Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-06 00:00:00

31.08.2020 позивачка [PERSON] звернулась до Погребищенського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя та компенсацію вартості частки спільного майна. Свої вимоги мотивувала тим, що 14.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час шлюбу подружжям було придбано майно, а саме: автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки Skoda, модель Octavia, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . 13.07.2020 рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивачка просила суд визнати рухоме майно, а саме обидва автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та зобов`язати сплатити відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить Ѕ частину вартості вказаного майна. Разом із позовом подала заяву про визначення сплати судового збору, оскільки без висновку експерта неможливо встановити вартість спірного рухомого майна. Ухвалою суду від 04.09.2020 позовну заяву залишено без руху з підстав несплати судового збору. Суд у ухвалі визначив розмір судового збору у розмірі 840, 80 грн. (а.с. 16-17, т.1). 29.09.2020 на адресу суду надійшов супровідний лист разом із квитанцією про сплату судового збору у розмірі 850 грн. (а.с. 21,22, т.1). 02.10.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.11.2020 (а.с. 30, т.1). 23.11.2020 на адресу суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON] . Свої заперечення проти вимог позову відповідач обґрунтовував тим, що власником автомобіля марки Skoda, модель Octavia, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був батько відповідача [PERSON] , який придбав автомобіль 13.03.2020 за власні кошти та для власних потреб. Автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] був придбаний 30.06.2018 відповідачем, однак за кошти, що позичені ним у батька [PERSON] , що підтверджується копією боргової розписки. Таким чином, особистих чи сімейних коштів на придбання автомобілів використано не було, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (а.с. 48-53, т.1). 18.12.2020 у зв`язку з надходженням відповіді на адвокатський запит представником позивачки адвокатом Покоєвичем А.О. подано уточнену позовну заяву про поділ майна подружжя та компенсацію вартості автомобіля (а.с. 82-86). Уточненню підлягав рік випуску автомобіля, що належить відповідачу, а саме: автомобіль марки Skoda, модель Octavia, 2002 року випуску. Раніше вказані обставини не були відомі позивачці. До вказаної оновленої позовної заяви також долучено відповідь на адвокатський запит від територіального сервісного центру МВС №0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області №31/2/0541-П-98/аз від 23.09.2020. Згідно з інформацією, що надана на запит, за [PERSON] 20.01.2016 був зареєстрований автомобіль Skoda Octavia, 2002 року випуску (а.с. 89, т.1). Ухвалою суду від 05.02.2021 задоволено клопотання представників сторін та витребувано докази, а саме: інформацію з Регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області щодо дати придбання спірних транспортних засобів, з Погребищенського відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» та Погребищенського відділення ВФ ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про наявні депозитні та розрахункові рахунки відкриті на ім`я [PERSON] (а.с. 105-106, т.1). 09.03.2021 на адресу суду на виконання ухвали суду надійшла відповідь з ПАТ КБ «Приватбанк» , відповідно до якого сальдо на рахунку ФОП [PERSON] , станом на 28.05.2020 становить 73238,28 грн. (а.с. 113, т.1). 23.3.2021 на адресу суду надійшла відповідь територіального сервісного центру МВС №0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області №31/2/0541-996 від 17.03.2021, згідно з яким автомобіль Skoda Octavia, 1998 року випуску за [PERSON] не реєструвався, а зареєстрований вказаний транспортний засіб за [PERSON] . Також надано копії документів, що стали підставою перереєстрації автомобіля TOYOTA CAMRY 2007 року випуску (а.с. 125-137, т. 1). 16.04.2021 на адресу суду надійшла інформація з АТ «Райффайзен Банк Аваль» про рахунки відкриті позивачкою та рух коштів по ним (а.с. 142-143, т.1). 08.06.2021 через канцелярію суду подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання автомобіля особистою приватною власністю позивача. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що кошти на рахунку ФОП [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 73238,28 грн. є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають розподілу, а відтак він просить суд стягнути Ѕ частину вкладу на його користь. Також стверджував, що автомобіль TOYOTA CAMRY 2007 року випуску придбаний за позичені ним у батька кошти, а відтак він просить суд визнати вказаний автомобіль його особистою приватною власністю. Крім того, зауважив, що автомобіль Skoda Octavia, 2002 року випуску, що був придбаний ним за час шлюбу, був відчужений за період шлюбу, а кошти, використані в інтересах сім`ї (а.с.160-167, т. 1). Ухвалою суду від 17.06.2021 прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання автомобіля особистою приватною власністю позивача та об`єднано в одне провадження із первісним позовом. 19.07.2021 на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Свої запереченні представник позивачки за первісним позовом адвокат Покоєвич А.О. обґрунтовував тим, що кошти, які знаходились на рахунку ФОП [PERSON] станом на 28.05.2020 не є спільно нажитим майном подружжя, а є оборотними коштами, які використовувались нею для ведення підприємницької діяльності та були витрачені нею на розрахунок за товари, що підтверджено платіжними дорученнями. Згідно довідки ГУ ДПС у Вінницькій області 360/02-32-24-07 від 05.05.2021 [PERSON] з 27.04.2010 по 01.10.2020 знаходилась на податковому обліку та займалась підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування зі сплатою єдиного податку (ІІ групи). З 10.10.2020 перебуває на стадії закриття. Відтак просить суд відмовити в задоволенні вимог зустрічного позову (а.с. 179-182, т. 1). 19.07.2021 до суду подано клопотання представника позивачки за первісним позовом адвоката Покоєвича А.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 183-188, т.1). 28.07.2021 на адресу суду подано відповідь на відзив та на клопотання про стягнення судових витрат, відповідно до якого відповідач за первісним позовом [PERSON] стверджує, що до суду не подано доказів на підтвердження факту, що кошти, які містилися на рахунку ФОП [PERSON] не є доходом та не підлягає розподілу між подружжям. Також просив зменшити суму витрат на правову допомогу з 24\~000 грн. на 1000 грн, оскільки вони є завищеними та не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (а.с. 191-196, т. 1). Ухвалою суду від 30.07.2021 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання ринкової вартості спірних транспортних засобів. Провадження справі зупинено до на час проведення експертизи (а.с. 206, т. 1). Висновок експерта від 09.11.2021 №5576/21-21 надійшов до суду 12.11.2021 (а.с. 9-29, т.2) та провадження у справі відновлено (а.с. 30, т.2). 14.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом свідка [PERSON] (а.с. 53, т.2). 17.05.2022 до суду подано квитанцію про доплату судового збору позивачкою за первісним позовом [PERSON] в сумі 1100 грн. (а.с. 80-81, т.2). В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом адвокат Покоєвич А.О. підтримав вимоги первісного позову та наполягав на їх задоволенні, проти вимог зустрічного позову заперечував. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Зубань О.О. в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечували, наполягали на задоволенні зустрічного позову. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт купівлі [PERSON] транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, однак зауважив, що автомобіль купувався за кошти, що позичені [PERSON] у нього [PERSON] . На підтвердження вказаного факту посилався на боргову розписку від 30.06.2018, згідно з якою [PERSON] взяв в борг в [PERSON] 8000 доларів США та зобов`язувався повернути їх до 01.01.2021, однак на даний час не повернув. Також вказав, що позивачка за первісним позовом [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу та перереєстрації автомобіля присутня не була, відповідач за первісним позовом [PERSON] їздив всюди лише з батьком. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги [PERSON] та позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, а також їхні заперечення проти позовних вимог кожного з них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а вимоги зустрічного позову [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 14.10.2006 по 13.07.2020 перебували в зареєстрованому шлюбі. Дана обставина підтверджується копією рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 13.07.2020 у справі №143/560/20 (а.с. 9, т.1). За час перебування в шлюбі ними було придбано рухоме майно, а саме транспортні засоби, зокрема 30.06.2018 [PERSON] придбано автомобіль марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, що підтверджено договором купівлі-продажу 0546/2018/1005790 транспортного засобу (а.с. 112, т. 1). Відповідно до інформації територіального сервісного центру МВС №0541 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області №31/2/0541-П-98/аз від 23.09.2020, за [PERSON] 20.01.2016 був зареєстрований автомобіль Skoda Octavia, 2002 року випуску (а.с. 89, т.1). 29.06.2018 [PERSON] продано [PERSON] автомобіль Skoda Octavia, 2002 року випуску, що підтверджено договором купівлі-продажу 0541/2018/1004288 транспортного засобу (а.с. 77, т. 1). З висновку №5576/21-21 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 09.11.2021 вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] станом на 24.09.2021 (дата огляду) з врахуванням технічного стану, встановленого під час огляду автомобіля та технічного стану двигуна відповідно до акту огляду ФОП « [PERSON] » становить 243\~186, 41 грн. (а.с. 9-78, т.2). Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною першою статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Частиною першою та другою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до частини другої статті 372 ЦК України у разі поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. На спростування презумпції шлюбу відповідач за первісним позовом [PERSON] надав розписку від 30.06.2018 про те, що він отримав від свого батька [PERSON] гроші в сумі 8\~000 доларів США на купівлю для нього автомобіля (а.с. 63, т.1), однак передача коштів батьком відповідача за первісним позовом [PERSON] може розцінюватися як допомога батька сім`ї, а в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджений факт передачі коштів батьком [PERSON] особисто для нього, а не в інтересах сім`ї. Суд критично відноситься до показів свідка [PERSON] , оскільки він є батьком відповідача за первісним позовом, а тому є заінтересованою особою у вирішенні справи. З огляду на викладені обставини суд вважає, що придбаний сторонами під час шлюбу транспортний засіб марки TOYOTA, модель CAMRY бежевого кольору, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При цьому, відповідач за первісним позовом [PERSON] не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуто за час шлюбу, що є його процесуальним обов`язком, а відтак слід зобов`язати відповідача за первісним позовом сплатити на користь позивачки за первісним позовом в якості грошової компенсації 50% вартості спільного транспортного засобу, що, враховуючи висновок №5576/21-21 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 09.11.2021, складає 121 593 грн. 20 к. В той же час, судом враховується що на час вирішення питання по заявленій справі щодо об`єкту спору транспортного засобу Skoda Octavia, 2002 року випуску, як об`єкт права спільної сумісної власності, вже вибув із власності відповідача, що підтверджено копією договору купівлі-продажу транспортного засобу № 0541/2018/1004288 29.06.2018, укладеного в територіальному сервісному центрі МВС № 0541 РСЦ МВС в Вінницькій області області між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 77, т.1). Згідно до ч. 2 ст. 65 СК України, - При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Таким чином, зазначений автомобіль Skoda Octavia, 2002 року випуску, державний номер [NUMBER] , мав статус спільного сумісного майна до 29.06.2018 включно. А тому враховуючи зазначене, не підлягають задоволенню вимоги позивачки за первісним позовом щодо визнання вказаного транспортного засобу спільним сумісним майном подружжя, так як на час розгляду справи по суті, та ухвалення судового рішення, спірний автомобіль вибув із права власності подружжя. Що стосується вимог зустрічного позову, то слід зазначити наступне. У матеріалах справи міститься відповідь АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, відповідно до якої сальдо рахунку ФОП [PERSON] [NUMBER] на дату 28.05.2020 становить 73238,28 грн. Саме ці кошти позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити між подружжям. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає, що кошти на рахунку ФОП [PERSON] [NUMBER] на дату 28.05.2020 у сумі 73238,28 грн є доходом ФОП , проте доказів вказаному суду надано не було, а [PERSON] заперечує вказаний факт та стверджує, що вони є оборотними коштами. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, та безпідставністю. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, що із [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] 12 991 грн. 66 к. судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, пропорційно до задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу, суд, дослідивши клопотання представника позивачки за первісним позовом адвоката Покоєвича А.О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши клопотання [PERSON] про зменшення суми витрат на правову допомогу, зважаючи на обсяг виконаних адвокатом Поковеєчем А.О. робіт, складність справи, приходить до висновку, що сума гонорару в розмірі 24\~000 грн. є не співмірною із складністю справи та ціною позову, а тому є наявність правових підстав, передбачених ч. 5 ст. 137 ЦПК України для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 10 000 грн. Даний висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Outcome: partial