Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-26 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна, про зміну черговості спадкування. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Спадкоємцем першої черги за законом є його син [PERSON] , який хоч формально був зареєстрований за адресою батька, але там багато років не проживав, не турбувався про батька, не надавав йому жодної допомоги, не відвідував його. Позивач є сестрою померлого та спадкоємцем другої черги. З 2005 року [PERSON] хворів на психічну хворобу та перебував на обліку у лікаря-психіатра. В 2013 році йому призначено другу групу інвалідності безтерміново. Рішенням Хустського районного суду від 27.06.2018 визнано [PERSON] недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено [PERSON] опікуном. За життя її брат тяжко хворів, перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду. Вона допомагала брату з 2005 року, відколи він захворів на психічну хворобу. З 2012 року вона почала інтенсивніше ним опікуватися, оскільки його хвороба загострювалася, і з часом він не здатний був для самообслуговування. Вона постійно приїжджала до брата, привозила продукти харчування, ліки, прибирала в будинку, прала одяг, готувала їжу, здійснювала гігієнічні процедури. Також періодично забирала його до себе додому та возила по медичних закладах. Сина біля батька не було багато років і він ним не цікавився. Отже вона здійснювала опіку на братом, матеріально забезпечувала, піклувалася про нього, і її брат з 2005 року знаходився у безпорадному стані та потребував допомоги внаслідок тяжкої хвороби, а тому наявні підстави для зміни черговості спадкування. Посилаючись на викладене та приписи ст. 1259 ЦК України, позивач просить змінити їй черговість одержання права на спадкування за померлим [PERSON] за законом з другої черги на першу чергу. Відзив на позов відповідачем [PERSON] не подавався. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свого представника. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову. Вказує, що у 2018 році [PERSON] навчався. Опікуном батька була призначена його сестра [PERSON] , яка після його смерті звернулася до суду з позовом про усунення відповідача від права на спадкування. Апеляційним судом відмовлено у задоволенні такого позову, у зв`язку з недоведеністю факту ухилення відповідачем від надання допомоги батьку. Зараз вона знову звернулася з позовом про зміну черговості спадкування. Стверджує, що позивач здійснювала опіку над батьком не роками, а лише 4 місяці. Наявність же чеків не підтверджує, що відповідні предмети були придбані саме для його батька, і якщо потрібно, то відповідач відшкодує їх вартість. Третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Рошинець Наталія Павлівна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави позовної заяви, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.10.2018 року (а.с.23). Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] померли раніше - [INFO] та [NUMBER] відповідно (а.с.15, 16). Згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ №457215 від 27.06.2013 [PERSON] встановлено другу групу інвалідності безтерміново та рекомендовано лікуватися у психіатра (а.с.22). Позивач [PERSON] є сестрою [PERSON] (а.с.24, 25), тобто спадкоємцем другої черги, а відповідач [PERSON] сином [PERSON] (а.с.26), тобто спадкоємцем першої черги. При цьому [PERSON] 13.11.2018 року подала до нотаріусу заяву про прийняття спадщини за померлим братом (а.с.44). Рішенням ВК Золотарівської сільської ради від 25.01.2018 року №3 призначено опікуном [PERSON] його сестру [PERSON] (а.с.27). Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2018 року визнано [PERSON] недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с.28-30). Відповідно до копії будинкової книги за адресою [ADDRESS] , та довідок про склад сім`ї від 01.10.2013 та від 01.02.2018, [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою один (а.с.31-34). Допитана у судовому засіданні у якості свідка позивач [PERSON] суду пояснила, що її брат [PERSON] мав психічну хворобу ще з 2005 року. Брат був розлученим, дружини не мав, з сином не контактував. Оскільки брат був періодами агресивний, то спілкувалася з ним лише вона. Зокрема вона постійно приїжджала до нього, купляла їжу, одяг, прибирала до тих пір поки він сам міг себе обходити. Також возила його по лікарям. З 2013 року хвороба загострилася, брат потребував постійного піклування. Коли стан брата став важким, то забрала його до себе в м.Ужгород. Поки брат ще міг себе обслуговувати, то вона його постійно навідувала. Останній період десь 3 роки він взагалі не міг самообслуговуватися. В цей час в основному жив у неї, періодично був у лікарнях або на амбулаторному лікуванні. На тиждень-два могла забрати його додому, однак потім знову було ускладнення. Вона жодного разу не бачила сина брата [PERSON] , такий не відвідував батька ні лікарні, ні вдома. Похорон брата організувала вона, сина на похороні не було. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , суду пояснила, що її мати постійно здійснювала опіку за хворим дядьком. Часто навідувалася в село, купляла речі, продукти. Потім, у її зрілому віці, вони інколи разом відвідували, варили їсти, прибирали, прали одяг. Коли було загострення, то забирала в Ужгород, возила у медзаклади на консультації до психіатрів. Останні 5 років дядько не міг себе обслуговувати у періоди загострень хвороби. В періоди ремісії якось частково міг. Іноді лікувався у лікарні. [PERSON] жодного разу не бачила в цей період, однак той знав, що батько хворий та потребує опіки. Бачила [PERSON] за місяць до смерті дядька, на весіллі, та сказала йому «Навідай батька», на що той знизав плечима і сказав «Не буду». Похорон дядька організувала [PERSON] , а на похоронах сина не було. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] , суду пояснив, що [PERSON] захворів у 2005 році. За ним доглядала цього сестра [PERSON] , а коли не могла приїхати, то просила його доглянути за братом. У 2012 році стало ще важке, [PERSON] потребував постійного догляду та лікування. Це забезпечувала його сестра. Сина померлого - [PERSON] він знає і навіть приходив до нього у с.Забрідь, де він живе з своєю матір`ю, і просив відвідати батька, однак реакції не було. В лікарні медсестри йому говорили, що син не відвідував батька. Також відповідач не був на похороні. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України). Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України). Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК України. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Також, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. У даній справі встановлено, [PERSON] тривалий час страждав на психічну хворобу. І хоча його визнано недієздатним лише згідно рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 27.06.2018 року, тобто незадовго до смерті, однак друга група інвалідності внаслідок психічного захворювання, [PERSON] безстроково була встановлена ще з 27.06.2013. Тобто, починаючи з 2013 року [PERSON] потребував постійного стороннього огляду, що повністю узгоджується з показами свідків. А отже на думку суду починаючи з 2013 року [PERSON] внаслідок тяжкої психічної хвороби перебував у безпорадному стані та потребував у зв`язку з цим стороннього догляду. Такий догляд за [PERSON] здійснювала його сестра [PERSON] , що підтверджується показами свідків та долученими до матеріалів справи доказами (а.с.36-39, 75). Зокрема [PERSON] здійснювала опіку над ним, приїжджала до брата, купляла продукти харчування, ліки, прибирала в будинку, прала одяг, готувала їжу, здійснювала гігієнічні процедури, періодично, у періоди загострень хвороби, забирала його до себе додому та возила по медичних закладах. При цьому, суд відхиляє всі твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки це ґрунтується на матеріалах справи. Зокрема, та обставина, що раніше [PERSON] зверталася до суду із позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування, у задоволенні якого апеляційним судом було відмовлено, через недоведеність факту ухилення відповідача від надання батьку допомоги, не має якогось самостійного правого значення для даної справи, обставини, які входять до предмету доказування у даних категоріях справ є різними. Зокрема для задоволення позову про зміну черговості спадкування не є необхідним встановлення факту ухилення спадкоємця відповідача від надання спадкодавцю допомоги. Твердження представника відповідача про те, що позивач опікувалася спадкодавцем лише 4 місяці спростовується показами свідків. А сама по собі та обставина, що [PERSON] визнано недієздатним лише рішенням від 27.06.2018 року, не свідчить про те, що він не перебував у безпорадному стані та не потребував допомоги з більш ранішого періоду. І така допомога надавалася саме позивачем, чому вже суд надавав правову оцінку вище. Відтак, на думку суду, наявні підстави, передбачені ч.2 ст. 1259 ЦК України, для зміни черговості спадкування, а отже позов підлягає задоволенню. Відповідно до приписів ст . 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 908 грн.

Outcome: approved