Jurisdiction: civil
Date: 2022-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з позов до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та відповідно до позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь 57 189 грн. за спричинення матеріальної шкоди заподіяної внаслідок залиття її квартири, а також просила суд стягнути на її користь судові витрати в розмірі 21326, 89 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.04.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1005, належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Вказана квартира знаходиться на 3 поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 47,30 кв. м.. На підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» визнана балансоутримувачем. Об`єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади м. Києва передано до сфери управління Дніпровської РДА в м. Києві передані на баланс підприємства 01.04.2015 року, в тому числі будинок номер [ADDRESS] . 14.06.2012р. між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення, (далі - Договір) предметом якого є відповідно до п. 1.1. забезпечені; Відповідачем на підставі укладених договорів між Позивачем, виробниками і виконавцями послуг транспортування холодної, гарячої води, стоків та теплові енергії на опалення до Позивача по внутрішньо будинкових мережах, и підтверджується копією договору. Одним із зобов`язань Відповідача зазначеного в п. 4.4.9 Договору є - утримані внутрішньо будинкові мережі в належному технічному стані, здійснення її технічної обслуговування та ремонту. 04 червня 2018 р. в результаті неналежного виконання умов укладеного договору а саме в результаті пошкодження труби ХВП в перекритті між кв. [ADDRESS] ; відбулося затоплення квартири Позивача в зв`язку з чим позивачка звернулась до обслуговуючої організації та 11 червня 2018 р. уповноваженими особами ЖЕД №4( був складений акт обстеження факту залиття квартири, затверджений начальником , що підтверджується копією Акту, яким було підтверджено факт залиття квартири, яке відбулось в результаті пошкодження труби ХВП в перекритті між кв. [ADDRESS] , та в наслідок залиття квартири пошкоджено такі приміщення: Кухня - 7,5 м.кв., стіни-шпалери, сліди залиття; підлога - паркетна дошк вздуття. Коридор - 6,9 м.кв., стіни - шпалери, сліди залиття, відшарування; підло - паркетна дошка, здуття. Житлова кімната - 12,9 м.кв., стіни - шпалери, сліди залиття; підлога паркетна дошка, вздуття. Житлова кімната - 17,9 м.кв., стіни - шпалери, сліди залиття; підлога паркетна дошка, вздуття. Відповідно до акту обстеження факту залиття квартири від 11.06.2018 р. дефектного акту від 22.07.2018 р., затверджених начальником ЖЕД №407, і підтверджується копією дефектного акту, в Комунальному підприємстві «Керую компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» (далі Відповідач) виготовлений зведений кошторисний розрахунок вартості об`єк будівництва - «Ремонт квартири [ADDRESS] (порив стояку ХВП, згідно акту ЖЕД - №407 від 11.06.2018р., повернення на квартплату)». На підставі зведеного кошторису, листом від 03.09.2018 р. за №103/45-5271 Відповідач запропонував відшкодувати завдані збитки в сумі 28 811.00 грн. грн. в рахунок плати за надані в майбутньому послуги. Але, сума за зведеним кошторисом не відповідає розміру завданої матеріали шкоди, що була завдана залиттям, відновити квартиру до стану, який був до залиття за кошти що було запропоновано Відповідачем не можливо, а тому, з меті встановлення дійсного розміру завданої матеріальної шкоди, юридична компанія « GROUP» згідно договору про надання правової допомоги №4р-18 від 17.07.201: взяла на себе зобов`язання здійснити захист, представництво та інші види правої допомоги щодо вирішення питання по відшкодуванню шкоди, що завдана залиті квартири [ADDRESS] , і підтверджується копією такого договору, звернулася до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю КФ «РІВА». Відповідно до висновку ТОВ КФ «РІВА» від 27.12.2018 року вартість проведення відновлювального ремонту квартири (з податком на додану вартість) становить 86 000,00 гри. В порівнянні з зведеним кошторисом Відповідача та висновком ТОВ КФ «РІВА» було встановлено, що Відповідачем не взято до уваги ряд технологічно-будівельних процесів, які обов`язкові при ремонті, та для здійснення яких також потрібні кошти. Листом від 29.01.2019 р. №103/45-643 Відповідач повідомив про не визнання вартості проведення відновлювального ремонту (збитків) в розмірі 86 000,00 грн., а визнає лише в сумі 28 811,00 грн., відповідно до зведеного кошторису комунального підприємства, що Юридичною компанією для досудового врегулювання спору на адресу Відповідача 22.01.2019р. була направлена претензія, з проханням, в трьох денний термін з часу отримання претензії відшкодувати збитки, сплатити вартість проведення відновлювального ремонту (з податком на додану вартість) в розмірі 86 000,00 грн., що підтверджується копією листа. Відповідач сплатив 05.02.2019 р. на картковий рахунок Позивача частково суму завданих збитків в розмірі 28 811,00 гри., чим визнає свою вину. Відповідно до п. 4.4.15 Договору від 14.06.2012р. Відповідач зобов`язується відшкодовувати Споживачу (Позивачу) згідно рішення суду збитки, завдані його майну та/або приміщенню, шкоди, завданої його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання послуг або їх ненадання. Згідно з п. 4.1.4 Договору Позивач має право на відшкодування згідно рішення суду збитків, завдані його майну та/або приміщенню, шкоди, завданої його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання послуг або їх ненадання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом Свою позицію обгрунтовує посиланням на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» статтю 1166 ЦК України щодо відшкодування матеріальної шкоди та на ст.ст. 23, 1167 щодо відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, наполягаючи на тому, що сума збитків яка визначена позивачем відповідає дійсним затратам що понесені позивачем для відновлення пошкодженого майна. Сума збитків в розмірі 28811 грн., що визначена відповідачем не відповідає дійсності та таким чином відповідач намагається уникнути повної матеріальної відповідальності за спричинені збитки. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову мотивуючи це тим, що відповідач в повній мірі відшкодував збитки заподіяні позивачу залиттям її квартири, та вимоги позивача не знайшли свого документального підтвердження в ході судового розгляду та оспорював в судовому засіданні визначену позивачем суму збитків. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як убачається з матеріалів справи, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.04.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1005, належить на праві власності квартира [ADDRESS] . На підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.02.2015 року № 61 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» визнана балансоутримувачем. Об`єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади м. Києва передано до сфери управління Дніпровської РДА в м. Києві передані на баланс підприємства 01.04.2015 року, в тому числі будинок номер [ADDRESS] . 04 червня 2018 р. в результаті пошкодження труби ХВП в перекритті між кв. [ADDRESS] ; відбулося затоплення квартири позивача. Вказана обставина не оспорювалася в судовому засіданні учасниками процесу та підтверджується актом від 11 червня 2018 р. складеного головним інженером ЖЕД -407 Шевченко Н.В., в якому зазначено, що внаслідок залиття були пошкоджені стіни стеля, шпалери, паркетна дошка в зазначеній вище квартирі [ADDRESS] . 22 червня 2018 року було складено дефектний акт на ремонт квартири [ADDRESS] , вказаної вище. Відповідно до зведеного кошторису розрахунку вартості об`єкта будівництва ( ремонт квартири [ADDRESS] ) вартість будівельних робіт складає 24,00918 грн. та інші витрати складають 480184 грн., а всього 28,811102 грн. Тобто як убачається з вказаного кошторису при його розрахунку не бралася до уваги вартість будівельних матеріалів. Відповідно до висновку експертного дослідження складеного ТОВ КФ «Ріва» від 26.12.2018 р. вартість відновленого ремонту квартири [ADDRESS] після залиття складає 86 тис. грн. В ході судового розгляду за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 19.11.2019 р. була призначена судова будівельно - технічна експертиза для визначення вартості збитків заподіяних позивачу внаслідок залиття спірної квартири [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта №1-19/06 від 19 червня 2020 р. слідує, що встановити ринкову вартість ремонтно - відновлювальних робіт ( розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , що мало місце 4.06.2018 р. за даними візуально - інструментального обстеження не вбачається за можливе, оскільки доступ до вказаної квартири не забезпечено. Встановити ринкову вартість ремонтно - відновлювальних робіт ( розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири [ADDRESS] , що мало місце 4.06.2018 р. згідно документальних даних , які містяться в матеріалах цивільної справи не вбачається можливим? в зв`язку відсутністю сіх необхідних для розрахунку даних , а також наявністю суперечливих документальних даних. Тобто як убачається з матеріалів справи, що експерт при проведені вказаної вище експертизи не здійснював огляд спірної квартири [ADDRESS] та достовірно не встановив розмір пошкоджень, що були заподіяні позивачу внаслідок залиття квартири, що мало місце 4 червня 2018 р. у зв`язку з відсутністю позивача. При постановлені ухвали про призначення вказаної вище експертизи учасникам процесу були роз`яснені вимоги ст. 109 ЦПК України. Але при цьому було встановлено в судовому засіданні , що в дефектному акті на ремонт квартири [ADDRESS] , вказаної вище та у зведеного кошторисі розрахунку вартості об`єкта будівництва ( ремонт квартири [ADDRESS] ) вартість будівельних є розбіжності, а саме не враховано вартість будівельних матеріалів необхідних для проведення ремонту. Відповідно до висновку спеціаліста ТОВ КФ «РІВА» від 27.12.2018 року вартість проведення відновлювального ремонту квартири [ADDRESS] (з податком на додану вартість) становить 86 000,00 грн. В той же час до матеріалів справи було долучено дефектний акт на ремонтні роботи підлоги та стінв кімнатах ( коридорі, кухні, кімнатах) квартири [ADDRESS] , відповідно до якого вбачається, що загальновиробничі витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом вказаної вище квартири [ADDRESS] складає 69523 грн. 85 коп. та з врахуванням матеріалів справи саме зазначену суму в розмірі 69 523,85 грн. як суму на яку були спричинені збитки заподіяні позивачу внаслідок залиття її квартири. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Пунктами 1,2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, термінологія, що аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам; Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; Також пунктом 3 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» спочиживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна); У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, я завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищені або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити ; відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги (Постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року справа № 643/19078/15-ц, провадження № 61-17962св18). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформаціїї. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості» Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст.12,81 ЦПК України. Виходячи з викладеного вище, розглядаючи справу у відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України в межах заявлених позовних, приймаючи до уваги обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання з вини відповідача, моральних переживаннях позивача у зв`язку з частково добровільно відшкодованим матеріальним збиток, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну вимогу в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача суму у розмірі 3 000 грн. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про відшкодування за заподіяння завданої матеріальної шкоди та з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди частково а саме суми в розмірі 40712,85 грн. ( 69523,85 грн. - 28811 грн.). За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надані сторонами докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з обставинами справи. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі , а саме судовий збір судовий збір. Витрат по оплаті експертного дослідження суд не бере до уваги, так - як відповідно до платіжного доручення №464 витрати були понесені АО «Юридична компанія ЛС Груп» а не безпосередньо позивачем по справі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved