Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-24 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, Старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Ліщенко Н.І., приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А., в якому просив: - визнати незаконним та скасувати Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27.08.2018 року по виконавчому провадженню №54530787, винесену старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Ліщенко Н. І.; - визнати незаконним та скасувати Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27.08.2018 року по виконавчому провадженню №54530787, винесену старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області Ліщенко Н. І.; - визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 4891, виданий 27.12.2018 Приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О. А; - скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44860654 від 27.12.2018 року, приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О. А. Свої вимоги обгрунтовував тим, що в провадженні Васильківського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Васильківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській області) перебуває виконавче провадження №54530787 про стягнення боргу в розмірі 712 854, 12 грн, Боржник: [PERSON] , Стягувач: [PERSON] . Зазначав, що йому на праві власності належала земельна ділянка, площею 0, 2500 га, кадастровий номер 3221484001:02:019:0006, що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Крушинка (далі - земельна ділянка). Під час проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Ліщенко Н. І. було здійснено опис та арешт земельної ділянки. 23.01.2018 року старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, зокрема, ТОВ «Приватна експертна служба». 20.02.2018 року ТОВ «Приватна експертна служба» надано Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, згідно з яким земельну ділянку оцінено в 278 510, 00 грн. Згідно з матеріалами виконавчого провадження, тричі проводилися електроні торги, які тричі не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, а саме: 11.06.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 278 510, 00 грн; 03.07.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 236 733,50 грн; 25.07.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 194 957,00 грн, що підтверджується Протоколами проведення електронних торгів від 11.06.2018 № 337841, від 03.07.2018 № 342685, від 25.07.2018 року № 347246. 27.08.2018 року старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І. винесено Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (далі - Постанова). Цього ж дня складено Акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (далі - Акт). Вказував, що відповідно до ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Ураховуючи, що Звіт про експертну оцінку земельної ділянки зроблений 20.02.2018 року, отже він є дійсним до 20.08.2018 року. Враховуючи, що на момент винесення старшим державним виконавцем Постанови та складення Акту - 27.08.2018 року вказаний Звіт про оцінку майна не був дійсним, і повторна оцінка майна не проводилась, позивач вважає, що зазначені Постанова та Акт підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Крім того зазначав, що матеріали виконавчого провадження № 54530787 не містять жодного доказу того, що стягувач подав письмову заяву про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно в строк 10 днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення, у відповідності зі ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», отже має місце порушення ч.ч. 7, 8 ст. 61 вказаного Закону України,що є підставою також вважати Постанову та Акт незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Також указував, що 27.12.2018 року земельна ділянка була зареєстрована приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О. А. за [PERSON] . Підставою виникнення за останнім права власності на вказане майно є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 4891, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру нерухомого майна від 22.07.2019 року. Однак, [PERSON] не брав участі у прилюдних торгах, а отримав право на оформлення права власності на земельну ділянку на підставі винесеної Постанови та складеного Акту від 27.08.2018 року з урахуванням простроченого Звіту про оцінку земельної ділянки від 20.02.2018 року, який втратив юридичну силу. Оскільки оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 4891 та державна реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] є похідними від оформлення передачі відповідачу нереалізованої на електронних торгах земельної ділянки в рахунок погашення боргу на підставі Постанови та Акту від 27.08.2018 року (які є незаконними та підлягають скасуванню), тому вважав, що зазначене Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів повинно бути визнано недійсним, а Рішення приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Семенець О. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44860654 від 27.12.2018 року підлягає скасуванню. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив позов задовольнити. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с.116-117). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті. Не погоджуючись з даним позовом, представник [PERSON] - [PERSON] подав відзив, у якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також просив відмовити позивачу в задоволенні клопотання про витребування доказів, не приймати до розгляду подані позивачем докази згідно з клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи від 11.09.2019 року та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. У відзиві зазначав, що згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» якщо строк дійсності звіту про оцінку закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. 25.07.2018 року не відбулися треті електронні торги через відсутність учасників торгів. Відтак, строк дійсності звіту про оцінку, який складає шість місяців, протягом періоду реалізації майна боржника не сплив. Тому, необхідності у проведенні повторно оцінки не було, оскільки у відповідності з вимогами абз. 2 ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у такому разі повторно оцінка майна не проводиться. Передача такого майна стягувачу відбувається за ціною третіх електронних торгів. Відповідно до вимог ч.ч. 6-9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» 27.07.2018 року (через два дні після третіх торгів, які не відбулися 25.07.2018 року) [PERSON] подав до Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області заяву про залишення за ним нереалізованого майна. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виніс постанову. За фактом такої передачі виконавець склав акт. Постанова та акт стали підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно (т. 1, а.с.118-130). Представник позивача - [PERSON] надіслав до суду відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити в повному обсязі, в задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. відмовити. Вказував, що наведені у відзиві заперечення не спростовують обгрунтованості позовних вимог, оскільки з часу проведення оцінки земельної ділянки до складання оспорюваних постанови та акту про передачу майна стягувачу пройшло більше шести місяців. Крім того, оскаржувані позивачем постанова і акт про передачу майна стягувачу в погашення боргу були винесені у виконавчому провадженні № 54530787 і в цьому виконавчому провадженні заява стягувача про передачу йому майна в рахунок боргу не подавалась. А відтак, підстав для передачі майна стягувачу у виконавчому провадженні № 54530787 не було. Що стосується вимог про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, то вони є необгрунтованими, а сума є надмірно перебільшеною та не підтвердженою жодними доказами. В розрахунку вартості послуг з надання професійної правничої допомоги передбачено оплату послуг адвокату Мазуру В. В., який здійснює адвокатську діяльність індивідуально та до складу Адвокатського об`єднання «Сенсум», з яким відповідач уклав договір, не входить (т. 3, а.с. 27-29). Представники позивача та позивач у судове засідання не з`явилися, представник позивача - [PERSON] подав заяву про проведення розгляду справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу заперечив, вважаючи їх необгрунтованими та надмірно завищеними (т.3, а.с. 144). Представники відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, представник відповідача - [PERSON] подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти позовної заяви заперечив, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Також просив під час ухвалення судового рішення, покласти на позивача понесені відповідачем у зв`язку з розглядом справи витрати, а саме на правничу правову допомогу в розмірі 23 750 грн (т. 3, а.с. 143). Інші відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 05.12.2016 року в справі № 384/234/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 400 000 грн, заборгованість по процентах за користування позикою в сумі 13 561, 64 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 23 309, 98 грн, а всього заборгованість в сумі 712 854, 21 грн. Згідно з вказаним рішенням суду, Вільшанським районним судом Кіровоградської області 10.05.2017 року виданий виконавчий лист №384/234/16, зі строком пред'явлення виконавчого листа до 20.04.20 року (т.2, а.с. 9). 17 серпня 2017 року виконавчий лист №384/234/16 від 10 травня 2017 року передано на виконання до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Васильківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській області)(т.2, а.с.2). Відповідно до постанови від 18.08.2017 року, винесеної старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І. Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 54530787 з виконання виконавчого листа №384/234/16 від 10.05.2017 року (т. 2, а.с. 4). Постановою від 18.08.2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І., в зв`язку з надходженням на виконання декількох виконавчих проваджень, об`єднано виконавчі провадження № 54530787, № 54530861 у зведене виконавче провадження №54542724 (т. 2, а.с. 6). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2017 № 94967175 [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: 3221484001:02:019:0006, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Крушинка (далі - земельна ділянка) (т. 2, а.с. 12-15). Відповідно до акту опису й арешту майна від 28.09.2017 року старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І. в рамках зведеного виконавчого провадження 54542724 накладено арешт на земельну ділянку площею 0, 25 га, кадастровий номер: 3221484001:02:019:0006, що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Крушинка, що належить [PERSON] (т. 2, а.с. 22). Постановою старшого державного виконавця Ліщенко Н. І. від 23.01.2018 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 384/234/16 від 10.05.2017 року - ТОВ «Приватна експертна служба» для надання експертної оцінки описаного та арештованого майна боржника, встановлення його ринкової вартості та надання звіту про оцінку цього майна (т. 2, а.с. 56). Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки вартість об 'єкта оцінки, на дату оцінки - 20.02.2018 року становить 278 510, 00 грн (а.с.75-76, т. 2). Згідно з листом від 06.03.2018 року Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, підписаного старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І. вказаний Звіт надіслано [PERSON] (т.2, а.с. 77). 28.03.2018 року [PERSON] направив старшому державному виконавцю заяву, що зареєстрована у Васильківському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Київській області 28.03.2018 року за № 2289, в якій вказав про свою незгоду з проведеною оцінкою належної йому земельної ділянки (т. 2, а.с. 78). У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Приватна експертна служба», Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області про визнання висновку ТОВ «Приватна експертна служба» від 20.02.2018 року щодо вартості земельної ділянки недійсним. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2018 року в справі № 362/1486/18, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 04 липня 2018 року, у відкритті провадження відмовлено (т. 2 а.с. 38-39). 05.05.2018 року Васильківським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Київській області подано ДП «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна, в рамках зведеного виконавчого провадження № 54542724, що належить позивачу (т. 2, а.с. 60, 100). Згідно з Протоколами проведення електронних торгів від 11.06.2018 року № 337841, від 03.07.2018 року № 342685 та від 25.07.2018 року № 347246 електроні торги щодо реалізації арештованого майна - земельної ділянки проводилися тричі, які не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, а саме: 11.06.2018 року, реєстраційний номер лота: 281436 зі стартовою ціною об`єкта - 278 510, 00 грн; 03.07.2018 року, реєстраційний номер лота: 285996 зі стартовою ціною об`єкта - 236 733,50 грн; 25.07.2018 року, реєстраційний номер лота: 290520 зі стартовою ціною об`єкта - 194 957,00 грн (т.2, а.с. 42, 43,45). 27.07.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подав старшому державному виконавцю заяву про залишення нереалізованого майна за стягувачем (т.2, а.с. 159). 27.08.2018 року старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Ліщенко Н. І. винесено Постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу та складено Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (т. 2, а.с. 162-163). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2019 року № 190100607 земельна ділянка, кадастровий номер: 3221484001:02:019:0006, площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Крушинка належить на праві приватної власності [PERSON] . Державна реєстрація права власності земельної ділянки за [PERSON] здійснена 27.12.2018 року Державним реєстратором: приватним нотаріусом Семенець О. А. Васильківського районного нотаріального округу, Київська обл., номер запису 29680175. Підстава виникнення права власності: свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 4991, видане 27.12.2018 року, видавник ПН Семенець О. А., Васильківський РНО Київської області. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44860654 від 27.12.2018 12:22:50, приватний нотаріус Семенець О. А., Васильківський районний нотаріальний округ, Київська обл. (т.1, а.с. 133-134). 15.07.2019 року Васильківський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Київській області своїм листом, на клопотання представника [PERSON] - [PERSON] від 03.07.2019 року щодо надання інформації по виконавчому провадженню № 54530787 з виконання виконавчого листа № 384/234/16 від 10.05.2017 року повідомив, що в результаті вжитих державнимвиконавцем виконавчих дій, земельну ділянку з кадастровим номером 3221484001:02:019:0006 передану на реалізацію до ДП «Сетам» не було реалізовано. Тому, стягувач в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» скористався своїм правом залишити нереалізоване майно боржника за собою, про що державним виконавцем складений акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Майно передано стягувачу на суму 194 957, 00 грн (т.2, а.с. 74). Згідно зі ст.ст. 48, 50, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, визначенні його вартості та оцінки та реалізації цього майна шляхом проведення електронних торгів. Відповідно до ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборото здатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної не реалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст. 61 вказаного Закону у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Згідно з ч. 7 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання. Частиною 8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Відповідно до ч. 9 ст. 61 вказаного Закону майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. Як встановлено судом [PERSON] у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №384/234/16 від 10.05.2017 рокує боржником, а [PERSON] є стягувачем. У процесі проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №384/234/16 від 10.05.2017 року старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області Ліщенко Н. І. звернено стягнення на майно боржника - земельну ділянку, що полягало в його арешті, визначенні його вартості й оцінки, реалізації цього майна шляхом проведення електронних торгів та передачі вказаного майна стягувачу в рахунок погашення боргу в зв`язку з нереалізацією цього майна на третіх електронних торгах. Заявляючи позовні вимоги до відповідачів про визнання незаконними та скасування Постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (далі - Постанова) та складення Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу (далі - Акт), позивач посилався на те, що Звіт про оцінку земельної ділянки на момент винесення Постанови та складення Акту був прострочений та не мав юридичної сили, тому Постанова та Акт повинні бути визнані незаконними та скасовані. При цьому, посилаючись на вимоги ч. 6 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» вказував на необхідність проведення повторної оцінки майна, нереалізованого на третіх електронних торгах, яка не була проведена. Так, судом встановлено, що Звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки (далі - Звіт) зроблений суб`єктом оціночної діяльності 20.02.2018 року (т. 2, а.с.75-76). Електронні торги проводилися тричі, які тричі не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, а саме: 11.06.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 278 510, 00 грн; 03.07.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 236 733,50 грн; 25.07.2018 року зі стартовою ціною об`єкта - 194 957,00 грн, що підтверджується Протоколами проведення електронних торгів від 11.06.2018 року № 337841, від 03.07.2018 року № 342685, від 25.07.2018 року № 347246 (т.2, а.с. 42, 43,45). Оскільки електронні торги з реалізації майна боржника [PERSON] проводились в період з 11.06.2018 року по 25.07.2018 року, Звіт про оцінку майна зроблений суб`єктом оціночної діяльності 20.02.2018 року, отже в період реалізації цього майна шестимісячний строк не сплив, Звіт був дійсним до 20.08.2018 року. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (абц. 2 ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2021 року у справі № 185/5485/19-ц. Таким чином, необхідності у проведенні повторної оцінки нереалізованого на третіх електронних торгах майна не було, оскільки згідно з вимогами абз. 2 ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у такому разі повторно оцінка майна не проводиться. Отже, викладені позивачем у позові доводи щодо необхідності проведення повторної оцінки нереалізованого на третіх електронних торгах майна не узгоджуються з вимогами абз .2 ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач у позовній заяві як на підставу для визнання Постанови та Акту незаконними та такими, що підлягають скасуванню посилався на те, що матеріали виконавчого провадження № 54530787 не містять жодного доказу того, що відповідач (стягувач по ВП) подавав письмову заяву про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, тому вважав, що строк у 10 робочих днів, наданий для подання даної заяви відповідач пропустив. Із матеріалів провадження вбачається, що при надходженні на виконання до Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області виконавчого листа №384/234/16 від 10.05.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 712 854,21 грн. постановою старшого державного виконавця Ліщенко Н. І.від 18.08.2017 року відкрито виконавче провадження № 54530787 (т. 2, а.с.4). Цього ж дня постановою від 18.08.2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Ліщенко Н. І., в зв`язку з надходженням на виконання декількох виконавчих проваджень, об`єднано виконавчі провадження № 54530787, № 54530861 у зведене виконавче провадження №54542724 (т. 2, а.с. 6). Проведення старшим державним виконавцем виконавчих дій щодо опису й арешту майна боржника - земельної ділянки, передачі його на реалізацію здійснювалось саме в межах зведеного виконавчого провадження №54542724, що підтверджується актом опису й арешту майна від 28.09.2017 року, заявкою на реалізацію арештованого майна від 05.05.2018 року(т. 2, а.с. 22, 60, 100). Відтак, [PERSON] у зведеному виконавчому провадженні №54542724 з виконання виконавчого листа №384/234/16 від 10.05.2017 року є боржником, а [PERSON] є стягувачем. 27.07.2018 року представник [PERSON] - [PERSON] подав старшому державному виконавцю заяву про залишення нереалізованого майна за стягувачем (т.2, а.с. 159). Зі змісту вказаної заяви вбачається, що вона подана відповідно в рамках зведеного виконавчого провадження № 54542724. Враховуючи, що стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, що підтверджується поданою 27.07.2018 року заявою, а саме через два дні після третіх торгів, які не відбулися 25.07.2018 року, старший державний виконавець виніс постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу (т. 2, а.с.163). Передача вказаного майна стягувачу відбулася за ціною третіх електронних торгів, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». За фактом такої передачі виконавець склав Акт (т. 2, а.с.162). Постанова та Акт стали підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. За таких обставин, викладені позивачем у позовній заяві доводи про те, що заява стягувача про передачу йому майна в рахунок боргу не подавалась, оскільки матеріали виконавчого провадження №54530787 такої заяви не містять спростовуються вищезазначеними матеріалами виконавчого провадження, які суд вважає належними та допустимими доказами. Виходячи, зі встановлених, на підставі поданих сторонами належних та допустимих доказів, досліджених і оцінених кожен окремо та в їх сукупності, обставин справи, норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що правові підстави для визнання незаконними та скасування Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27.08.2018 року, відсутні. З огляду на те, що в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування Постанови та Акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 27.08.2018 року відмовлено, а вимоги про визнання недійсними та скасування Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів і Рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] є похідними, тому суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, у якому просив покласти на позивача понесені відповідачем у зв`язку з розглядом справи витрати на правничу правову допомогу, з урахуванням внесеного уточнення розміру цих витрат, просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 750 грн (т. 1, а.с.118-130, т. 3, а.с. 143). Представник позивача надав заперечення на клопотання щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, в якому зазначав, що розмір вказаних витрат є необгрунтованим і надмірно завищеним. Також зазначав, що в розрахунку вартості послуг з надання професійної правничої допомоги передбачено оплату послуг адвокату Мазуру В. В., який здійснює адвокатську діяльність індивідуально та до складу Адвокатського об`єднання «Сенсум», з яким відповідач уклав договір, не входить. Просив в задоволенні клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу відмовити (т. 3, а.с. 27-29, 144). Вирішуючи питання про стягнення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір №163-ДН-АО про надання правової допомоги від 16.11.2019 року з Адвокатським об`єднанням «Сенсум» з доданими до нього додатками № 1,2, заявка на надання юридичних послуг за договором про надання правничої допомоги № 163-ДН-АО від 16.11.2019 року, Акт № 5-ДН приймання юридичних послуг від 25 листопада 2019 року, меморіальний ордер №@2РL487145 від 25.11.2019 року на суму 23 750,00 грн, ордер серія КС № 633715, виданий Адвокатським об`єднанням «Сенсум» 16.11.2019 року [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги № 163-ДН-АО від 16.11.2019 року, на думку суду, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. Однак, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, яка не представляє складності, обсяги виконаної роботи є незначними, розгляд справи проведено без участі сторін, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу, та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню позивачем, у розмірі 15 000 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. За таких обставин, клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат понесених ним на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved