Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в обгрунтування якого зазначила, що на підставі наказу директора Коростишівського професійного аграрного ліцею від 08.11.2021 №274-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », позивачку було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати. Позивачка вказує, що вона працює викладачем зарубіжної літератури в Коростишівському професійному аграрному ліцеї з 15.08.1981 року, проте останню відсторонили від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення від COVID-19. Вказане відсторонення від роботи позивач вважає порушенням її права на працю гарантованого Конституцією України і таким, що суперечить приписам статті 46 Кодексу законів про працю України, та статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», тому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ про відсторонення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та понесені судові витрати. В відзиві по позовну заяву представник відповідача - директор Коростишівського професійного аграрного ліцею Кирилюк В.І. зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими. Вказує, що оскаржуваний наказ виданий відповідно вимог чинного законодавства. Так в ст. 46 КЗпП України, передбачено відсторонення від роботи зокрема з інших підстав. Зазначив, що на виконання наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», 03.11.2021 року на загальних зборах, адміністрацією Коростишівського професійного аграрного ліцею, було повідомлено працівників установи про обов`язкове профілактичне щеплення проти "Covid-19". Крім того, професія викладача віднесена до переліку професій, що підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти COVID-19, а також зазначає про безпідставність вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення моральної шкоди підтримала та просила задовольнити з наведених в позові підставах. Від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи відмовилась. Пояснила, що залишок робочих годин за період 2021-2022 року та відповідно оплату згідно тарифікації робочого часу отримає до кінця навчального року. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив зазначив, що позивачем не визначено суми середнього заробітку, яка підлягає стягненню. Зазначив, що облік робочого часу за місцем роботи позивача здійснюється погодинно, тому виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу є необгрунтованою, оскільки за період 2021-2022 року у [PERSON] залишилось не відпрацьованих 20 годин. Судом встановлено, що [PERSON] , працює з 15.08.1981 року на посаді викладача зарубіжної літератури в Коростишівському професійному аграрному ліцеї, що підтверджується довідкою від 20.12.2021 №806, виданою директором ліцею [PERSON] . Відповідно до копії наказу №274-к від 08.11.2021 року виданого директором ліцею [PERSON] «Про відсторонення від роботи [PERSON] », на підставі ст. 46 КЗпП України, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», пункту 41-6 Постанови КМУ від 09.12.2020 №1236, наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», [PERSON] , було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти COVID-19. З вказаним наказом [PERSON] не була ознайомлена про що складений відповідний акт. Згідно з копією наказу директора Коростишівського професійного аграрного ліцею Кирилюка В.І. від 25.02.2022 №91-К, [PERSON] було допущено до роботи з 25.02.2022 року, вказано, що остання була ознайомлена з наказом 7.04.2022 року. Відповідно до довідки від 24.05.2022 року №272, виданою методистом Коростишівського професійного аграрного ліцею [PERSON] , [PERSON] , як викладачу загальноосвітніх дисциплін на період роботи 2021-2022 року тарифіковано 332 робочі години. В порівняльній довідці від 24.05.2022 року №271, зазначена тарифікація робочого часу, де зокрема вказано, що [PERSON] фактично відпрацювала 312 години, а невиплачена сума при відстороненні становить 3646,35 грн., що в погодинній тарифікації складає 20 годин. Статтею 43 Конституції України, кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно статті 2-1 КЗпП забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Статтею 46 КЗпП передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку. Разом з тим, відповідно до статті 46 КЗпП України, допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативно-правовим актом. Таким чином, перелік підстав для відсторонення працівника від роботи, який визначений статтею 46 Кодексу, не є виключним; положення цієї статті передбачають можливість його розширення, проте лише актами законодавства України. Згідно з ч.1, 2, 3, 4 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», яку зокрема зазначено в наказі №8 від 09.02.2022 року, як на підставу відсторонення позивача від роботи, профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. В разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями. Рішення про проведення обов`язкових профілактичних щеплень за епідемічними показаннями на відповідних територіях та об`єктах приймають головний державний санітарний лікар України, головний державний санітарний лікар Автономної Республіки Крим, головні державні санітарні лікарі областей, міст Києва та Севастополя, головні державні санітарні лікарі центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах оборони і військового будівництва, охорони громадського порядку, виконання кримінальних покарань, захисту державного кордону, Служби безпеки України Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Крім того, порядок відмови від здійснення обов`язкових профілактичних щеплень визначений у частині 6 статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій вказано, що якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов`язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження, а в разі відмови дати таке підтвердження - засвідчити це актом у присутності свідків. Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст.27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» обов`язковим профілактичним щепленням для запобігання поширенню інших інфекційних захворювань підлягають окремі категорії працівників у зв`язку з особливостями виробництва або виконуваної ними роботи. У разі необґрунтованої відмови від щеплення за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби вони до роботи не допускаються. Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного наказу, передбачено відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 № 2153. Пунктом 3 зазначеного наказу МОЗ до переліку осіб, які підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 віднесено працівників закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Суд наголошує, що право на працю та право заробляти працею на життя, яке гарантоване статтею 43 Конституції України, належить до основних прав і свобод людини та громадянина, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією. Пунктом 1 статті 92 Конституції України встановлено, що права і свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає, що відсторонення від роботи [PERSON] без збереження заробітної плати було незаконним, таким, що суперечить Конституції України, та є втручанням у право людини на працю та право заробляти працею, яку вільно обирає та на яку вільно погоджується, а тому з урахуванням статті 92 Конституції України, таке втручання дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами. Крім того, суд вказує, що в наказі про відсторонення [PERSON] було неправомірно зазначено причини та строк такого відсторонення, а саме формулювання: «на час відсутності щеплення проти COVID-19», а також була порушена процедура такого відсторонення, яка відповідно до ст. 27 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» здійснюється за поданням відповідних посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби. Крім того в наказі про відсторонення вказане посилання на ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», в якій не визначено, що щеплення від респіраторної хвороби COVID-19 є обов`язковим. За таких обставин, вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу директора Коростишівського професійного аграрного ліцею від 08.11.2021 №274-к [PERSON] , про відсторонення від роботи підлягають задоволенню. Суд, вирішуючи питання щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити їй невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи враховує те, що у судовому засіданні позивач відмовилась від вказаних позовних вимог з урахуванням того, що залишок робочих годин, який становить 20 годин, за період 2021-2022 навчального року та відповідно оплату згідно тарифікації робочого часу отримає до кінця навчального року, що узгоджується з наданою представником відповідача довідкою по тарифікації погодинного робочого часу [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що неправомірні дії відповідача з відсторонення від роботи [PERSON] , тривалість близько чотирьох місяців, потягли вимушені зміни у життєвих стосунках позивача, почуття невизначеності, тимчасової відірваності від активного життя, дискомфорту, а також часу та зусиль необхідних для відновлення порушеного права. Враховуючи тривалий період відсторонення від роботи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, із відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000,00 грн. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1984, 80 грн.

Outcome: partial