Jurisdiction: civil
Date: 2022-06-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати кв. [ADDRESS] - спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на Ѕ частину даної квартири. А також стягнути з [PERSON] на її користь понесені по справі судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 16.11.1996 по 20.09.2019 [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . За час перебування у шлюбі, за спільні сумісні кошти, подружжям, за договором купівлі-продажу від 26.03.2007 було придбано квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] . На день укладання даного договору, позивачка, як дружина покупця, надавала відповідну письмову заяву про згоду на укладання цього договору, у зв`язку з чим вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, в зв`язку з чим нею і подано даний позов. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, проте представником завчасно подана заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд на підставі\~ст.280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спорів по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 16 листопада 1996 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який було розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 20 вересня 2019 року. Вказане рішення набрало законної сили 24 жовтня 2019 року (а.с.5-6). За час перебування сторін у шлюбі, за договором купівлі-продажу від 26.03.2007 було придбано кв. [ADDRESS] , яка була зареєстрована за [PERSON] відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру правочинів №3743778 (а.с.12-13). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 24.11.2021, проведеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] вбачається, що ринкова вартість кв. [ADDRESS] становить 488246,00 гривень, а відповідно вартість Ѕ частини квартири становить - 244123,00 грн.(а.с.7). Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно зі ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, судом установлено, що сторони, перебуваючи у шлюбі з 16.11.1996 по 20.09.2019, придбали кВ. [ADDRESS] , а тому дана квартира є їх спільною сумісною власністю подружжя, тому беззаперечно позов [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - підлягає задоволенню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрат, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За таких обставин підтверджені витрати позивача щодо сплати судового збору у розмірі 2441,20 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved