Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог (а.с.90-96), просила визнати за нею право на земельну ділянку багаторічних насаджень площею 0,31 га., яка розташована на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, у порядку спадкування після смерті [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла матір позивача та відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. Згідно списку власників сертифікатів колишніх членів КСП ім. Шевченка, які прийняли в натурі земельні ділянки та погодили їх межі, [PERSON] надано земельну ділянку багаторічних насаджень, яка розташована на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. [PERSON] , як члену КСП ім. Шевченка, встановлено базовий пай у відповідності з трудовим вкладом на суму 2277 грн. Позивач звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, проте отримала роз`яснення, що за відсутності свідоцтва на земельну частку (пай) оформити спадщину не можливо, а тому позивач звернулася до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання свого представника не направили, проте подали суду заяву в якій не заперечували проти задоволення позову та просили розглянути справу без участі їх представника. Третя особа у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, пояснень не подавав. Відповідно ст.200 ч.ч.3-4 ЦПК України: за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст.206 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтями 1, 3 5, 19 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено: колективне сільськогосподарське підприємство (надалі підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування; підприємство створюється за бажанням громадян на добровільних засадах на їх загальних зборах; підприємство діє на основі статуту, яким зокрема визначається порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, загальні права та обов`язки членів підприємства; членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів; членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут; трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, законодавством про працю України; підприємство має право вільного найму працівників. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 ЗК України, що передбачено ст.5 ч.4 ЗК України (у редакції від 06.04.1999 року). Згідно ст.22 ч.1 ЗК України (у редакції від 06.04.1999 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року передбачено, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно вимог статей 22, 23 ЗК України (у редакції від 06.04.1999 року) та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Пунктами 17 та 21 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено: сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю; з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані; зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Статтями 1, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено: право на земельну частку (пай) мають, зокрема колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку; сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , яке видано Первозванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис №10 (а.с.54 на звороті). Листом ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області №29-11-0.2-4386/2-21 від 13.07.2021 року повідомлено, що згідно земельно-кадастрових даних станом на 29.12.2012 року за [PERSON] згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП ім. Шевченка на території Первозванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області зареєстровано від 10.07.1997 року №316 та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0139772, площею 5,03 умовних кадастрових гектар, відомості про реєстрацію права власності чи користування на земельну ділянку за [PERSON] , станом на 29.12.2012 року відсутні (а.с.8). Згідно звіту про експертну грошову оцінку ринкова вартість земельної ділянки площею 0,31 га., розташованої на території Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, становить 7130 грн. (а.с.9-23). Листом №60/01-16 від 17.06.2021 року приватний нотаріус Кропивницького міського нотаріального округу Биков С.Є. повідомив, що за відсутності свідоцтва на земельну частку (пай) свідоцтво про право на спадщину, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , видане бути не може (а.с.24). 02.06.1976 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , актовий запис №4, а тому подружжя отримало спільне прізвище " [PERSON] ". [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке повторно видано 29.12.1997 року, актовий запис №64, де в якості матері вказана [PERSON] . 28.02.1974 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, а тому подружжя отримало спільне прізвище " [PERSON] ", що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00011487077 від 12.12.2012 року, актовий запис №309, а також паспортом позивача серії [NUMBER] (а.с.62-64). Згідно свідоцтва від 27.01.1998 року [PERSON] , як члену КСП ім. Шевченка, встановлено базовий пай багаторічних насаджень 0,31 га. у відповідності з трудовим вкладом на суму 2277 грн. (а.с.30). На запит суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області надано лист №853/01-21 від 24.09.2021 року, яким повідомлено, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено спадкову справу №392/2003. Матеріали спадкової справи свідчать, що заповіт складено на ім`я [PERSON] . Спадщину прийняла дочка померлої [PERSON] , якій видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2012 року на житловий будинок і земельну ділянку площею 5,00 га., кадастровий номер 3522586600:02:000:2352, а щодо спірної земельної частки (пай) площею 0,31 га. свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.48-74). Листом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №06-24/1315 від 02.06.2021 року відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність згідно плану розпаювання КСП ім. Шевченка загальною площею 0,21 га., №74 на території організацій колишнього КСП ім. Шевченка для ведення індивідуального садівництва, оскільки відсутній державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.89). Статтями 12, 13, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для визнання за позивачем у порядку спадкування права на базовий пай багаторічних насаджень.

Outcome: approved