Житлово-комунальний центр», яка знаходиться в спадковій справі, станом на 11.10.2016 за адресою: [ADDRESS] , проживає одна особа, в тому числі: [PERSON] , [INFO] , з 24.12.2003 року. [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за даною адресою з 24.12.2003 по 22.03.2016 (знятий з реєстрації як померлий) ( а.с. 130 зв.ст.). Відомості про інших зареєстрованих за вказаною адресою осіб станом на дату смерті [PERSON] у вказаній довідці відсутні. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 11.07.1998 Відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, копія якого міститься у спадковій справі, підтверджується, що [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] (а.с.135). Згідно з Інформаційною довідкою з Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) [PERSON] за життя залишив заповіт, посвідчений 03.06.2015 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 57521946, № в реєстрі 794, бланк НАН 550661 (а.с.132). Як вбачається із заповіту, посвідченого 03.06.2015 державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 794, бланк НАН 550661, який знаходиться в спадковій справі, за життя [PERSON] усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] , [INFO] ( а.с.133). 12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якій зазначила, що спадкове майно складається з Ѕ частки квартири номер [ADDRESS] , яке вона після смерті [PERSON] прийняла та просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом та з метою уточнення складу спадкового майна просила надати запити до відповідних органів ( а.с.134). 12 жовтня 2016 року [PERSON] державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з Ѕ частки квартири номер [ADDRESS] ( а.с.140-141). Як вбачається з листа філії Чернігівського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» №36/5074 від 11.11.2016, який знаходиться в спадковій справі, повідомлено Славутицьку міську державну нотаріальну контору Київської області про наявність в спадкодавця [PERSON] відкритих рахунків в ТВБВ 10024/0308 (м.Славутич) філії Чернігівського обласного управління АТ «Ощадбанк» із залишком коштів ( а.с.143). Відомості про наявність виданих свідоцтв про право на спадщину за законом чи заповітом, що складається з коштів, розміщених на відкритих рахунках спадкодавця [PERSON] , зазначених у цьому листі, в спадковій справі відсутні. 21 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив спадкоємиці [PERSON] лист-претензію, в якому повідомив, що борг позичальника [PERSON] станом на дату його смерті складає 11679,11 гривень (а.с.75-79). Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] , відповідач у справі, ніяких дій на виконання претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивача, не виконала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з неї боргу як спадкоємця. Вирішуючи спір згідно зі встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого. За приписами статті 1216 ЦК України cпадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України. Згідно з ч.1 ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 3,4\~ст.1268 ЦК України,\~ст.1269 ЦК України\~визначені дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем. Положеннями ч.3\~ст.1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5\~ст.1268 ЦК України). Частиною 1\~ст.1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого\~ст.1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~ст.1282 ЦК України\~щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей\~1281,\~1282 ЦК України\~кредитор заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм\~статті 1281 ЦК України\~щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Статтею 1281\~ЦК України ( в редакції станом на день відкриття спадщини)\~передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені\~статтею 1281\~ЦК України\~строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених\~статтею 1281\~ЦК України\~строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18. Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином,\~стаття 1281 ЦК України\~( в редакції, чинній станом на день відкриття спадщини) не встановлювала певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог могло відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. Установлено, що позичальник [PERSON] помер [INFO] . ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу нотаріуса 27 травня 2016 року, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень-рекомендованих листів та фіскальним чеком від 27.05.2016, копії яких містяться у матеріалах справи ( а.с.68-72). 08 вересня 2017 року, отримавши від нотаріуса відповідь, кредитор дізнався про те, що спадкоємицею майна померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , якій 21 вересня 2017 року направив лист-претензію про обов`язок сплатити заборгованість позичальника [PERSON] станом на дату його смерті в розмірі 11679,11 гривень. Таким чином, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК, як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців боржника [PERSON] , який помер [INFO] , із дотриманням строків, встановлених ст.1281 ЦК України, оскільки з такими вимогами звернувся безпосередньо через нотаріуса. [PERSON] , відповідач у справі, прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] та 22 жовтня 2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку квартири номер [ADDRESS] . Відомості, які б свідчили про наявність інших спадкоємців майна [PERSON] , в спадковій справі відсутні. Отже, [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна [PERSON] , який помер [INFO] , яка відповідно до вимог ст.1282 і зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину особисто у розмірі, який відповідає її частці у спадщині, шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між нею та кредитором інше не встановлено та, крім того, у разі наявності у спадкодавця такої заборгованості перед кредитором станом на день його смерті. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, аналізуючи правовідносини між позичальником [PERSON] , який помер [INFO] , та кредитором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд виходить з такого. Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (п. 1 ч. 2). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований в одному або кількох документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах, якими обмінялися\~сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин\~ вважається таким,\~ що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його\~стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638\~ЦК України\~встановлено,\~що\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в\~належній\~формі досягли\~згоди\~з\~усіх істотних\~умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від\~суми позики,\~якщо\~інше не\~встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо\~договором\~не встановлений\~розмір\~процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку\~України (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається\~у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~633\~ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~частини першої статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками та комісією. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 червня 2016 року, послався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, щорічна комісія комісія за обслуговування та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил, які долучені до матеріалів справи, розумів позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем, про що зазначено також відповідачем у заяві, поданій до суду. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 червня 2010 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаній позичальником [PERSON] , не зазначені ні процентна ставка за користування кредитними коштами, пеня, штрафи, комісія, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основооложних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З урахуванням наведеного, враховуючи, що анкета-заява позичальника не містить розміру процентної ставки, пені, та комісії, а Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому визначена процентна ставка, пеня, та комісія не підписаний [PERSON] , тому не є складовою частиною кредитного договору, то підстави для включення у заборгованість по кредитному договору процентів за користування кредитом, пені та комісії в розмірі, визначеному у Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», відсутні. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Із виписки по картковому рахунку позичальника, доданого до позовної заяви, вбачається, що у період з 04.06.2010 по 22.03.2016 позичальник користувався грошовими коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 03 червня 2010 року. Крім того, у період з 22.03.2016 по 10.05.2017 відбувалося поповнення вказаного карткового рахунку готівкою. При цьому, відповідно до виписки з карткового рахунку та розрахунку заборгованості позивач списував з рахунку позичальника проценти за використання кредитного ліміту за ставками: 2,3 %, 2,7%, 3,5 % в місяць та пеню, тобто кошти, внесені на погашення кредиту, позивач зараховував також і на погашення процентів та неустойки ( а.с.19-35). Враховуючи, що між кредитором та позичальником не було узгоджено розмір процентів за користування кредитом, пені, комісії, то необхідно зарахувати внесені кошти саме на погашення кредиту. До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за період з 17.04.2013 по 06.11.2017, який складається з періодів з 17.04.2013 по 31.05.2015 та з 01.06.2015 по 06.11.2017. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 17.04.2013 по 31.05.2015, заборгованість за цей період складає 17334,48 гривень, а саме: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 16537,24 гривні; загальний залишок заборгованості за відсотками -797,24 гривень, в тому числі залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість -796,10 гривень, залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість 1,14 гривень. За вказаний період сплачено відсотків на загальну суму 6253,35 гривень ( колонка №11 розрахунку заборгованості). Оскільки між кредитором та позичальником не було узгоджено розмір процентів за користування кредитом, то сплачені відсотки на загальну суму 6253,35 гривень необхідно зарахувати на погашення заборгованості за тілом кредиту, виходячи з такого розрахунку: 16537,24 гривні (залишок заборгованості за тілом кредиту) 6253,35 гривень ( сплачені відсотки) = 10283,89 гривень. Таким чином, заборгованість позичальника за тілом кредиту за період з 17.04.2013 по 31.05.2015 становить 10283,89 гривень. Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 по 06.11.2017 по картковому рахунку позичальника витрати кредитних коштів (колонка № 3 розрахунку заборгованості) становлять 37320,41 гривень, які є фактично отриманими та використаними кредитними коштами. За даний період сума внесених коштів на погашення заборгованості (колонка № 18 розрахунку заборгованості) становить 45158, 41 гривень. Таким чином, заборгованість за тілом кредиту за період з 01.06.2015 по 06.11.2017 становить 37320,41 гривень та з урахуванням залишку заборгованості за тілом кредиту за період з 17.04.2013 по 31.05.2015 в сумі 10283,89 гривень загальна сума заборгованості за тілом кредиту за період з 17.04.2013 по 06.11.2017 становить 47604,3 гривень (37320,41гривень +10283,89 гривень). Враховуючи суму коштів внесену на погашення заборгованості за період з 17.04.2013 по 06.11.2017 у розмірі 45158,41 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту, яка підлягає стягненню з відповідача становить 2445,89 гривень (47604,3 гривень 45158,41 гривень). В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 7050,59 гривень, нарахованими відсотками в сумі 2132,63 гривень та комісією в сумі 50,00 гривень є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2481 гривня ( 2270 гривень + 211 гривень = 2481 гривня), то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку: 2445,89 грн х 100:11679,11 грн = 20,94 (відсоток розміру задоволеного позову); 2481 грн х 20,94:100 = 519,52 грн. (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial